Справа № 826/13914/14
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2015-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 червня 2015 року 09:00 № 826/13914/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., за участю секретаря судового засідання Голод А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лукойл Авіейшен Україна»
до Київської міської митниці ДФС

про скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лукойл Авіейшен Україна» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, в якій просить суд скасувати рішення відповідача № КТ-144-2014 від 25.04.2014 про визначення коду товару та зобов'язати відповідача провести митне оформлення товару за кодом УКТ ЗЕД 2710 19 21 00.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.09.2014 відкрито провадження, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні на 23.09.2014, яке в подальшому відкладалось з метою отримання додаткових доказів для вирішення спору по суті заявлених позовних вимог.

Під час розгляду справи представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись на те, що митним органом неправомірно змінено код імпортованого товару.

Представник відповідача зазначив, що за результатами розгляду документів стосовно характеристик імпортованого товару встановлено, що товар являє собою «легкі дистиляти, бензини спеціальні, уайт-спіріт». Враховуючи зазначене, відповідач просить суд в позові відмовити.

Протокольною ухвалою суду замінено неналежного відповідача - Київську міжрегіональну митницю Міндоходів на належного - Київську міську митницю ДФС.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

11 квітня 2014 TOB «Лукойл Авіейшен Україна» подало до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів попередню митну декларацію № 100250004/2014/091929 від 10.04.2014.

В графі 31 даної митної декларації вказано наступний опис товарів: «Суміш аліфатичних вуглеводнів з домішками ароматичних сполук, середні дистиляти: гас (керосин), паливо для реактивних двигунів марки ТС-1 (ГОСТ 101227-86); не менш як 90 об.% (включаючи втрати), переганяється при температурі 210 град, і 65 об.% або більше (включаючи втрати) переганяється при температурі 250 град. С (згідно з ГОСТ 2177-99 чи ASTM D86), вміст ароматичних сполук не більше 25 об.%, температура спалаху не менше 38 град. С, містить антиоксидантну та протизносну добавку, у кількості 191877.00 кг. Виробник: ТОВ «Лукойл-Нижегороднефтеорг синтез». Торгівельна марка: «Лукойл». Країна виробництва: RU».

В графі 33 митної декларації вказано код даного товару відповідно до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (надалі - УКТ ЗЕД) - 2710 19 21 00.

11 квітня 2014 відповідач відібрав проби (зразки) палива для реактивних двигунів, зазначеного в митній декларації та направив запит про проведення досліджень зразків товару № 100250000/4/49 до Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Міндоходів.

17.04.2014 даною лабораторією складено висновок № 115, в якому вказано, що отримані результати лабораторних досліджень проб не відповідають опису товару, зазначеному у графі 31 МД від 10.04.14 № 100250004/2014/091929 за показниками «фракційний склад» та «вміст ароматичних сполук». Також, в даному висновку вказано, що температура спалаху в закритому тиглі для проб становить 44 °С, що задовольняє терміну «уайт-спірит» згідно УКТЗЕД.

Враховуючи зазначене, відповідач прийняв рішення про визначення коду товару від 25.04.2014 № КТ-144-2014, яким визначив формулювання графи 31 МД № 100250004/2014/091929 від 10.04.2014 «Опис товару», «Суміш вуглеводнів, аліфатичних та ароматичних, що за фракційним складом відповідає терміну «легкі дистиляти» згідно УКТЗЕД (при 210 град.С переганяється 90 об.% (включаючи втрати)), різниця між температурами, при яких переганяється 5 об.% та 90об.% проб (включаючи втрати) становить 56-58 град.С, що задовольняє терміну «бензини спеціальні» згідно УКТЗЕД, температура спалаху в закритому тиглі становить 44 град.С, що задовольняє терміну «уайт-спірит» згідно УКТЗЕД. Виробник ТОВ «Лукойл-Нижегороднефтеорг синтез». Торгівельна марка: «Лукойл». Країна виробництва: RU».

Окрім того, в даному рішенні відповідач вказав значення графи 33 МД «Код товару» як 2710 12 21 00.

На підставі звернення позивача від 11.06.2014 № 221, відповідач направив запит про проведення повторного дослідження проб товарів, які надійшли позивачу за Контрактом.

Листом від 11.07.2014 № 8044/1/26-70-61-05 відповідач повідомив позивача про те, що за результатами повторного дослідження підтверджено показники фракційного складу зразків та температури спалаху в закритому тиглі, надані у висновку № 115 від 17.04.2014.

Не погоджуючись з правомірністю рішення про визначення коду товару, позивач звернувся до суду з даним позовом.

З метою підтвердження/спростування доводів контролюючого органу з приводу того, що позивачем на митну територію України, в рамках досліджуваних правовідносин, був ввезений «уайт-спирит», а не «паливо для реактивних двигунів», судом призначено судову експертизу, на вирішення якої поставлено питання, в тому числі, чи відповідає опис товару, вказаний в графі 31 митної декларації № 100250004/2014/091929 від 10.04.2014, товару, поданому для митного оформлення, який класифікується за кодом УКТ ЗЕД 2710 19 21 00 «паливо для реактивних двигунів», що відноситься до товарної підпозиції 2710 19 «інші» в угрупованні «середні дистиляти» товарної позиції 2710 групи 27 «Палива мінеральні; нафта і продукти її перегонки; бітумінозні речовини; воски мінеральні».

Втім, оскільки товар (на час витребування експертом експертних зразків), був випущений у вільний обіг та, зі слів представника позивача, реалізований, то експертизу проведено не було, внаслідок чого справа вирішується на підставі наявних в ній доказів.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини першої, третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до статті 67 Митного кодексу України українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів. Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев'ятий та десятий знаки цифрового коду. Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).

Відповідно до частини четвертої статті 69 Митного кодексу України у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари. Згідно з частиною п'ятою цієї ж статті під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про стандартизацію» (в редакції, чинній на момент прийняття спірного рішення) цей Закон регулює відносини, пов'язані з діяльністю у сфері стандартизації та застосуванням її результатів, і поширюється на суб'єктів господарювання незалежно від форми власності та видів діяльності, органи державної влади, а також на відповідні громадські організації.

Частиною другою статті 11 цього Закону передбачено, що стандарти застосовуються безпосередньо чи шляхом посилання на них в інших документах.

Відповідно до частини четвертої розділу VII «Прикінцеві положення» цього Закону, вимоги державних та інших стандартів, обов'язкові до виконання, є чинними до прийняття відповідних технічних регламентів та інших нормативно-правових актів, які регулюють ці питання.

Таким чином, стандарти ДСТУ 320.00149943.011-99 «Паливо ТС-1 для реактивних двигунів. Технічні умови» та ДСТУ 3134-78 «Уайт-спірит», були чинними та підлягають врахуванню у спірних правовідносинах поряд з іншими нормативними актами та документами, тим більше враховуючи посилання на обов'язковість дотримання стандартів в Інструкції з забезпечення заправлення повітряних суден паливно-мастильними матеріалами і технічними рідинами в підприємствах цивільного авіаційного транспорту України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про підтвердження відповідності» сертифікація - це процедура, за допомогою якої визнаний в установленому порядку орган документально засвідчує відповідність продукції, систем якості, систем управління якістю, систем екологічного управління, персоналу встановленим законодавством вимогам. Сертифікат відповідності - документ, який підтверджує, що продукція, системи якості, системи управління якістю, системи екологічного управління, персонал відповідає встановленим вимогам конкретного стандарту чи іншого нормативного документа, визначеного законодавством.

Судом встановлено, що позивач отримав сертифікат відповідності №UA1.145.0005928-14 на спірну партію палива зі строком дії з 01.01.2014 до 30.01.2015 (а.с. 192 Том І), тим самим позивачу у встановленому порядку було підтверджено відповідність спірної партії палива для реактивних двигунів марки ТС-1 вимогам ДСТУ 320.00149943.011-99 «Паливо ТС-1 для реактивних двигунів. Технічні умови».

Судом приймаються до уваги як обґрунтовані доводи позивача про відсутність у даних правовідносинах складного випадку класифікації товару, оскільки протягом строку дії контракту № 1310605 від 25.09.2013 позивач, з його слів, а відповідач зворотного не довів, завжди здійснював митне оформлення імпортованого палива для реактивних двигунів у такий самий спосіб як і у попередній МД від 10.04.2014 №100250004/2014/091929, а саме у графі 31 МД позивач завжди зазначав: «Суміш аліфатичних вуглеводнів з домішками ароматичних сполук, середні дистиляти: гас (керосин), паливо для реактивних двигунів марки ТС-1 (ГОСТ 101227-86); не менш як 90 об.% (включаючи втрати), переганяється при температурі 210 град, і 65 об.% або більше (включаючи втрати) переганяється при температурі 250 град. С (згідно з ГОСТ 2177-99 чи ASTM D86), вміст ароматичних сполук не більше 25 об.%, температура спалаху не менше 38 град. С, містить антиоксидантну та протизносну добавку, у кількості 191877.00 кг. Виробник: ТОВ «Лукойл-Нижегороднефтеорг синтез». Торгівельна марка: «Лукойл». Країна виробництва: RU».

Дані доводи позивача відповідачем з посиланням на належні та допустимі докази, не спростовані.

Наведені в оскаржуваному рішенні від 25.04.2014 № КТ-144-2014 від 25.04.2014 документи, якими керувався відповідач під час прийняття цього рішення, також не спростовують факту придбання позивачем саме «палива для реактивних двигунів», а не «уайт-спіриту» та правильності класифікації цього товару як «палива для реактивних двигунів» за кодом УКТЗЕД 2710 19.21 00.

Також суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Під час класифікації спірної партії товару, маючи вибір між текстами «- - - - бензини спеціальні» та «- - - - інші» в угрупованні товарів «- - - для інших цілей» товарної підпозиції 2710 12 УКТЗЕД, відповідач обрав деталізоване у чотири дефіси угруповання «- - - - бензини спеціальні». При цьому відповідач не пояснив, за якими характеристиками товар не міг бути класифікований в угрупованні товарів «- - - для інших цілей» як «- - - - інші» так само за деталізацією у чотири дефіси. Також відповідач не пояснив, чому він не аналізував похідні від чотиридефісного угруповання «- - - - інші» такі назви товару (за деталізацією у п'ять дефісів) як, наприклад, 2710 12 31 00 «- - - - - бензини авіаційні», 2710 12 4 «- - - - - інші із вмістом свинцю».

Разом з цим, суд звертає увагу на невідповідність визначених у Висновку № 115 від 17.04.2014 фізико-хімічних показників вимогам ГОСТ 3134-78 «Уайт-спирит. Технические условия», у т.ч. по таких показниках, як температура відгону 90 об. % (згідно з вимогами ДСТУ 3134-78 температура відгону 90% уайт-спірита становить не вище 195 гр.С, проте у висновку температура відгону 90% досліджених зразків склала 209 та 210 гр.С). Вміст сірки в уайт-спириті, згідно ДСТУ не більше 0,025 %, в той час як у досліджуваних зразках - 0,036% і 0,033% відповідно. Уайт-спирита до 200 гр.С. переганяється не менш як 98%, в той час як досліджуваних зразків при 210 гр.С перегнано 90% та 91% відповідно (а.с. 50 Том І).

До того ж, згідно протоколу випробувань від 05.05.2014 (а.с. 134-135 Том І), акредитований випробувальний центр ДП «НДІННП «Масма» повідомив, що представлений зразок палива ТС-1 для рекативних двигунів за визначеними показниками відповідає вимогам ДСТУ 320.00149943.011-99 «Паливо ТС-1 для реактивних двигунів. Технічні умови».

Суд приймає до уваги те, що відповідно до практики Вищого адміністративного суду України, врахування функціонального призначення (сфери використання) товару є обов'язковим для визначення коду товару.

Так, в ухвалі від 04.09.2013 по справі № К/9991/70779/12 Вищий адміністративний суд України зазначив, що рішення відповідача про визначення коду товару УКТ ЗЕД іншого, ніж заявлений позивачем, є необгрунтованим та неправомірним, оскільки відповідачем під час прийняття рішення не враховано заявлену позивачем сферу використання товару

Оскільки у митній декларації від 10.04.2014. № 100250004/2014/091929 містяться необхідні відомості для правильної класифікації товару, і відповідач не довів невідповідність обраного позивачем коду 2710 19 21 00 для імпортованої партії палива для реактивних двигунів, суд приходить до висновку, що відповідач не мав передбаченої частиною четвертою статті 69 Митного кодексу України підстави для самостійної класифікації товару.

Більш того, правильність декларування позивачем вказаного товару у митній декларації від 10.04.2014 № 100250004/2014/091929 підтверджена протоколом випробувань № 107/1/П-14 від 05.05.2014 акредитованого випробувального центру ДП «НДІННП «Масма». Протокол випробувань від 05.05.2014 № 107/1/П-14 відповідає вимогам до змісту висновку про результати досліджень (аналізів, експертиз), визначених у ч. 9 ст. 357 Митного кодексу України.

Таким чином, дії відповідача по прийняттю оскаржуваного рішення від 25.04.2014 про визначення коду товару не відповідають ч. 4 ст. 69 Митного кодексу України та вимогам частини другої статті 19 Конституції України, згідно з якою органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Під час розгляду справи відповідач не надав суду належних письмових доказів, які б встановлювали факт ввезення позивачем на митну територію України не палива для реактивних двигунів марки ТС-1, а іншого товару (уайт-спіриту).

На підставі матеріалів справи суд приходить до висновку, що на підставі контракту № 1310605 від 25.09.2013, укладеному позивачем із ВАТ «Лукойл», позивач, в рамках спірних правовідносин, придбав паливо для реактивних двигунів марки ТС-1 та здійснив митне оформлення цього палива шляхом подання відповідної митної декларації, у якій визначений код цього товару за УКТЗЕД . Відповідно до Закону України «Про Митний тариф України» код товару за УКТЗЕД відповідає товару «паливо для реактивних двигунів».

Правомірність класифікації цього товару за кодом УКТЗЕД також підтверджується паспортом якості виробника товару № 1403274 та сертифікатом відповідності № C-RU.HX06.B.00023 зі строком дії до 27.03.2015.

За таких обставин, рішення відповідача від 25.04.2014 № КТ-144-2014 є протиправним та підлягає скасуванню.

Позовна вимога про зобов'язання відповідача здійснити митне оформлення товару, вказаного в митній декларації № 100250004/2014/091929 від 10.04.2014 за кодом УКТ ЗЕД 2710 19 21 00, задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо здійснення митного оформлення є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Таким чином, вищевказана позовна вимога розцінюється Окружним адміністративним судом міста Києва саме як втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягає.

До того ж, як зазначив позивач, спірна партія товару вже випущена у вільний обіг, що свідчить про завершення митних формальностей, внаслідок чого зобов'язання відповідача здійснити митне оформлення товару, випущеного у вільний обіг, в даному випадку, є невірно обраним способом захисту порушеного права.

У відповідності до положень частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Лукойл Авіейшен Україна» - задовльнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Київської міжрегіональної митниці Міндоходів № КТ-144-2014 від 25.04.2014

3. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

4. Судові витрати в сумі 36 (тридцять шість) грн. 54 коп. присудити на користь ТОВ «Лукойл Авіейшен Україна» () з Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленим статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський