Справа № 804/20578/14
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 червня 2015 рокусправа № 804/20578/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Сафронової С.В. Поплавського В.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі міста Дніпропетровська Головного управління Міндоходів України

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр реконструкцій та дизайну» до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання дій та рішень протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Центр реконструкції та дизайну» звернулося до суду з вищевказаним позовом в якому просило визнати протиправними дії відповідача в частині необґрунтованого висновку, що викладені в акті документальної позапланової виїзної перевірки від 17.10.2014р. № 2791/04-65-22-03/320414365, складеного за результатами перевірки ТОВ «Центр реконструкції та дизайну» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість при взаємовідносинах з ТОВ «Денекс Груп» () та ПП «Егро-Тех» () за період липень 2014 року та 19 листопада 2014 року щодо правомірності включення позивачем сум по взаємовідносинам у перевіряємому періоді до складу валових витрат, визнати протиправними дії відповідача в частині необгрунтованого висновку, що викладені в акті документальної позапланової виїзної перевірки від 01.12.2014 р. № 3414/04-65-22-03/32014365, складеного за результатами перевірки ТОВ «Центр реконструкції та дизайну» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість при взаємовідносинах з ТОВ «Денекс Груп» за період серпень 2014 року та 19 листопада 2014 року щодо правомірності включення позивачем сум по взаємовідносинам у перевіряємому періоді до складу валових витрат; скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.10.2014 р. № НОМЕР_1 на загальну суму грошового зобов'язання у розмірі 49 885,00 (сорок дев'ять тисяч вісімсот вісімдесят п'ять) грн., що відповідає повноваженням адміністративного суду, що визначені у п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України, а як наслідок цього й штрафні санкції, що нараховані відповідачем; сксувати податкове повідомлення-рішення від 05 січня 2015 року № НОМЕР_2 на суму 32 520,00 (тридцять дві тисячі п'ятсот двадцять грн. 00 коп.) грн., що відповідає повноваженням адміністративного суду, що визначені у п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України, та як наслідок цього й штрафні санкції, що нараховані відповідачем.

В обґрунтування позовних вимог посилається на безпідставність висновків податкового органу щодо порушень позивачем податкового законодавства по взаємовідносинам із ТОВ «Денекс груп» та ПП «Ерго-тех» оскільки позивачем були надані до перевірки усі первинні документи для підтвердження реальності господарських операцій.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 29.10.14 № та від 05.01.15 №. В решті позову було відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила постанову суду скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ТОВ «Центр реконструкції та дизайну» просить відмовити у її задоволенні та залишити без змін постанову суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ТОВ «Центр реконструкції та дизайну» просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін постанову суду першої інстанції представник податкового органу не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином,

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що податковим органом проведена документальна позапланова виїзна перевірки позивача щодо дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з платниками податків «ТОВ «Денекс груп» та ПП «Ерго-тех» за період липень 2014р,, за результатами якої складений акт від 17.10.14 №2791/04-65-22-03/32014365, за висновками якого перевіркою встановлено порушення позивачем п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198 ПКУ та заниження податку на додану вартість в липні 2014 року у розмірі 39 907,67 грн., та п. 180.1 ст. 180, п. 185.1 ст. 185, п. 186.1 ст. 186, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, ст. 198 ПК України, у зв'язку з чим неможливо підтвердити реальність здійснених операцій.

Також податковим органом проведена документальна позапланова виїзна перевірки позивача щодо дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з платником податків ТОВ «Денекс груп» за період серпень 2014р, за результатами якої складений акт від 01.12.14 №3414/04-65-22-03/32014365, за висновками якого перевіркою встановлено порушення позивачем п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198 ПКУ та заниження податку на додану вартість в серпні 2014 року у розмірі 21 680,03 грн., та п. 180.1 ст. 180, п. 185.1 ст. 185, п. 186.1 ст. 186, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, ст. 198 ПК України, у зв'язку з чим неможливо підтвердити реальність здійснених операцій.

На підставі акту перевірки від 17.10.14 № 2791/04-65-22-03/320414365 відповідачем прийняте е податкове повідомлення-рішення від 29.10.10 № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 49 885 грн., з яких за основним платежем - 39 908 грн., за штрафними санкціями - 9 977 грн.;

На підставі акту перевірки від 01.12.14 № 3414/04- 65-22-03/32014365 відповідачем відносно позивача прийняте податкове повідомлення-рішення від 05.01.15 № НОМЕР_2, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 32 520 грн., з яких за основним платежем - 21 680 грн., за штрафними санкціями - 10 840 грн.

Підставою для прийняття оскаржуваних рішень слугували висновки контролюючого органу про порушення позивачем п.198.1, 198.2, 198.6 ст.198 ПКУ, приводом для яких стали висновки про те, що операції з придбання позивачем товарів, послуг у ТОВ «Денекс груп» та ТОВ «Ерго-тех» не спричиняють реального настання правових наслідків, а отже є нікчемними по ланцюгу постачання, позивач провів документальне оформлення господарських операцій, які фактично не здійснювались в межах господарської діяльності підприємства; стосовно ТОВ «Денекс груп» до ЄДР внесена запис про відсутність за місцезнаходженням, свідоцтво платника ПДВ від 01.05.14 №200170015 анульовано 20.10.14; основним видом діяльності ТОВ «Денекс груп» є консультування з питання комерційної діяльності; згідно з наданим позивачем до перевірки штатним розкладом встановлена наявність трудових ресурсів для виконання ремонтно-будівельних робіт власними силами, не залучаючи інших осіб; роботи (ремонтно-будівельні роботи в м. Запоріжжя, вул. Леніна,38), придбані у ТОВ «Ерго-тех» на загальну суму 147 210 грн., в т.ч. ПДВ 24 535 грн. в липні 2014р., роботи (ремонтно-будівельні роботи в м. Києві, вул. Гетьмана, 1а) , придбані у ТОВ «Денекс груп» на загальну суму 92 236 грн., в т.ч. ПДВ 15 372,67 грн. в липні 2014р., та роботи (ремонтно-будівельні роботи в м. Запоріжжя, вул. Леніна, 38), придбані у ТОВ «Денекс груп» на загальну суму 130 080,17 грн., в т.ч. ПДВ 21 680,03 грн. в серпні 2014р., в подальшому були реалізовані не платнику ПДВ - ПАТ «Банк Михайлівський».

Так у перевіряємий період між позивачем та ТОВ «Денекс груп» було укладено договір про виконання робіт від 02.06.14 №06/2/14 та від 01.08.14 №08/2/14 та з ПП «Ерго-тех» договір про виконання робіт від 01.07.14 №07/3/14 .

За змістом Договору підряда від 02.06.14 №06/2/14 ТОВ «Денекс Груп» зобов'язується виконати роботи з устрою нежитлового приміщення під відділення ПАТ "Банк Михайлівський» в м. Києві, вул. Гетьмана , 1а. За змістом Договору підряда від 01.08.14 №08/2/14 ТОВ «Денекс Груп» зобов'язується виконати роботи з устрою нежитлового приміщення під відділення ПАТ «Банк Михайлівський» в м. Запоріжжя , пр. Леніна, 218. За змістом Договору підряда від 01.07.14 №07/3/14 ПП «Егро-Тех» зобов'язується виконати роботі з переобладнання приміщення за адресою м. Запоріжжя, пр. Леніна, 38.

На виконання вищевказаних договорів відповідачем надані податкові накладні, довідка про вартість будівельних робіт та витрат за липень та серпень 2014р. та акти приймання виконаних будівельних робіт, а також платіжні доручення, що підтверджують здійснення позивачем оплати отриманих у контрагентів послуг.

Основним видом діяльності ПП «Егро-тех» є будівництво житлових і нежитлових будівель, вказане підприємство має ліцензію на господарську діяльність , пов'язану із створенням об'єктів архітектури №9280397.

Основним видом діяльності ТОВ «Денекс Груп», окрім консультування з питань комерційної діяльності, є будівництво інших споруд, н. в. і. у., підготовчі роботи на будівельному майданчику; інші спеціалізовані будівельні роботи, н. в. і. у.; будівництво житлових і нежитлових будівель; вказане підприємство має ліцензію на господарську діяльність , пов'язану із створенням об'єктів архітектури №9289393.

Відповідно до ст.185, ст. 188-189, ст.198, 201 ПК України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів, місце надання яких знаходиться на митній території України; поставка товарів (робіт, послуг) здійснюється за договірними (контрактними) цінами з додатковим нарахуванням податку на додану вартість; платник податків зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, яка є підставою для віднесення вказаної в ній суми податку на додану вартість до податкового кредиту Покупця.

Підпунктом 198.3 ст.198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 даного кодексу, та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит відповідно до п. 198.2 ст.198 ПКУ вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.201.6 ст.201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

У відповідності до приписів п.201.1, п.201.4., п.201.10, ст.201 ПК України платник податку зобов'язаний виписати податкову накладну у двох екземплярах та надати покупцю податкову накладну, що має містити визначені за законом певні реквізити, у т. ч. ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні.

Відповідно до п.п. 198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що наявність у позивача, податкових та видаткових накладних, а також відповідних розрахункових документів, дані яких враховані та відображені у бухгалтерському та податковому обліку позивача повністю підтверджують законність нарахування ТОВ «Центр реконструкції та дизайну» відповідних сум прибутку, валових витрат, нарахування податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, а також підтверджують факт здійснення господарських операцій позивача з придбання у контрагенту товарів на підставі яких відповідні суми ПДВ у складі вартості придбаних товарів були включені до податкового кредиту.

Вказані первинні документи відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні»

Відповідно до п.200.1-200.4 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті і перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом, а при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг, а залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Таким чином, як випливає з вищенаведеного, сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі в разі ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця та суму бюджетного відшкодування.

Отже, податкові органи не можуть нараховувати податок на додану вартість та накладати штрафні санкції на покупця при несплаті цього податку продавцем, оскільки чинне законодавство не встановлює підстав для такого нарахування та накладання штрафних санкцій.

Висновками перевірки та судом першої інстанції не встановлено жодного фактичного порушення позивачем вимог наведених норм законодавства, яке б позбавляло позивача права на формування податкового кредиту, від'ємного значення ПДВ та на подальше отримання бюджетного відшкодування.

Реальність господарських операцій по вказаним у перевірці контрагентам підтверджується договорами, видатковими та податковими накладними, платіжним дорученням, актами приймання виконаних будівельних робіт, довідками про вартість будівельних робіт.

Посилання податкового органу на відсутність у ТОВ «Денекс груп» можливостей для надання послуг та поставку товару в силу відсутності основних засобів та персоналу не може свідчити про нереальність угод через те, що укладення трудового договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі надання послуг та поставки товару, податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит та на формування валових витрат в залежності від того, за яких ресурсів (власних або залучених) надавалися послуги або здійснювалася поставка товару постачальником.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанцій щодо відсутності підстав нарахування податкових зобов'язань через недекларування відповідних сум податкових зобов'язань контрагентами позивача, оскільки зазначені доводи суперечать практиці Європейського суду з прав людини. Так, відповідно в п. 57 Рішення Європейського суду з прав людини по справі «Булвес» АД проти Болгарії від 22 січня 2009 року судом було зазначено, що оскільки компанія-заявник у повному обсязі та вчасно виконала обов'язки з дотримання встановлених Державою-членом Конвенції норм стосовно ПДВ та не мала засобів для забезпечення виконання податкових зобов'язань постачальником і не знала про невиконання останнім своїх обов'язків, вона могла правомірно очікувати отримання вигоди від застосування одного із основних правил системи оподаткування ПДВ, а саме від визнання права на податковий кредит щодо суми ПДВ, яка була сплачена постачальнику. Більше того, лише після подачі декларації із віднесенням відповідних сум до складу податкового кредиту та проведення податковими органами зустрічної перевірки постачальника могло бути встановлено, чи виконав постачальник свій обов'язок подання звітності з ПДВ у повному обсязі. Відповідачем не доведено обізнаності позивача щодо недобросовісного декларування своїх зобов'язань його контрагентами.

Отже, позивач не може нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань. Такі вимоги, відповідно до зазначеного рішення Європейського суду з прав людини є надмірним тягарем для платника податку, що порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту прав власності.

Згідно висновків акту перевірки правочини, вчинені позивачем, відповідач кваліфікує як такі, що не направлені на реальне настання правових наслідків, а отже визнає їх нікчемними. Проте, за приписами ст. 234 ЦК України правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, є фіктивним. Фіктивний правочин визнається недійсним судом. Між тим, відповідачем не наведено посилань на судові рішення щодо недійсності вчинених позивачем правочинів як фіктивних або інших доказів щодо фіктивності здійснюваної позивачем діяльності. Таким чином, відповідач невірно застосовує норми чинного законодавства України в частині кваліфікації вчинених позивачем правочинів.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі міста Дніпропетровська Головного управління Міндоходів України - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала складена 19 червня 2015 року.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський