Справа № 593/1275/14-а
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року Справа № 876/9612/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Бережанському районі Тернопільської області на постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 01 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Бережанському районі Тернопільської області про перерахунок та виплату пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

09 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Бережанському районі Тернопільської області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 04 червня 2014 року.

Бережанський районний суд Тернопільської області постановою від 01 жовтня 2014 року позов задовольнив.

Визнав неправомірними дії управління Пенсійного Фонду України в Бережанському районі Тернопільської області щодо відмови у призначенні та виплаті пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах.

Зобов'язав управління Пенсійного Фонду України в Бережанському районі Тернопільської області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п «в» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 04 червня 2014 року.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, УПФУ в Бережанському районі подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що записи у трудовій книжці позивача не дають можливості встановити пільговий характер роботи, оскільки трудова книжка не містить всіх необхідних відомостей, зокрема, щодо характеру тривалості.

Крім того, відповідач вважає, що пільгова довідка, яка уточнює особливий характер праці на призначення пенсії трактористу-машиністу в сільському господарстві позивачу, видана діючим підприємством ТзОВ ,,Відродження", яке є правонаступником селянської спілки ,,Відродження". Однак, підтверджуючі документи про те, що селянська спілка ,,Відродження" є правонаступником колгоспу ,,Дружба" відсутні.

З огляду на викладене, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Оскільки особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до п. 2 ч.1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає можливим здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи та доводи скарг, апеляційний суд вважає, що скарги не належать до задоволення з таких підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_1 після досягнення 55-річного віку звернувся із заявою до УПФУ в Бережанському районі про призначення пенсії на пільгових умовах, у зв'язку з наявністю у нього достатнього загального та пільгового стажу роботи тракториста-машиніста, безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції.

Однак, листом від 13.08.2014 року № 2565/01-03 Управління Пенсійного Фонду України в Бережанському районі Тернопільської області відмовило в призначенні вказаної пенсії у зв'язку з тим, що позивач не надав підтверджуючих документів про те, що селянська спілка «Відродження», яка видала позивачу уточнюючу довідку, є правонаступником колгоспу «Дружба».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу виповнилося 55 років, його загальний стаж роботи більше 25 років, з них більше 20 років працював трактористом машиністом.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними з таких підстав.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В силу ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту «в» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Згідно із ст.48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Судом встановлено та підтверджується трудовою книжкою позивача НОМЕР_1, що ОСОБА_1 в періоди :

з 06.05.1978 року по 30.10.1978 року - працював трактористом в колгоспі «Дружба»;

з 11.11.1978 року по 19.11.1980 року - проходив службу в рядах Радянської армії;

з 24.12.1980 року по 25.02.2000року - працював трактористом в колгоспі «Дружба», який реорганізовано в селянську спілку «Відродження»;

з 10.03.2000 року по 16.10.2002 року - працював трактористом в ТзОВ «Відродження»;

з 16.10.2002 року працював сторожем в ЗОШ І-ІІІ ступенів с. Потутори.

Вказане також підтверджується наступними документами: - довідкою від 12 травня 2014 року № 205, виданою Потуторською сільською радою Бережанського району на підставі книг обліку трудового стажу і заробітної плати та книг обліку праці і розрахунків за 1978, 1980- 2000 роки;

- довідкою від 14.04.2013 року № 28, виданою СГ ТзОВ "Відродження" на підставі книг обліку трудового стажу і книг обліку праці та розрахунків за 1978, 1980-2000 роки;

- довідкою Архівного відділу Бережанської райдержадміністрації від 04.06.2014 року №129 згідно якої рішенням загальних зборів колгоспників від 25 листопада 1992 року (протокол № 3) колгосп "Дружба" Бережанського району був реорганізований і на його базі 7 грудня 1992 року створена селянська спілка "Дружба", а з 12 березня 1993 року назва селянської спілки значиться "Відродження". У протоколі загальних зборів селянської спілки «Відродження» від 10.02.2000 року №1 є рішення про заснування СГТзОВ «Відодження»;

Таким чином, встановивши, що на момент звернення позивача до управління Пенсійного фонду України в Бережанському районі ОСОБА_1 досяг 55-річного віку та мав необхідний стаж роботи, передбачений п. ,,в" ст. 13 Закону України ,,Про пенсійне забезпечення", суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності у позивача права на призначення пільгової пенсії за віком.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги про невідповідність оскарженого судового рішення нормам матеріального та процесуального права.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 11, 195, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Бережанському районі Тернопільської області залишити без задоволення, а постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 01 жовтня 2014 року у справі № 593/1275/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов