Справа № 826/3693/14
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3693/14 Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.І. Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
У Х В А Л А

Іменем України

16 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,

за участю секретаря Погребняк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Каротаж-Прайм» на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 23 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Каротаж-Прайм» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Каротаж-Прайм» (далі - Позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у м.Києві (далі - Відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.12.2013 року № та №.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 23 січня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для його скасування.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Позивача, заперечення представника Відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Відповідачем проведено позапланову виїзну перевірку Позивача з питань своєчасності, достовірності, повноти внесення до бюджету сум податків та зборів за період з 01.01.2012 року по 31.08.2013 року.

За результатами перевірки було складено акт від 15.11.2013 року № 1358/23-56-22-04-21-24942043, в якому зазначено порушення Позивачем п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, (далі - Кодекс) внаслідок чого занижено податок на прибуток на суму 30 915 029,00 грн. та п.198.6 ст.198, п.п.201.1, 201.2 та п.п.201.6, 201.7 ст.201 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на додану вартість на суму 28 604 094,00 грн.

Не погоджуючись з даним актом, Позивачем було подано заперечення, яке згідно відповіді контролюючого органу від 20.12.2013 року № 12239/10/26-53-22-04-11 залишено без задоволення, а висновки акту від 15.11.2013 року без змін.

На підставі акту перевірки Відповідачем прийнято податкові повідомлення рішення від 25.12.2013 року: №, яким Позивачу збільшено суму грошового зобов»язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 46 372 543,00 грн в тому числі за основним платежем 30 915 029,00 грн та за штрафними санкціями 15 457 514,00 грн; №, яким Позивачу збільшено суму грошового зобов»язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 35 755 104,00 грн в тому числі за основним платежем 28 604 083,00 грн та за штрафними санкціями 7 151 021,00 грн.

Згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

В основі будь-якої реальної господарської операції має лежати економічна мета, тобто бажання платника податків приростити активи за допомогою досягнення господарського ефекту.

У податковому обліку понесені витрати на придбання послуг мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення, тобто первинними документами, що містять інформацію про фактичні господарські операції, розкривають їх зміст та обсяг.

За відсутності достатніх доказів - первинних документів, які б достовірно підтверджували факт здійснення господарської операції, розкривали її зміст та обсяг з метою та в цілях господарської діяльності платника податку, підстави для формування даних податкового обліку - відсутні.

Згідно пп.14.1.36. п.14.1. ст.14 Кодексу, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно п.п.44.1, 44.6 ст.44 Кодексу, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Пунктом 138.2 статті 138 Кодексу визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Кодексу передбачено, що не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У разі втрати, знищення або зіпсуття зазначених документів платник податку має право письмово заявити про це контролюючому органу та здійснити заходи, необхідні для поновлення таких документів. Письмова заява має бути надіслана до/або разом із поданням розрахунку податкових зобов'язань за звітний податковий період. Платник податків зобов'язаний відновити втрачені, знищені або зіпсовані документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження такої заяви до контролюючого органу.

Якщо платник податку поновить зазначені документи в наступних податкових періодах, підтверджені витрати включаються до витрат за податковий період, на який припадає таке поновлення.

Як вбачається з акту «Про результати позапланової виїзної перевірки ПАТ «Каротаж-Прайм» з питань своєчасності, достовірності, повноти внесення до бюджету сум податків та зборів за період з 01.01.2012 року по 31.08.2013 року» від 15.11.2013 року №1358/23-56-22-04-21-24942043, жодного документу щодо формування валових витрат на момент перевірки Позивачем не надано.

Листом від 21.10.2013 року вих.№122 на запит податкового органу від 27.09.2013 року №5693/10/26-53-22-04-11 про надання письмових пояснень та їх документального підтвердження, Позивачем повідомлено про відсутність правових підстав для надання витребуваних документів.

Позивачем до суду першої інстанції були надані копії документів, а саме: договори поставки, копії податкових накладних, копії платіжних доручень та вантажних митних декларацій.

В матеріалах справи міститься договір купівлі-продажу товарів укладений між Позивачем та ПАТ «Конотопм`ясо» від 03.04.2012 року №03-04/12КП за умовами якого, ПАТ «Конотопм`ясо» зобов»язується передати Позивачу товар у власність, а Позивач в свою чергу зобов»язується його прийняти та сплатити за нього певну грошову суму. Товаром в даному договорі є м`ясо та субпродукти в асортименті.

На підтвердження виконання умов вказаного договору Позивачем надано копії податкових накладних та платіжних доручень.

З поданих копій вантажно-митних декларацій вбачається, що експортером товару та декларантами є комісіонери, виробником товару - ПАТ «Конотопм`ясо», тобто неможливо встановити, що товар продано саме в інтересах Позивача.

Також, відповідно до договору поставки від 26.11.2012 року №Г26/11-2012 ТОВ «Глобалторг» поставляло Позивачу яловичину 1-ої категорії, глибокої заморозки та/або охолодженої в напівтушах та/або четвертинках.

За п.п.1.1, 5.2 вказаного договору кількість товару в партії, ціна та загальна вартість узгоджуються шляхом підписання специфікації на кожну окрему партію.

Приймання товару проводиться уповноваженими представниками сторін шляхом підписання акту прийому - передачі товару.

26.11.2012 року між Позивачем та ТОВ «Церус» укладено договір поставки №Ц 2611-2012, предметом якого є поставка яловичини 1-ої категорії, глибокої заморозки та/або охолодженої в напівтушах та/або четвертинках.

На підтвердження виконання умов вказаних договорів Позивачем надано копії податкових накладних та копії платіжних доручень.

З матеріалів справи вбачається, що між Позивачем та ТОВ «Союзторгінвест» укладено договір комісії від 28.11.2012 року №5, за умовами якого ТОВ «Союзторгінвест» зобов'язується від свого імені за дорученням і за рахунок Позивача за грошову винагороду здійснювати заходи спрямовані на реалізацію за межі території України м'ясопродукції.

На підтвердження факту виконання вимог договору від 28.11.2012 року №5 Позивачем надано копії податкових накладних, платіжних доручень, вантажно - митних декларацій.

Також, між Позивачем та ТОВ «Комерційна фірма «Агроексім» укладено договір комісії від 03.04.2012 року №03-04/12К на підтвердження виконання якого Позивачем надано копії вантажно-митних декларацій, актів виконаних робіт, платіжних доручень.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що надані Позивачем документи не підтверджують факт реальності виконання умов спірних договорів, оскільки відсутні копії доручень, актів приймання-передачі товару, специфікацій, актів прийому передачі товару на комісію, видаткових накладних, звітів комісіонера, копії міжнародних товарно-транспортних накладних, банківські виписки на продажу валюти та перерахування виручки Комітенту, які відповідно до актів виконаних робіт були передано комісіонерами позивачу (комітенту), надані копії платіжних доручень не містять відмітку банку, а тому висновок податкового органу про відсутність факту реального виконання умов спірних договорів є обґрунтованим.

До суду апеляційної інстанції Позивачем було надано акти приймання-передачі товару, специфікації, акти прийому передачі товару на комісію, видаткові накладні, звіти комісіонера, копії міжнародних товарно-транспортних накладних, банківські виписки про перерахування виручки Комітенту, банківські виписки.

Згідно інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року №742/11/13-11 «Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України» будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції, і що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Надані Позивачем документи не підтверджують факт реального виконання умов спірних договорів, оскільки до уваги можуть братись лише ті первинні документи, що складені у разі фактичного здійснення господарських операцій.

Документи, що підтверджують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - змісту послуг, умов перевезення, зберігання товарів що надаються тощо.

Специфіка окремої господарської операції, зазвичай, визначається за договірними зобов'язаннями.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що докази, надані Позивачем, є обов'язковими, але не вичерпними, оскільки предмет доказування у справі, що розглядається, становлять обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самої господарської операції (поставки товару), а відтак і обґрунтованість формування валових витрат Позивача.

З наявного в матеріалах справи висновку експертів від 31.10.2014 року №5928/5929/12769-12772/14-45 за результатами проведення комісійної судово-економічної експертизи вбачається:

- висновки акту перевірки від 15.11.2013 року №1358/23-56-22-04-21/24942043 щодо завищення Позивачем витрат в сумі 147 211 938,38 грн документально не підтверджуються і, як наслідок, документально не підтверджується заниження податку на прибуток в розмірі 30 914 507,06 грн з урахуванням первинних бухгалтерських документів товариства. Підтвердити чи спростувати заниження податку на прибуток в сумі 521,56 грн не видається за можливе, оскільки в акті перевірки відсутні посилання на відповідні документ;

- висновки акту перевірки від 15.11.2013 року №1358/23-56-22-04-21/24942043 щодо заниження Позивачем податку на додану вартість з урахуванням первинних бухгалтерських документів товариства, документально не підтверджуються в розмірі 27 854 727,79 грн.

Підтвердити чи спростувати заниження Позивачем податку на додану вартість в сумі 749 355 грн. не видається за можливе в зв»язку з тим, що в матеріалах справи відсутні та додатково на дослідження не надані податкові накладні за операціями з ТОВ «Єврофокс Україна» в січні 2012 року.

Частиною 5 статті 82 КАС України передбачено, що висновок експерта для суду не є обов'язковим, однак незгода суду з ним повинна бути вмотивована в постанові або ухвалі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо невзяття до уваги висновку судово-економічної експертизи, оскільки експертами надано правову оцінку правильності та повноти оформлення Позивачем та його контрагентами первинних бухгалтерських документів по спірним операціям, проте питання реального виконання умов спірних договорів не було предметом дослідження експертів.

В апеляційній скарзі Позивач вказує, що після вручення директору ПрАТ «Каротаж-Прайм» 21.10.2013 року копії наказу від 18.10.2013 року №749 щодо проведення позапланової виїзної перевірки та ознайомлення його з направленнями на проведення перевірки від 21.10.2013 року №1741, 1742, 1743 в приміщенні Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у м.Києві, перевіряючі жодного разу за місцем фактичного знаходження Позивача не з»являлись, що об»єктивно підтверджується відомостями з журналу обліку відвідувачів «Торгівельно-промислової компанії «РІКо», в якого орендуються офісні приміщення Позивача.

Представник Позивача при апеляційному розгляді в судовому засіданні також стверджував, що податковий орган свідомо позбавив можливості Позивача надати документи до перевірки, оскільки самі перевіряючі не приходили для перевірки на місце фактичного знаходження товариства, при цьому жодним чином не повідомляли платника податків в якій спосіб йому необхідно надати вказані документи.

На підтвердження вказаних обставин Позивачем було надано до суду апеляційної інстанції копії аркушів вищевказаного журналу за період з 21.10.2013 року по 08.11.2013 року.

Проте з даним твердженням апелянта колегія суддів не погоджується, оскільки з поданих Позивачем копій журналу обліку відвідувачів не можливо встановити, що даний журнал стосується обліку відвідувачів «Торгівельно-промислової компанії «РІКо», в якого орендуються офісні приміщення Позивача.

Крім того, в акті від 15.11.2013 року №1358/23-56-22-04-21-24942043 зазначено, що перевірку проведено з відома та в присутності голови правління Пєшкова П.А. та журнал реєстрації перевірок ПрАТ «Каротаж-Прайм» до перевірки не надавався.

При оскарженні вказаного акту в адміністративному порядку Позивачем не надавались контролюючому органу первинні документи для підтвердження реальності здійснення господарських операцій.

Таким чином, зазначені апелянтом доводи є безпідставними та необґрунтовані належними доказами.

Згідно ст.19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що контролюючим органом правомірно прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення і підстави для їх скасування відсутні.

Отже, рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог є обґрунтованим та законним, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 201, 202 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, оскаржуване судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Каротаж-Прайм» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 січня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Ухвала складена в повному обсязі 19 червня 2015 року.

.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.