Справа № 2-313/10
Суддя: Собина О. І.
Дата ухвалення: 2013-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-313/10 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-а/788/372/13 Суддя-доповідач - Собина
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2013 року м.Суми

Колегія суддів з розгляду справ адміністративного судочинства апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Собина О. І.,

суддів - Рибалки В. Г., Литовченко Н. О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Липоводолинському районі Сумської області

на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 08 вересня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Липоводолинському районі Сумської області

про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни»,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 08 вересня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Липоводолинському районі Сумської області (далі-Управління) здійснити перерахунок пенсії позивачу з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року включно з урахуванням проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з держави на користь позивача судовий збір в сумі 8 грн. 50 коп. та стягнуто з Управління на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37 грн.

В апеляційній скарзі Управління, посилаючись на неповноту зясованих обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводить, що поклавши на відповідача обовязок виплати підвищення до пенсії, передбаченого ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни від 18 листопада 2004 року № 2195-ІV, суд не прийняв до уваги положення ст.7 зазначеного Закону про те, що фінансове забезпечення соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції вірно виходив з наявності порушення прав позивача.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Позивач має статус дитини війни.

Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% від мінімальної пенсії за віком.

У 2009 році дія норми ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не зупинялась.

Враховуючи пріоритетність Законів над підзаконним актами, відповідач у 2009 році мав проводити нарахування підвищення до пенсії позивачу у розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» .

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни судом обґрунтовано до уваги не взято, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору, що розглядається.

Що стосується розміру мінімальної пенсії за віком, з якої має обчислюватись зазначене підвищення до пенсії, то суд обґрунтовано визнав, що розрахунок необхідно проводити з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки іншого розміру такої пенсії законодавством не передбачено.

За таких обставин, правильними є висновок суду першої інстанції про те, що позивач має право на підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законним і обґрунтованим, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205 КАС України, Законом України „Про внесення змін до розділу ХІІ „Прикінцеві положення Закону України „Про судоустрій і статус суддів щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами», колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Липоводолинському районі Сумської області залишити без задоволення.

Рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 08 вересня 2010 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -