Справа № 815/6492/14
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 р. Справа № 815/6492/14

Категорія: 9.2 Головуючий в 1 інстанції: Марин П. П.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Любашівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 січня 2015 року по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Любашівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

17.11.2014р. ФОП ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Любашівської ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області, в якому просила скасувати податкове повідомлення-рішення від 07.10.2014 року № в частині застосування до неї штрафних санкцій у розмірі 14 450 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначила, що незалежно від того, що при проведенні перевірки було виявлено загалом 35 порушень вимог п.9 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», до неї повинна бути застосована лише одна фінансова санкція, передбачена п.4 ст.17 вищезазначеного закону.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 20.01.2015 року адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано податкове повідомлення-рішення від 07.10.2014 року № в частині нарахування штрафних санкцій у розмірі 14110 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, представник Любашівської ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області 17.02.2015 року подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми процесуального і матеріального права, просила скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20.01.2015 року та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, сповіщених належним чином про дату, час і місце судового розгляду.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність будь-яких належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

26.09.2014р. фахівцями відділу контролю за проведенням розрахункових операцій управління податкового та митного аудиту ГУ Міндоходів в Одеській області на підставі направлень від 24.09.2014 р. №619 і №620, виданих ГУ Міндоходів в Одеській області, та відповідно до наказу ГУ Міндоходів в Одеській області від 12.09.2014р. №1238 проведена фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності документа, що підтверджує державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідно до закону, ліцензій патентів, свідоцтв, у т.ч. про виробництво та обіг підакцизних товарів, за результатами якої складено акт.

В ході проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 встановлено порушення п.7, п.9 ст.3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: неподання до органів фіскальної служби інформації пов'язаної із застосуванням реєстратора розрахункових операцій по дротових або бездротових каналах зв'язку, незабезпечення щоденного друкування та зберігання фіскальних звітних чеків. За кожне таке порушення до позивача було застосовано фінансову санкцію на загальну суму 14790 грн.

На підставі вищезазначених висновків акту фактичної перевірки, уповноваженою особою Любашівською ОДПІ ГУ Міндоходів прийнято податкове повідомлення-рішення від 07.10.2014р. № (форма "С"), яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 14 790 грн., а саме:

- незабезпечення щоденного друку на реєстраторах розрахункових операцій фіскальних звітних чеків: 27 випадків * 340 грн. = 9180 грн.;

- незабезпечення зберігання фіскальних звітних чеків в книгах обліку розрахункових операцій: 8 випадків * 340 грн. = 2720 грн.;

- незабезпечення подання до органів доходів і зборів звітності, пов'язаної із застосуванням реєстратора розрахункових операцій по дротових або бездротових каналах зв'язку: 17 випадків * 170 грн. = 2890 грн.

Т.б. разом: 9180 грн. + 2720 грн. + 2890 грн. = 14790 грн.

Не погоджуючись з такими діями та рішенням податкового органу, позивач оскаржила їх до суду.

Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з часткової обґрунтованості та доведеності позовних вимог і відповідно, з часткової протиправності дій відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції та вважає їх обгрунтованими, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

А згідно із ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом.

Відповідно до вимог п.9 ст.3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані щоденно друкувати на РРО (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Згідно з п.4 цієї ж статті вищевказаного Закону, у разі невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку або його не зберігання в книзі обліку розрахункових операцій за рішенням відповідних органів державної податкової служби України до суб'єктів підприємницької діяльності застосовується фінансова санкція у розмірі 20-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, судами обох інстанцій з матеріалів справи встановлено, що фактичною перевіркою ФОП ОСОБА_1 виявлено незабезпечення щоденного друку на РРО фіскальних звітних чеків - 27 випадків; незабезпечення зберігання фіскальних звітних чеків в Книгах обліку розрахункових операцій - 8 випадків; за що передбачена відповідальність згідно із п.4 ст.17 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: фінансова санкція у розмірі 20-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом з тим, аналізуючи норми Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, приходить до висновку, що за вчинення порушень, про які йдеться у п. 4 зазначеного Закону, відповідний орган ДПС України може застосувати лише одну фінансову санкцію у розмірі 20-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від кількості виявлених під час перевірки суб'єкта підприємницької діяльності, який здійснює розрахункові операції за товари (послуги), випадків невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку та/або його не зберігання в Книзі обліку розрахункових операцій.

При цьому, необхідно зазначити, що така позиція з цього питання повністю відповідає висновкам Верховного Суду України у низці постанов, зокрема, від 16.04.2013 р. по справі № 21-89а13, від 17.12.2013 р. по справі № 21-442а13.

Так, у постанові від 16.04.2013 р. по справі № 21-89а13, Верховний суд України зазначає, що не виконуючи протягом певного періоду обов'язок щодня друкувати фіскальний звітний чек, суб'єкт підприємницької діяльності вчиняє продовжуване порушення, а не зберігаючи цей чек у книзі обліку розрахункових операцій - триваюче.

Враховуючи, що згідно зі ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, за дії (бездіяльність), які у своїй сукупності складають єдине продовжуване чи триваюче правопорушення, за яке можливо притягнути до відповідальності лише один раз.

Також, в постанові ВСУ від 17.12.2013р. по справі №21-442а13 зазначено, що у постановах ВСУ від 16 квітня та 4 червня 2013 року (№№ 21-89а13, 21-155а13) міститься висновок, згідно з яким за вчинення порушень, про які йдеться у пункті 4 ст. 17 Закону № 265/95-ВР, відповідний податковий орган може застосувати лише одну фінансову санкцію у розмірі 20-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від кількості випадків невиконання щоденного друку фіскального звітного чека та/або його не зберігання в книзі обліку розрахункових операцій, виявлених під час перевірки суб'єкта підприємницької діяльності, який здійснює розрахункові операції за товари (послуги).

Таким чином, суд 1-ї інстанції дійшов правильного висновку про те, що до ФОП ОСОБА_1 повинно бути застосовано штрафні санкції щодо незабезпечення щоденного друку на реєстраторах розрахункових операцій фіскальних звітних чеків - 27 випадків та незабезпечення зберігання фіскальних звітних чеків в книгах обліку розрахункових операцій - 8 випадків у сумі 680 грн.

Що ж стосується незабезпечення подання ФОП ОСОБА_1 до органів доходів і зборів звітності, пов'язаної із застосуванням РРО по дротових або бездротових каналах зв'язку 02.01.2014 р., 03.01.2014 р., 04.01.2014 р., 05.01.2014 р., 06.01.2014 р., 07.01.2014 р., 08.01.2014 р., 09.01.2014 р., 10.01.2014 р., 11.01.2014 р., 12.03.2014 р., 19.03.2014 р., 25.03.2014 р., 28.03.2014 р., 24.05.2014 р., 09.08.2014 р. 24.08.2014 р., то з цього приводу, необхідно зазначити наступне.

Як встановлено судами 1-ї та 2-ї інстанцій, при проведенні фактичної перевірки позивача 26.09.2014р. було складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого, ФОП ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.155-1 КУпАП (порушення порядку проведення розрахунків).

В матеріалах справи міститься наказ №1 ФОП ОСОБА_1 "Про встановлення графіку роботи під час новорічних та різдвяних свят у 2014р.", відповідно до якого встановлено неробочі дні у період з 01.01.2014 р. по 11.01.2014 р. у зв'язку зі святкуванням Нового року та Різдва Христова, з книги обліку розрахункових операцій ФОП ОСОБА_1 №/1 також вбачається, що підприємець у період з 01.01.2014 р. по 11.01.2014 р. не працювала.

Крім того, у матеріалах справи містяться й акти технічного обстеження і ремонту РРО, складені комісією у складі директора ТОВ "СМ" ОСОБА_2, наладчика ОСОБА_3, відповідно до яких, у ФОП ОСОБА_1 стався збій у роботі програмного забезпечення 12.03.2014 р., 19.03.2014 р., 25.03.2014 р., 28.03.2014 р., 24.05.2014 р., 09.08.2014 р. 24.08.2014 р., в результаті чого позивач не мала змоги подати до органів фіскальної служби звітності, пов'язаної із застосуванням РРО по дротових або бездротових каналах зв'язку.

Поряд з цим, окрім зазначеного вище, у матеріалах справи міститься постанова Савранського районного суду Одеської області від 27.10.2014р. по справі №512/890/14-п, якою ФОП ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КУпАП і піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, т.б. 34 грн.

Також, з вищезазначеної постанови вбачється, що в діях ФОП ОСОБА_1 щодо незабезпечення подання до органів доходів і зборів звітності, пов'язаної із застосуванням РРО по дротових або бездротових каналах зв'язку, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155 КУпАП, проте, в незабезпеченні щоденного друкування фіскальних звітних чеків на РРО та в незабезпеченні їх зберігання є вина, а тому за вказане правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до приписів ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, що якої встановлено ці обставини.

Таким чином, за незабезпечення подання до органів доходів і зборів звітності, пов'язаної із застосуванням РРО по дротових або бездротових каналах зв'язку ФОП ОСОБА_1 фактично вже було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Отже, за таких обставин, апеляційний суд приходить до аналогічного, що і суд 1-ї інстанції, висновку про те, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 про скасування податкового повідомлення-рішення від 07.10.2014 року № підлягають частковому задоволенню.

До того ж, слід зазначити й про те, що згідно із вимогами ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи правильності висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, судова колегія, діючи в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.200 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206,254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Любашівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 січня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

ОСОБА_4