Справа № 2а-6063/09/0870
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м. Київ К/800/4855/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

Пасічник С.С.,

Кочана В.М.,

Швеця В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17.12.2009р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.08.2010р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Територіального управління Державної судової адміністрації у Запорізькій області, Головного управління Державного казначейства України у Запорізькій області про відшкодування втрати частини заробітної плати, пов'язаної з утриманням прибуткового податку з фізичних осіб,

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2009 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації у Запорізькій області, Головного управління Державного казначейства України у Запорізькій області, в якому просив стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації у Запорізькій області на його користь 37 965,13 грн. компенсації сплаченого податку з доходів фізичних осіб з урахуванням індексу інфляції та зобов'язати Головне управління Державного казначейства України у Запорізькій області провести видатки з Державного бюджету України, які передбачені у ньому Державній судовій адміністрації України у розмірі 37 965,13 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2009 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2010 року, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що заробітна плата суддів з 01.01.2004р. підлягає обкладенню податком з доходів фізичних осіб відповідно до Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 р. №889-IV (далі - Закон №889-IV).

Не погоджуючись з вказаними рішеннями, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив рішення судів скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Територіальне управління Державної судової адміністрації у Запорізькій області в запереченнях на касаційну скаргу просило залишити останню без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки вони, на його думку, ухвалені відповідно до норм чинного законодавства й на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи.

Відповідно до ч.2 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 працював на посаді судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя з 14.10.2002р. по 23.01.2009р.

Частиною 1 статті 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки та збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

У період до 01.01.2004р. підставою для звільнення заробітної плати суддів від обкладання прибутковим податком був Указ Президента України від 10.07.1995р. № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів». 01.01.2004р. набрав чинності Закон №889-IV, який не передбачає пільг для суддів при сплаті цього податку. Єдиною підставою для здійснення компенсаційних виплат суддям у зв'язку з втратою частини заробітку, пов'язаною зі сплатою податку з доходів фізичних осіб у 2004 році, було Розпорядження КМУ № 22-р.

Згідно з пунктом 1 цього Розпорядження Голові Конституційного Суду України та головам судів загальної юрисдикції дозволено здійснювати у 2004 році компенсаційні виплати суддям у розмірі до 100 % посадового окладу в разі, коли сума нарахованої заробітної плати за місяць після сплати податку з доходів фізичних осіб буде нижчою, ніж розмір середньомісячної заробітної плати, нарахованої судді за IV квартал 2003 року. У пункті 2 Розпорядження КМУ № 22-р зазначено, що компенсаційна виплата, передбачена пунктом 1 цього Розпорядження, здійснюється в межах видатків на оплату праці, передбачених у Державному бюджеті України на 2004 рік на утримання органів судової влади.

Аналіз зазначених положень дає підстави вважати, що за відсутності хоча б однієї умови, зазначеної в цьому Розпорядженні, право на отримання компенсаційних виплат у суддів не виникає.

Аналогічна позиція викладена і в постанові Верховного Суду України від 23.02.2010р. у справі № 21-2265во09.

Як встановлено судом апеляційної інстанції при дослідженні та оцінці довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Запорізькій області про розмір заробітної плати позивача за 2004 рік із зазначенням розміру податку та довідки про розмір заробітної плати позивача за четвертий квартал 2003 року, а також відомостей про те, що головою Хортицького районного суду м. Запоріжжя не видавався наказ щодо проведення компенсаційних виплат відповідно до Розпорядження КМУ № 22-р від 20.01.2004р., й те, що видатки на оплату праці, затверджені кошторисом на 2004 рік, не враховували проведення компенсаційних виплат з урахуванням положень Розпорядження КМУ №22-р від 20.01.2004р., позивач не набув права на отримання компенсаційних виплат.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

За правилами статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи ж касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору, а тому підстав для скасування ухвалених судами попередніх інстанцій рішень колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.210,220,222,223,224,230,231 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17.12.2009р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.08.2010р. - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Пасічник С.С.

Кочан В.М.

Швець В.В.