Справа № 808/5767/14
Суддя: Матяш Ольга Віталіївна
Дата ухвалення: 2015-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

08 червня 2015 року , о 16:13 годині,Справа № 808/5767/14 Провадження № ПРДО/808/1/15
м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд

у складі колегії: головуючого - судді Матяш О.В.,

суддів Калашник Ю.В., Сіпаки А.В.,

за участю секретаря Передерій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя

справу за адміністративним позовом ОСОБА_1

до Міністерства внутрішніх справ України, Управління МВС України на Донецькій залізниці

про визнання незаконними й скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду із вказаним позовом, зазначивши в заяві, що 20.08.2014 йому було оголошено виписку з наказу УМВС України на Донецькій залізниці №245 о/с від 12.08.2014 про оголошення наказу МВС України №1498 о/с від 05.08.2014, яким його звільнено з займаної посади старшого інспектора по режиму секретності ЛВ на станції Слов'янськ УМВС України на Донецькій залізниці на підставі п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за здійснення дій, що дискредитують звання рядового та начальницького складу.

Позивач вважає вищевказаний наказ незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки в ньому відсутнє обґрунтування дискредитації ним звання рядового та начальницького складу. Також, службове розслідування відносно нього та його дій фактично не проводилось, з наказом о призначенні, як і з результатами, його ознайомлено не було.

Просить визнати незаконними та скасувати накази міністра внутрішніх справ України Авакова А.Б. №852, №1498 о/с від 05.08.2014 в частині звільнення його з займаної посади, наказ начальника УМВС України на Донецькій залізниці Присяжнюка В.П. №245 о/с від 12.08.2014, поновити його на займаній посаді та стягнути з УМВС України на Донецькій залізниці грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 05.08.2014 по 08.06.2015 в розмірі 31290,45 гривень.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримують, просять його задовольнити в повному обсязі.

Представник МВС України в судовому засіданні позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні, зазначивши в запереченнях, що в ході службової перевірки діяльності ЛВ на станції Слов'янськ УМВС України на Донецькій залізниці встановлено, що 12.04.2014, під час захоплення адміністративної будівлі підрозділу озброєними представниками «ДНР», останніми було захоплено та викрадено табельну зброю. В свою чергу, старший інспектор режимно-секретного сектору ЛВ на станції Слов'янськ УМВС України на Донецькій залізниці майор міліції ОСОБА_1 під час захоплення будівлі неналежно виконував службові обов'язки, не вжив своєчасних заходів щодо вивезення або знищення таємних документів при загрозі захоплення ЛВ на станції Слов'янськ УМВС України на Донецькій залізниці. Крім того, в ході службової перевірки було встановлено, що ОСОБА_1 співпрацював с представниками «ДНР».

Вчиненням таких дій ОСОБА_1 порушив присягу працівника міліції та дискредитував звання рядового і начальницького складу, тому і було прийнято рішення про його звільнення.

Представник УМВС України на Донецькій залізниці в судовому засіданні позов не визнає, зазначивши в запереченнях, що проведеним МВС України службовим розслідуванням встановлено факти неналежного виконання позивачем своїх службових обов'язків з режиму секретності ЛВ, чим підірвано авторитет органів внутрішніх справ України. Просить у позові відмовити.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі докази та надавши їм оцінку, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з огляду на таке: судом встановлено, що з 24.01.2000 ОСОБА_1 проходив службу в ОВС: з вересня 2009 року по квітень 2014 року ОСОБА_1 проходив службу в ОВС на посаді старшого інспектора з РС ЛВ на станції Слов'янськ УМВС України на Донецькій залізниці; з квітня 2014 року по липень 2014 року ОСОБА_1 проходив службу на посаді старшого інспектора з РС УМВС України на Донецькій залізниці; наказом УМВС України на Донецькій залізниці №223 о/с від 23.07.2014 його призначено на посаду старшого інспектора з режиму секретності лінійного відділу на станції Слов'янськ УМВС на Донецькій залізниці (т. 1 а.с. 85).

В період з 12.04.2014 по 07.07.2014 на території міста Слов'янськ перебували незаконні озброєні формування, які протиставили себе органам державної влади України та захопили і насильницьким шляхом утримували протягом зазначеного періоду владу в цьому регіоні. Загальновідомим фактом є відсутність у цей період на території м. Слов'янська української влади. Фактично місто контролювалося незаконними збройними формування- ми - представниками «ДНР».

В судовому засіданні позивач пояснив, що з квітня по липень 2014 року він працював на посаді старшого інспектора з режиму секретності УМВС України на Донецькій залізниці та кожного дня їздив з м. Слов'янськ до м. Донецьк на роботу електропотягом. Крім того, пояснив, що в зазначений період він часто бував у відрядженнях - з УМВС України на Донецькій залізниці до ЛВ на станції Слов'янськ для проходження служби. 12.04.2014 він отримав усний наказ від начальника ЛВ ОСОБА_4 про те, що він разом із особовим складом ЛВ повинен поїхати до УМВС України на Донецькій залізниці для забезпечення громадського порядку. ОСОБА_4 назначив ОСОБА_1 старшим в групі. Проте, перебуваючи в м. Донецьк, йому стало відомо про захоплення адміністративних будівель МВС, розташованих в м. Слов'янськ. У зв'язку з цим групі ОСОБА_1 було наказано повернутися в приміщення лінійного відділу.

Судом встановлено, що 12.04.2014, близько 17:00 години, озброєними представниками «ДНР» на декілька годин було захоплено адміністративне приміщення ЛВ на станції Слов'янськ УМВС на Донецькій залізниці. Викравши табельну вогнепальну зброю, того ж дня представники «ДНР» залишили приміщення ЛВ. Після захоплення адміністративного приміщення представниками «ДНР» особовим складом ЛВ на станції Слов'янськ УМВС на Донецькій залізниці жодних заходів, спрямованих на запобігання та припинення злочинів, скоєних представниками «ДНР», вчинено не було.

Місто Слов'янськ було звільнено від незаконних збройних формувань 07.07.2014.

Наказом МВС України від №778 05.08.2014, з метою проведення повного, усебічного та об'єктивного службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області, відповідно до вимог п. 2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України №230 від 12.03.2013, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за №541/23073, комісії МВС було доручено провести службове розслідування за вказаними фактами (т.1 а.с.111).

За наслідками проведення службового розслідування 05.08.2014 МВС України було складено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області та УМВС України на Донецькій залізниці (т.1 а.с.132-136).

Службовим розслідуванням виявлено факт неналежного виконання службових обов'язків, невжиття своєчасних заходів щодо вивезення або знищення таємних документів при загрозі захоплення ЛВ на станції Слов'янськ старшим інспектором РСС УМВС України на Донецькій залізниці (відрядженого до ЛВ на станції Слов'янськ) майором міліції ОСОБА_1

Відповідно до пп. 7.1.2 п. 7 Посадової інструкції старшого інспектора з режиму секретності ЛВ на станції Слов'янськ УМВС України на Донецькій залізниці, старший інспектор з режиму секретності несе відповідальність за неприйняття заходів у випадках виявлення порушень діючого законодавства і нормативних актів з питань охорони державної таємниці.

За результатами службового розслідування комісія дійшла висновку, що за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення ст. 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України №382 від 28.12.1991, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, майора міліції ОСОБА_1 слід звільнити з ОВС за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Наказом МВС України №852 05.08.2014 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УМВС України на Донецькій залізниці та УДСО при ГУМВС України в Донецькій області» за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення ст. 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України №382 від 28.12.1991, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, майора міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (т.1 а.с.124-129).

Крім того, Наказом МВС України від 10.07.2014 №1258 о/с працівникам ДВБ МВС доручено провести перевірку службової діяльності окремих органів та підрозділів ГУМВС України в Донецькій області. За наслідками проведення службової перевірки 16.08.2014 МВС України складено висновок службової перевірки за фактами неправомірних дій окремих працівників ЛВ на станції Слов'янськ УМВС України на Донецькій залізниці, виявленими у ході відпрацювання зазначеного підрозділу.

Опитаний під час перевірки старший інспектор РСС ЛВ на станції Слов'янськ УМВС України на Донецькій залізниці майор міліції ОСОБА_1 повідомив, що ніякі дії з приводу евакуації чи знищення секретної документації та справ оперативного обліку в ЛВ не проводилися. Будь-яких письмових вказівок від керівництва УМВС на Донецькій залізниці з цього приводу не надходило. Після захоплення ЛВ невідомі особи разом із ОСОБА_1 пішли не поверхами відділу, а цілеспрямовано направились в тир до прихованих мішків із табельною вогнепальною зброєю. ОСОБА_1 вважає, що невідомі особи достовірно володіли інформацією про місцезнаходження зброї.

В судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що про захоплення адміністративної споруди ЛВ він дізнався тільки коли спустився на перший поверх будівлі. Озброєні особи відразу ж поставили його до стіні, а після цього «повели» його разом з собою до тиру.

Суд критично ставиться до зазначеного позивачем, оскільки не зрозумілим залишається той факт, що представники «ДНР» «повели» ОСОБА_1 за собою до тиру, якщо вони і без нього володіли достовірною інформацією щодо місцезнаходження зброї.

05.08.2014 наказом МВС України №1498 о/с, відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, старшого інспектора РСС ЛВ на станції Слов'янськ УМВС України на Донецькій залізниці майора міліції ОСОБА_1 звільнено з ОВС у запас (з постановленням на військовий облік) за п. 66 вищевказаного Положення (за вчинення вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) (т.1 а.с.51).

20.08.2014 ОСОБА_1 було ознайомлено з наказом УМВС України на Донецькій залізниці №245 о/с від 12.08.2014, яким оголошено вищевказаний наказ МВС України №1498 о/с від 05.08.2014 (т.1 а.с.52).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 КАС України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов'язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

За приписами ч. 3 ст. 3 Закону України «Про міліцію» у підрозділах міліції не допускається діяльність політичних партій. При виконанні службових обов'язків працівники міліції незалежні від впливу політичних партій та інших об'єднань громадян.

Частиною 1 статті 5 зазначеного Закону визначено, що міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

Статтею 10 Закону України «Про міліцію» визначені основні обов'язки міліції.

З тексту присяги працівника внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382, вбачається, що кожний працівник органів внутрішніх справ України, який склав таку присягу, вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України: поклявся завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю; присягнув з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ, поклявся мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.

Отже, недодержання працівником органів внутрішніх справ України наведених вище норм є безумовною підставою вважати цю особу такою, яка вчинила правопорушення.

Так, зі змісту висновку службового розслідування вбачається, що позивач в порушення Присяги працівника ОВС, неналежно виконував свої службові обов'язки, не вжив своєчасних заходів щодо вивезення або знищення таємних документів при загрозі захоплення ЛВ на станції Слов'янськ.

Суд вважає, що висновки службового розслідування та встановлені розслідуванням факти відповідають фактичним обставинам справи, дії позивача не відповідають вимогам ст. 10 Закону України «Про міліцію», вчинені в порушення цієї статті.

За приписами ст. 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Пунктом 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114, визначено, що особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що дискредитація (від франц. discrediter - підривати довіру) - суспільно-небезпечна дія (провина або злочин), здійснена представником влади, пов'язана з його службовими обов'язками або не пов'язана з ними, але дія, що підриває авторитет відповідних органів влади - в нашому випадку - органів внутрішніх справ. При цьому це здійснення представником влади будь-яких посадових злочинів і дисциплінарної провини зачіпає авторитет відповідних органів; дискредитація вважається самостійним правопорушенням лише за відсутності ознак інших злочинів й належить до дисциплінарної провини. Дискредитацією вважається здійснення посадовою особою дій, хоч би і не пов'язаних з її службовими обов'язками, але підриваючих в очах громадян авторитет тих органів влади, представником яких ця посадова особа є.

Отже, наявні в матеріалах справи докази підтверджують викладену у висновку службового розслідування інформацію щодо вчинення позивачем правопорушення, що дискредитує органи внутрішніх справ, а відтак висновок щодо наявності підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є обґрунтованим та таким, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Згідно з матеріалами справи, вирішуючи питання про звільнення позивача з посади, відповідачем здійснено службове розслідування, при здійсненні якого не був дотриманий порядок проведення службового розслідування щодо позивача (пояснення в рамках розслідування не відбирались, позивач надав пояснення до призначення розслідування, із наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача у встановлений Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України спосіб ознайомлено не було), але суд звертає увагу на складний час, в умовах якого проводилось службове розслідування, а саме: проведення АТО на території Донецької та Луганської областей, відсутність поштового зв'язку, проведення бойових дій, масове порушення окремими працівниками ОВС дисципліни, а саме відсутність на службі без поважних причин, зрада та перехід на бік озброєних формувань. При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що вчинення позивачем протиправного діяння є несумісним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, суперечить змісту Присяги працівників внутрішніх справ, оскільки підриває довіру громадян як до працівників міліції, так і до органів внутрішніх справ в цілому, принижує їх авторитет.

З тексту Присяги працівника внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382, вбачається, що кожний працівник органів внутрішніх справ України, який склав таку присягу, вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України: поклявся завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю; присягнув з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ, поклявся мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.

Суд вважає, що своїми діями, які знайшли відображення у висновку службового розслідування, позивачем порушено Присягу працівника внутрішніх справ України, дискредитовано звання рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, що робить неможливим його подальшу службу в ОВС.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.17,158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

у позові відмовити.

Постанова може бути оскаржена у Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд через Запорізький окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання постанови у повному обсязі шляхом подання апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, що її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий-суддя О.В. Матяш

Суддя Ю.В. Калашник

Суддя А.В. Сіпака