Справа № 2а-4467/12/1370
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року Справа № 9104/138139/12
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

Головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів: Багрія В.М., Рибачука А.І.,

з участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Городоцької міжрайонної державної податкової інспекції у Львівській області Державної податкової служби на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 червня 2012 року у справі № 2а-4467/12/1370 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГалХліб» до Городоцької міжрайонної державної податкової інспекції у Львівській області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ГалХліб» (далі-позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Городоцької міжрайонної державної податкової інспекції у Львівській області Державної податкової служби (далі-відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Городоцької міжрайонної державної податкової інспекції у Львівській області № /0 від 10.05.2012 року.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивачем правомірно віднесено до податкового кредиту суми податку на додану вартість по придбаних товарах у ПП «МКМ-Сервіс» на загальну суму 331581,88 грн., як такі, що безпосередньо пов'язані з власною господарською діяльністю позивача та підтверджені належним чином оформленими первинними документами.

Додатково позивач зазначив, що у процесі податкової перевірки не наведено доказів на підтвердження недотримання сторонами в момент укладення договорів вимог, встановлених частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України, що є підставою для визнання правочинів недійсними. Збільшення суми податку на додану вартість в сумі 55264,00 грн.(податкове повідомлення-рішення №/0 від 10.05.2012 року) здійснено внаслідок безпідставних висновків про нікчемність(недостовірність) операцій з ПП «МКМ-Сервіс».

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 26 червня 2012 року у справі № 2а-4467/12/1370 позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Городоцької міжрайонної державної податкової інспекції у Львівській області № /0 від 10.05.2012 р.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, її в апеляційному порядку оскаржив відповідач - Городоцька міжрайонна державна податкова інспекція у Львівській області, яка покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, а саме п.198.2, п.198.3, п.198.4, п.198.6 ст198, п.201.4, п.201.6, п.201.7, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відповідно до договорів, обов'язок поставки товарів взяв на себе постачальник, проте, під час проведення перевірки встановлено відсутність у позивача товарно-транспортних накладних, які б підтверджували факт приймання товару від перевізників. В процесі судового розгляду справи судом, Львівський окружний адміністративний суд не дослідив факту реальності поставки та причин відсутності у позивача товарно-транспортних накладних по спірних операціях. Дане трактування суперечить вимогам чинного законодавства та судовій практиці, яка відображена у довідці Вищого адміністративного суду України «Про результати вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами окремих норм Закону України «Про податок на додану вартість» від 15 квітня 2010 року.

При апеляційному розгляді представник податкового органу вимоги апеляційної скарги підтримала з зазначених в ній підстав.

Представник позивача в судове засідання не з»явився , що згідно ч.4 ст.196 КАС України не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача,пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що за результатами документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ГалХліб» проведеною Городоцькою міжрайонною державною податковою інспекцією у Львівській області з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року при здійсненні фінансово-господарських відносин з ПП «МКМ-Сервіс», ПП «Аеромакс-Сервіс», ЗАТ «НВП «Укрзахіденерго» складено акт № 85/22/32863181 від 26.04.2012 року.

На підставі цього акту Городоцькою МДПІ Львівської області винесено податкове повідомлення-рішення від 10.05.2012 року №/0, яким збільшено суму грошового зобов'язання ТзОВ «ГалХліб» з податку на додану вартість на 55265,00 грн., з яких 55264,00 грн. зобов'язання за основним платежем, 1,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з правомірності формування податкового кредиту з вказаними вище контрагентами

Згідно з п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійсненні операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.2 зазначеної статті датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї з подій, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 зазначеного Кодексу та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 Податкового кодексу України, протягом звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (в тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи товари/послуги та основні фонди почали використовуватись в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного періоду.

Згідно з п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними(або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу (п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України).

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту згідно з п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України.

З матеріалів справи видно, що позивачем подано засвідчені копії: укладених між ПП «МКМ-Сервіс» та ТзОВ «ГалХліб» договорів поставки № 011110 від 01.11.2010 р. та № 101210 від 10.12.2010 р.; видаткових накладних № РН2-010059 від 01.02.2011 р., № РН2-010058 від 01.02.2011 р., № РН2-020014 від 02.02.2011 р., № РН2-140010 від 14.02.2011 р., № РН2-180007 від 18.02.2011 р., № РН2-210019 від 21.02.2011 р., № РН2-280026 від 28.02.2011 р.; податкових накладних (а.с. 74-80).

Окрім зазначених вище поданих позивачем копій документів, представлено копію журналу реєстрації довіреностей (а.с.38-66), копію трудового договору та наказу № 16-к від 01.06.2005 р. на підтвердження уповноваження ОСОБА_2 отримувати товар, вказаних у вищезазначених видаткових накладних. На обґрунтування використання товару, отриманого від ПП «МКМ-Сервіс» у господарській діяльності долучено акти списання товарно-матеріальних цінностей.

У акті перевірки відповідачем також зазначено, що ТзОВ «ГалХліб» придбану сировину (борошно) у ПП «МКМ-Сервіс» використано на виробництво хліба та хлібо-булочних виробів, а комплектуючі та МШП використано на покращення обладнання пекарні та списано на виробництво (стр.11 акту).

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Відповідно до ст. 228 ЦК правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

За результатами проведеної перевірки податковим органом встановлено, що операції продажу на адресу контрагентів-покупців ПП «МКМ-Сервіс» є нікчемними, не спричиняють реального настання правових наслідків. У акті наведені висновки з акту перевірки контрагента позивача ПП «МКМ-Сервіс» щодо відсутності у нього адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань по укладених угодах та відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов'язань. З акту перевірки вбачається, що дані висновки щодо контрагента ПП «МКМ-Сервіс» зроблено у зв'язку з неможливістю під час перевірки підтвердити факт поставки ТМЦ на ТзОВ «ГалХліб» через відсутність належним чином оформлених документів на транспортування ТМЦ, відсутність сертифікатів якості борошна, комплектуючих до обладнання.

В матеріалах міститься копія постанови Львівського окружного адміністративного суду від 21.12.2011 р. у справі № 2а-9577/11/1370, якою задоволено позовні вимоги ПП «МКМ-Сервіс», визнано протиправними дії ДПІ у Галицькому районі м. Львова, які полягають у викладенні в акті перевірки № 1649/23-209/35383180 від 23.06.2011 р. незаконних висновків про безтоварність та нікчемність фінансово-господарських операцій між ПП «МКМ-Сервіс» та його контрагентами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Аналізуючи вищезазначене, суд вважає, що позивачем дотримано норми Податкового кодексу України, а посилання на їх порушення є безпідставними.

Статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддій погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем не доведено твердження про нікчемність здійснюваних ТзОВ «ГалХліб» та ПП «МКМ-Сервіс» господарських операцій та не доведено правомірності винесеного податкового повідомлення-рішення від 10.05.2012 р. № /0.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Керуючись ст.ст.160 ч. 3, 195, 196, 198 п. 1, 200, 205 ч. 1 п. 1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Городоцької міжрайонної державної податкової інспекції у Львівській області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 червня 2012 року у справі № 2а-4467/12/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: Д.М. Старунський

Судді: В.М. Багрій

ОСОБА_3

Ухвала у повному обсязі складена 16.06.2015 року.