Справа № 296/10588/14-а
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сичова О.П.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"17" червня 2015 р. Справа № 296/10588/14-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Хаюка С.М.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2,

при секретарі Лялевич С.С.

за участю позивача, представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції Житомирської області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "16" березня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції Житомирської області про визнання рішення незаконним та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся із зазначеним позовом і просив визнати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції Житомирської області ОСОБА_4 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №17196298 від 13.11.2014 року таким, що не відповідає нормам чинного законодавства та зобов'язати відповідача здійснити державну реєстрацію прав власності на нежиле приміщення, що розташоване за адресою: проспект Миру, будинок №19 у м.Житомирі та видати відповідне свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 16.03.2015 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції Житомирської області ОСОБА_4 про відмову у державні реєстрації прав та їх обтяжень №17196298 від 13.11.2014 року .

Зобов'язано реєстраційну службу Житомирського міського управління юстиції Житомирської області розглянути заяву ОСОБА_3 щодо проведення державної реєстрації права власності на тимчасову аптеку, що розташована за адресою: Житомирська область, м.Житомир, проспект Миру, будинок 19 та вирішити питання щодо державної реєстрації прав власності на неї.

Не погоджуючись з даною постановою відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у позові відмовити .

Представник відповідача підтримав апеляційну скаргу.

Позивач апеляційну скаргу не визнав.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 відповідно до договору купівлі-продажу квартири прийняв у власність квартиру №39, переобладнану під тимчасову аптеку згідно рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №162 від 10.03.2005 року, що розташована в місті Житомирі, проспект Миру, будинок 19.

12 листопада 2014 року ОСОБА_3 звернувся до реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції Житомирської області із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на тимчасову аптеку, що знаходиться за адресою: Житомирська область, м.Житомир, проспект Миру 19.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_4 реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції Житомирської області №17196298 від 13.11.2014 року відмовлено ОСОБА_5 у державній реєстрації права власності на тимчасову аптеку, що розташована в будинку №19 на проспекті ОСОБА_5 в місті Житомирі, з посиланням на пункт1 статті 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та абз. 6 пункту 4 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Рішення вмотивоване тим, що чинним законодавством України не передбачена державна реєстрація речових прав та їх обтяжень у Державному реєстрі прав на тимчасові будівлі або споруди.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_4 реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції Житомирської області №17196298 від 13.11.2014 року є протиправним , виходячи з наступного.

Згідно ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року №1952-IV, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема право власності на нерухоме майно.

Статтею 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено об'єкти нерухомого майна, стосовно яких проводиться державна реєстрація прав, - у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Відповідно до статті 181 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються із ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Частиною першою статті 182 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майна та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету ОСОБА_6 України від 17.10.2013 року №868.

Згідно п. 4 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, що розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення.

Статтею 331 Цивільного кодексу України визначений момент набуття права власності на новостворене майно, зокрема якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно - земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.

Відповідно до Методичних рекомендацій стосовно об'єктів нерухомого майна, права на які підлягають державній реєстрації, схвалених колегією Державної реєстраційної служби України 11.12.2012 року, віднесені приміщення, як частини внутрішнього об'єму житлових будинків, будівель, квартир, обмежені будівельними елементами.

Національним стандартом №2 "Оцінка нерухомого майна", затвердженим постановою Кабінету ОСОБА_6 України від 28.10.2004 N 1442, передбачено, що приміщення - це частина внутрішнього об'єму будівлі, обмежена будівельними елементами, з можливістю входу і виходу.

Вказаним Національним стандартом приміщення класифіковано на: вбудовані приміщення - приміщення, що є частиною внутрішнього об'єму будівлі; прибудовані приміщення - приміщення, що прибудовані до основної будівлі та мають з нею хоча б одну спільну стіну; вбудовано-прибудовані приміщення - приміщення, частина внутрішнього об'єму яких є частиною внутрішнього об'єму основної будівлі, а інша частина - прибудованою.

Водночас, відповідно до пункту 4 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в Державному реєстрі прав підлягають реєстрації речові права, зокрема, на житлове та нежитлове приміщення.

Відповідно до Державних будівельних нормах України. Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення ДБН В.2.2-15-2005, затверджених наказом Державного комітету України з будівництва та архітектури від 18.05.2005 №80, Додатком Б яких встановлено, що житловим приміщенням є опалюване приміщення, розташоване у надземному поверсі, призначене для цілорічного проживання і яке відповідає санітарно-епідеміологічним вимогам щодо мікроклімату і повітряного середовища, природного освітлення, допустимих рівнів нормованих параметрів відносно шуму, вібрації, ультразвуку та інфразвуку, електричних та електромагнітних полів та іонізуючого випромінювання.

До нежитлових приміщень належать приміщення в структурі житлового будинку, що не відноситься до житлового фонду та є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин.

Зазначене положення передбачено також у Законі України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку".

Статтею 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що право власності на квартиру, житлове та нежитлове приміщення може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності на житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), в яких вони розташовані.

Відповідно до статті 380 Цивільного кодексу України, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженим і введеним в дію наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 N 507, передбачено, що будівлі - це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів.

До будівель відносяться: житлові будинки, гуртожитки, готелі, ресторани, торговельні будівлі, промислові будівлі, вокзали, будівлі для публічних виступів, для медичних закладів та закладів освіти та т. ін.

Оскільки будівлі є споруди, то при визначенні споруд, права на які підлягають державній реєстрації, слід враховувати, що для таких споруд повинні бути притаманні ознаки нерухомого майна, визначені статтею 181 Цивільного кодексу України, а саме, розташування на земельній ділянці, переміщення споруди неможливе без її знецінення та зміни її призначення. Державній реєстрації підлягають лише речові права на споруди, які є окремою нерухомою річчю, тобто не є приналежністю головної речі і складовою частини іншої речі.

З технічного паспорта на аптеку, що розташована по проспекту Миру, 19 в м.Житомирі вбачається, що вона має фундамент, залізобетонні стіни та перекритті, а також обладнана водопроводом, каналізацією, газопроводом та центральним опаленням.

Разом з тим, вказана тимчасова аптека не є тимчасовою спорудою в розумінні Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" оскільки вона влаштована на фундаменті та є частиною житлового будинку. Її використання в іншій місцевості неможливе.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що тимчасова аптека, що розташована в будинку №19 по проспекту Миру в місті Житомирі є об'єктом нерухомого майна, права на яку підлягають державній реєстрації, а тому рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, прийняте з порушенням норм чинного законодавства України та є протиправним.

Посилання представника відповідача на ту обставину, що позивачем було здійснено прибудову , яка не значиться у технічному паспорті, колегія суддів вважає безпідставною, так як відмова була аргументована лише тим, що аптека є тимчасовою спорудою, що суперечить чинному законодавству.

Крім того, згідно з ч. 4 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету ОСОБА_6 Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_6 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

А тому, колегія суддів вважає обґрунтованою позицію суду першої інстанції, що з метою повного та належного захисту прав позивача необхідно зобов'язати Реєстраційну службу Житомирського міського управління юстиції розглянути заяву ОСОБА_3 щодо проведення державної реєстрації права власності на тимчасову аптеку, що розташована за адресою: Житомирська область, м.Житомир, проспект Миру, будинок 19 та вирішити питання щодо державної реєстрації прав власності на неї.

Колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції, дослідивши в судовому засіданні надані сторонами по справі докази, обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому її потрібно залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "16" березня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М.Хаюк

судді: І.Ф.Бондарчук

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено 18.06.2015 року

З оригіналом згідно: суддя ________________________________ С.М.Хаюк

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10020

3- відповідачу/відповідачам: Реєстраційна служба Житомирського міського управління юстиції Житомирської області майдан Корольова,3/14,м.Житомир,10014

4-третій особі: - ,