Справа № 1025/4504/12
Суддя: Бойко М. Г.
Дата ухвалення: 2012-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Таращанський районний суд Київської області
Справа № 1025/4504/12
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2012 Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого(ої)-судді: Бойко Микола Григорович

судді:
при секретарі:ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тараща

справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Таращанському районі про зобовязання провести перерахунок пенсії та доплат за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду із вищеназваним позовом, в якому просила зобовязати відповідача виплачувати їй розмір пенсії відповідно до чинного законодавства та проводити перерахунок доплати за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю, мотивуючи тим, що вона є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідом 2 групи, захворювання, пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС, непрацюючим пенсіонером, проживаючим на території зони посиленого радіоекологічного контролю і згідно ст.ст. 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», їй, як потерпілій внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліду 2 групи, захворювання, пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС, призначена пенсія не може бути нижчою восьми мінімальних пенсій за віком, а також додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно з п. 4 Постанови КМУ від 30.0.1997 року № 23 «Про затвердження нового порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсій в зв'язку з втратою годувальника, внаслідок Чорнобильської катастрофи» з подальшими змінами і доповненнями також передбачено, що в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою не може бути нижчим по 2 групі інвалідності восьми мінімальних пенсій за віком.

Розмір отримуваної нею пенсії ні в якій мірі не відповідає 8 мінімальним пенсіям за віком, так як і додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, не відповідає 75 % мінімальної пенсії за віком.

Ст. 39 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають у зоні посиленого радіоекологічного контролю підвищуються на одну мінімальну заробітну плату.

Всупереч вимогам даної статті відповідач виплачує їй доплату до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю в значно нижчому розмірі.

Відповідно до ст. 76 ЗУ «Про державний бюджет України на 2007 рік» з 1 липня 2007 року розмір мінімальної заробітної плати становить 440 гривень на місяць.

Оскільки, мінімальна заробітна плата з 01 липня складає 440 грн, відповідач повинен був провести перерахування доплати до пенсії за 2005 - 2007 роки, згідно зі ст. 39 Закону, яка повинна становити 440 грн.

Вважає, що її пенсія повинна бути перерахована відповідачем відповідно до вказаного законодавства України починаючи з 01 січня 2005 року.

Вона зверталася з письмовою заявою до відповідача з проханням здійснити перерахунок призначеної їй пенсії, однак в своєму листі від 05.04.2007 року відповідач відмовив їй у перерахуванні пенсії, чим грубо порушив її конституційне право на соціальний захист.

В зв'язку з тим, що відповідач відмовив їй в проведенні перерахунку пенсії згідно з нормами, встановленими Законами України, вона вимушена звернутися з позовом до суду за захистом своїх прав.

Просить суд зобов'язати відповідача сплачувати їй щомісячно пенсію в розмірі не нижче 3096 грн. з послідуючим перерахунком згідно Закону України; стягнути з відповідача суми доплат до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати за 2005 - 2007 роки в сумі 12679 грн та зобовязати надалі виплачувати згідно Закону України; стягнути з відповідача суму доплат за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75 % в сумі 10667,43 грн. мінімальної пенсії за віком та надалі робити доплату кожного місяця згідно ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

В судовому засіданні позивачка уточнила свої позовні вимоги і просить з урахуванням того, що вона з 01.01.2006 року по 26.10.2008 року отримувала пенсію на підставі Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а з 27.10.2008 року по 22.09.2009 року отримувала пенсію по віку, а потім з 23.09.2009 року перейшла знову на пенсію по інвалідності, як потерпіла внаслідок аварії на ЧАЕС та з урахуванням постанов Таращанського райсуду від 29.12.2010 року та від 21.01.2011 року, визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Таращанському районі щодо відмови їй у перерахуванні додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, з розрахунку 75 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 50 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, державної пенсії в розмірі 8-ми мінімальних пенсії за віком, відповідно до ч. 4 ст. 54 ЗУ „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та зобовязати відповідача провести їй перерахунок та виплату державної пенсії відповідно до ч. 4 ст. 54 ЗУ „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії відповідно до ст. 50 ЗУ „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку 75 % від мінімальної пенсії за віком за період з 22.05.2008 року по 26.10.2008 року та з 23.09.2009 року по 30.07.2010 року з урахуванням фактично виплачених сум. Крім того попросила суд звернути постанову суду відповідно до ч. 1 ст. 256 КАС України у межах суми стягнення за один місяць до негайного виконання.

Представник відповідача уточнені позовні вимоги в судовому засіданні не визнала, мотивуючи тим, що на виплату вказаної державної пенсії в розмірі 8-ми мінімальних пенсії за віком, відповідно до ч. 4 ст. 54 ЗУ „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 50 вказаного Закону відсутні асигнування з державного бюджету України, а за рахунок інших джерел фінансування чорнобильських виплат не здійснюється, отже для стягнення з коштів Пенсійного фонду України відсутні правові підстави.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_2 є особою постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідом 2 групи, захворювання повязане з впливом аварії на Чорнобильській АЕС, непрацюючим пенсіонером, проживаючим на території зони посиленого радіоекологічного контролю, що підтверджено копією чорнобильського посвідчення та довідкою МСЕК.

Статтею 50 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в редакції, яка діяла на час, за який предявлені позовні вимоги позивачкою, передбачено, що особам, віднесеним до 1-ої категорії, інвалідам 2-ої групи щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, призначається у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в редакції, яка діяла на час, за який предявлені позовні вимоги позивачкою, пенсія з інвалідності 2 групи не повинна бути нижчою восьми мінімальних пенсій за віком. Приписи даної норми співпадають з приписами п. 4 Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, що затверджений постановою КМУ від 30.05.1997 року № 523.

Порядок обчислення державної пенсії та додаткової пенсії визначається КМУ, внаслідок чого відповідач керувався розміром, визначеним постановою КМУ „Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок державного бюджету від 03.01.2002 року № 1, що є безпідставним.

Статтями 53, 54 вказаного Закону передбачено, що обчислення та призначення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи із заробітку за межами зони відчуження, здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу та відповідно до ЗУ „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Вищенаведена частина ст. 54 викладена із змінами згідно із Законом України № 2532-12 від 1 липня 1992 року та № 3285-12 від 17 червня 1993 року, тоді як ч. 3, яка визначає обчислення і призначення пенсії по інвалідності змінена Законом № 3108-15 від 17 листопада 2005 року і регулює безпосередньо правила обчислення пенсій за нормами ст. 54 Закону.

31.10.2006 року набрав чинності Закон України від 05.10.2006 року „Про внесення змін до Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у якому визначені основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки згідно ст. 50 ОСОБА_3 України кожен має право на безпечне для життя і здоровя довкілля та на відшкодування, завданої порушенням цього права, шкоди.

Розділ 8 вищевказаного Закону передбачає правила призначення та виплати пенсій і компенсацій особам віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4.

Стаття 49 цього розділу визначає пенсії особам, віднесеним до вказаних категорій у вигляді державної пенсії, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Позиція відповідача при нарахуванні та виплаті пенсії позивачці ґрунтувалася виключно на Постановах Кабінету Міністрів України.

Згідно ст. 8 ОСОБА_3 України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_3 України має вищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_3 України та повинні відповідати їй. ОСОБА_3 України є нормами прямої дії.

Відповідно до ст. 19 ч. 2 ОСОБА_3 України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачений ОСОБА_3 та Законами України.

Статтею 113 ОСОБА_3 України передбачено, що КМУ у своїй діяльності керується ОСОБА_3 України та Законами України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп було визнано неконституційним п. 28 розділу ІІ „Внесення змін до деяких законодавчих актів України Закону України „Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, яким було внесено зміни до ст.ст. 50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Положення Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, визнаних неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Отже, з 22 травня 2008 року відновлена дія ст.ст. 50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до яких доплата до пенсії за шкоду заподіяну здоровю, виплачується з розрахунку 50 % від мінімальної пенсії за віком, державна пенсія постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідом 2 групи, не повинна бути нижчою 8-ми мінімальних пенсій за віком.

Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені ст.ст. 1, 3, ч. 2 ст. 7 , ст. 8, ч. 2 ст. 19, ст.ст. 22, 23, ч. 1 ст. 24 ОСОБА_3 України, набуті у сфері пенсійного забезпечення, не можуть бути скасовані, звужені. Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобовязань, виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого ст. 8 ОСОБА_3 України.

У ст. 7 ОСОБА_3 України зазначено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна рада України. Таким чином, при розгляді даної справи необхідно брати до уваги прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність та мінімальну заробітну плату, встановлені ВРУ, а не Постановами КМУ, оскільки КМУ не надано право встановлювати прожитковий мінімум для осіб, що втратили працездатність та мінімальну заробітну плату.

Виходячи із загального законодавства України, закони мають вищий юридичний статус у порівнянні з нормативними актами КМУ.

Згідно ч. 3 ст. 67 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю особам, відповідно до ст. 50 цього Закону, у тому числі віднесеним до категорії 1. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Починаючи з червня місяця 2004 року мінімальна пенсія за віком в Україні встановлюється на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 ЗУ „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене суд не приймає до уваги положень ч. 3 ст. 28 ЗУ „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абз. І ч. 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачкою конституційної гарантії та права на отримання щомісячної державної пенсії та додаткової пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.ст. 50, 54 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЗУ „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму і в разі збільшення розміру прожиткового мінімуму перерахунок пенсії повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 46 ОСОБА_3 України мінімальна пенсія за віком не може бути нижчою ніж прожитковий мінімум, ст.ст. 17, 19 ЗУ „Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії наголошують, що мінімальна пенсія за віком є державною гарантією і вона визначається виключно Законом України.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що дії відповідача щодо виплати позивачці державної пенсії та додаткової пенсії відповідно до постанови КМУ „Про підвищення розмірів пенсії та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету від 03.01.2002 року № 1 та відповідно до постанови КМУ від 28.05.2008 року № 530 „Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян є неправомірними.

Статтею 58 ЗУ „Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України № 107 4 від 28.12.2007 року, що набрав чинності з 01.01.2008 року, був затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність з 1 січня - 470 грн, з 1 квітня - 481 грн, з 1 липня - 482 грн, з 1 жовтня 498 грн.

Відповідно до ст. 54 ЗУ „Про державний бюджет України на 2009 рік прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, встановлюється в розмірах, що діяли у грудні 2008 року, тобто 498 грн., а з 01 листопада 2009 року 573 грн..

Відповідно до ст. 52 ЗУ „Про державний бюджет України на 2010 рік встановлено прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність з 01 січня - 695 грн, з 01 квітня 706 грн., з 01 липня 709 грн., з 01 жовтня 723 грн., з 01 грудня 734 грн..

Указані обставини встановлено з пояснень сторін, матеріалів справи, досліджених в судовому засіданні, та матеріалів пенсійної справи позивачки, оглянутої в судовому засіданні.

Згідно ст. 99 КАС України, яка діяла в редакції на момент звернення позивачки до суду (13.12.2007 року) для звернення до адміністративного суду за захистом прав і свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, а позивачка про порушення свого права дізналася 05.04.2007 року, тобто звернулася до суду за захистом свого порушеного права з дотриманням вказаного строку, а тому враховуючи вищевикладене, суд вважає, що її уточнені позовні вимоги з урахуванням того, що вона з 01.01.2006 року по 26.10.2008 року отримувала пенсію на підставі Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а з 27.10.2008 року по 22.09.2009 року отримувала пенсію по віку, а потім з 23.09.2009 року перейшла знову на пенсію по інвалідності, як потерпіла внаслідок аварії на ЧАЕС та з урахуванням постанов Таращанського райсуду від 29.12.2010 року та від 21.01.2011 року, необхідно задовільнити в повному обсязі.

Судом не може бути взято до уваги посилання представника відповідача, як на підставу не визнання позову, відсутність достатніх асигнувань з державного бюджету на вказані виплати, оскільки згідно рішення Європейського Суду в справі «Кечко проти України» від 08.11.2005 року суд не приймає аргументів щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобовязань.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 17, 89, 99, 100, 158-163,185,186 КАС України, ст.ст. 2, 7, 8, 19, 22, 46, 92, 113 ОСОБА_3 України, ст. ст. 49, 50, 54, 55, 67 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, ст. 58 Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, , ст. 54 Закону України „Про державний бюджет України на 2009 рік, ст. 52 Закону України „Про державний бюджет України на 2010 рік, Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп, суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду у Таращанському районі Київської області щодо відмови ОСОБА_2 у перерахуванні додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, з розрахунку 75 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 50 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, державної пенсії в розмірі 8-ми мінімальних пенсії за віком, відповідно до ч. 4 ст. 54 ЗУ „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 22.05.2008 року по 26.10.2008 року та з 23.09.2009 року по 30.07.2010 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Таращанському районі провести перерахунок та виплату державної пенсії ОСОБА_2 відповідно до ч. 4 ст. 54 ЗУ „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи державної пенсії в розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком, визначеної на підставі ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування за період з 22.05.2008 року по 26.10.2008 року та з 23.09.2009 року по 30.07.2010 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Таращанському районі провести перерахунок та виплату додаткової пенсії ОСОБА_2 відповідно до ст. 50 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з розрахунку 75 % від мінімальної пенсії за віком, визначеної на підставі ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, за період з 22.05.2008 року по 26.10.2008 року та з 23.09.2009 року по 30.07.2010 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

Постанова підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського адміністративного апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_4
судді