Справа № 804/3488/15
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2015 р. Справа № 804/3488/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.
суддів: Чорної В.В., Горбалінського В.В.,
за участю секретаря судового засідання: Пелих А.А.
представника позивача: ОСОБА_2
представника відповідача-2: Опацького Р.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу
до Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області
про визнання протиправними дій та зобов'язання здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (відповідач-1), Управління державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (відповідач-2), в якому просив визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови позивачеві у виплаті одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби при звільненні з органів внутрішніх справ за власним бажанням та зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 12 повних календарних років служби.
В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що на момент звільнення позивача з органів внутрішніх справ за власним бажанням строк його вислуги в календарному обчисленні склав 12 років 2 місяці та 14 днів, тому ОСОБА_1 набув право на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби згідно ч.2 ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Однак, така допомога позивачеві нарахована та виплачена не була, а при зверненні до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області з заявою з цього приводу ОСОБА_1 отримав відмову відповідача-2 з посиланням а те, що він не набув право на одноразову грошову допомогу при звільненні через не набуття на час звільнення права на пенсію за вищевказаним Законом. Проте, така відмова є протиправною, тому що закон не пов'язує право на одноразову грошову допомогу при звільненні з набуттям права на пенсію за вислугу років, як окремий вид пенсійного забезпечення. При цьому відповідно до п.14 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій та грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» одноразова та щорічна грошова допомога, передбачена пунктами 10 і 11 цієї Постанови, виплачується саме Міністерством внутрішніх справ України за рахунок коштів, виділених у державному бюджеті для їх утримання. Отже, саме Міністерство внутрішніх справ України є належним відповідачем у цій справі.
Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали пред'явлений позов та, посилаючись на викладені в ньому доводи, просили повністю його задовольнити.
Представник відповідача-1 у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач-2 також не визнав пред'явлений адміністративний позов. Представник відповідача-2, заперечуючи проти задоволення позовних вимог у судовому засіданні, зазначав, що оскільки ОСОБА_1 на день звільнення з органів внутрішніх справ не набув права на пенсію згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», правові підстави для нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги при звільненні за власним бажанням в порядку ч.2 ст.9 вказаного Закону відсутні.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що згідно наказу від 30.07.2002р. №211 ОСОБА_1 з 03.08.2002р. був прийнятий на службу в органи внутрішніх справ та проходив службу у різних підрозділах МВС на різних посадах.
18 вересня 2014 року відповідно до наказу від 18.09.2014р. №88 ОСОБА_1 був звільнений з органів внутрішніх справ в запас на підставі п.п. «ж» п.63 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991р. №114, за власним бажанням (а.с.5).
На момент звільнення з органів внутрішніх справ строк вислуги позивача в календарному обчисленні склав 12 років 2 місяці 14 днів.
Останнім місцем служби ОСОБА_1 є СБМ «Титан» Управління державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області.
При цьому колегія суддів зазначає, що саме в Управлінні Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області позивач отримував грошове забезпечення і листом саме цього органу від 23.10.2014р. №9/3-21-12/кр йому було відмовлено у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні.
За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що належним відповідачем у цій справі є саме Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області.
Отже, позовні вимоги до Міністерства внутрішніх справ України задоволенню не підлягають, оскільки цей орган не є належним відповідачем у цій справі.
Щодо позовних вимог до Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області судом встановлено наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, при звільненні з органів в внутрішніх справ позивачеві одноразова грошова допомога не нараховувалась та не виплачувалась.
У зв'язку із цим у жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Управління державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області з заявою про виплату йому вищевказаної одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби в порядку ч.2 ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Листом від 23.10.2014р. №9/3-М-12/КР Управління державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області відмовило ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні з органів внутрішніх справ у зв'язку зі тим, що на момент звільнення строк вислуги позивача у календарному обчисленні не становив 20 календарних років та 6 місяців і більше, а, отже, позивач не набув права на призначення пенсії згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з наявністю якого ст.9 цього Закону і пов'язує виникнення права на одноразову грошову допомогу при звільненні (а.с.6).
Колегія суддів погоджується з таким доводами відповідача-2 з наступних підстав.
Так, ч.2 ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ) встановлено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Тобто, однією з обов'язкових умов виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби за власним бажанням є наявність у особи права на призначення пенсії на підставі цього Закону.
Як зазначалося вище, позивач на день звільнення з органів внутрішніх справ не набув права на отримання на пенсії відповідно до Закону №2262-ХІІ, оскільки його вислуга років склала лише 12 років 2 місяці 14 днів.
Відповідно до положень ст.9-1 Закону №2262-ХІІ особам, які звільнені зі служби за віком, станом здоров'я чи у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію, протягом одного року після звільнення зі служби виплачується щомісячна грошова допомога в розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням.
Отже, законодавець визначив умови, за яких особам, які звільненні зі служби та не мають права на пенсію, виплачуються одноразова грошова допомога. При цьому особам, які звільненні за власним бажанням та не мають права на пенсію на день звільнення, одноразова грошова допомога не виплачується.
Аналогічні норми містяться і в постанові Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей».
Пунктом 10 вказаної постанови встановлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
При цьому пунктом 11 цієї постанови вказано, що особам, звільненим із служби за віком, станом здоров'я чи у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію, протягом одного року після звільнення із служби виплачується щомісячна грошова допомога у розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням.
Крім того, як слідує зі змісту преамбули постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», вона прийнята Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» та постанови Верховної Ради України про порядок введення цього Закону в дію.
З урахуванням вказаного, колегія суддів приходить до висновку про те, що особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, звільнені зі служби за власним бажанням без права на пенсію, не мають права на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
За таких обставин, позовні вимоги є такими, що задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
п о с т а н о в и в :
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов'язання здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні - відмовити у повному обсязі.
Повний текст постанови виготовлено 22 червня 2015 року.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: Судді: О.М. Турова В.В.Чорна В.В.Горбалінський