Справа № 826/1631/15
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1631/15 Головуючий у 1-й інстанції: Амельохін В.В.Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

при секретарі: Оліщук А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Надра Інтегровані Рішення» до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Надра Інтегровані Рішення» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві та просило визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 04.09.2014 № та №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 березня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що позивачем були неправомірно віднесені до складу податкового кредиту суми за господарськими операціями, що перевірялись, оскільки вказані операції не спрямовані на настання реальних наслідків та мають ознаки фіктивних.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися у судове засідання, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, податковим органом проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Надра Інтегровані Рішення» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, за результатами якої складено Акт від 15.08.2014 №925/26-54-22-06/32705573.

В ході проведення перевірки встановлено порушення позивачем: п.п. 14.1.36 статті 14, п.п. 138.1.1 статті 138, п. 139.1.3 статті 139, п. 137.10 статті 137, п.п. 139.1.9 статті 139 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 1 091 024 грн. за 2013 рік та порушення п.п. 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 ПК України, в результаті чого занижено податкові зобов'язання з ПДВ на суму 370 895грн.

На підставі вищеозначеного Акту перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 04.09.2014 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 1 636 536грн., в тому числі основний платіж - 1 091 024 грн. та 545 512грн. - штрафні санкції; №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 708 402грн., у тому числі основний платіж - 472 268грн. та 236 134грн. - штрафні санкції.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем як суб'єктом владних повноважень не надано будь-яких доводів та не подано жодних доказів, які б ставили під сумнів реальність виконання спірних господарських операцій, доводили б невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту, або засвідчили б наявність інших обставин, що підтверджують недобросовісність позивача як платника податків та виключають право на формування податкового кредиту та валових витрат.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до п.п.134.1.1. п. 134.1. ст.131 ПК України об'єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.6. ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до п. 201.10. ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо, - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Для підтвердження включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість сплачених позивачем у складі ціни за придбану продукцію та виконані роботи, необхідні первинні документи, оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».

Однак, сама по собі податкова накладна не утворює підстави для формування податкового кредиту з податку на додану вартість.

Аналіз положень податкового законодавства дозволяє дійти висновку, що право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за наявності сукупності таких елементів: наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник ПДВ); фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; наявності причинно-наслідкового зв'язку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів (у т.ч. платіжних), які зазвичай супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної (має усі обов'язкові реквізити).

Відсутність хоча б одного з наведених елементів, навіть за наявності певних первинних документів, виключає можливість формування платником податків валових витрат при обчисленні податкового кредиту з податку на додану вартість.

Як вбачається з матеріалів справи, за період, що перевірявся, позивач мав господарські взаємовідносини з ТОВ «Торенія».

Так, між ТОВ «Надра Інтегровані Рішення» (Виконавець) та ТОВ «Торенія» (Замовник) укладено договір від 06.02.2013 № 3-Т-1/03-13, за умовами якого виконавець зобов'язується виконати роботи за темою: «Уточнення гірничо-геологічних параметрів об'єкту експлуатації у відкладах нижнього палеоцену в межах БК-23 Штормового газоконденсатного родовища»; договір від 06.03.2013 № 4-Т-1/03-13, за умовами якого виконавець зобов'язується виконати роботи за темою: «Аналіз технічного стану і проблем експлуатації свердловин БК-23 Штормового ГКР»; договір від 05.10.2012 № 1-Т/10-12, за умовами якого виконавець приймає на себе зобов'язання відповідно до затверджених замовником технічних завдань, провести «виконання промислово-геофізичних і геолого-технологічних робіт в свердловинах, що обслуговуються замовником; договір від 08.10.2012 № 2-Т/10-12, за умовами якого виконавець зобов'язується виконати роботи за темою «Уточнення контурів і гірнично-геологічних параметрів об'єктів експлуатації Фонтанівського газоконденсатного родовища».

На підтвердження виконання вищевказаних договірних зобов'язань позивачем було подано наступні документи: договори, податкові накладні, акти виконаних робіт, акти здачі-прийняття робіт та платіжні доручення.

Водночас, до ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м Києві надійшов акт ДПІ у Подільському районі ГУ Мівдоходів у м. Києві від 20.03.2014 № 145/26-56-22-01-03/38091691 про неможливість проведення зустрічної звірки TOB «Торенія» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків період з 01.01.2013 по 31.01.2014, в якому, зокрема, зазначено, що взаємовідносини між TOB «Торенія» та контрагентами є фіктивними та не спричиняють реального настання правових наслідків.

Так, в ході перевірки встановлено відсутність реальної можливості поставок товарів (робіт, послуг) TOB «Торенія» від контрагентів постачальників, що свідчить про укладення угод без мети настання реальних наслідків.

Операції TOB «Торенія» та контрагентів-покупців не містять розумних економічних або інших причин (ділової мети) систематичного (протягом місяця) придбання - продажу товарів. Натомість діяльністю TOB «Торенія» є виключно формування податкових зобов'язань та податкового кредиту на адресу контрагентів.

Внаслідок порушень ТОВ «Торенія» своїх податкових зобов'язань, приписів господарського та цивільного законодавства, податковий орган дійшов висновку, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції про те, що угоди, укладені з контрагентами на реалізацію ТМЦ останніх, мають протиправний характер, а правочини за такими операціями по суті є незаконним заволодінням майном держави та суперечить інтересам суспільства.

При цьому, слід врахувати той факт, що послуги які TOB «Торенія» ніби - то надавало позивачу є складним технічним процесом, який потребує наявності кваліфікованого персоналу, товарно-матеріальних цінностей (матеріалів, засобів, обладнання, тощо), що були необхідні для виконання вказаних робіт та відповідних дозвільних документів.

Однак, ані до перевірки, ані до суду жодних доказів того, що TOB «Торенія» мало адміністративно-господарські можливості для виконання спірних господарських зобов'язань, що на переконання колегії суддів, свідчить про відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов'язань та відсутність у позивача наміру при укладенні договорів із зазначеним контрагентом на створення правових наслідків.

Крім того, між ТОВ «Надра Інтегровані Рішення» та фермерськими господарствами «ПЛЕША», СТОВ «Клячянівське», приватною агрофірмою «Подоляка» СГТОВ «ім. Ватутіна», ППСВФ «Агро», ТОВ «СП»Схід-Агро», ПАТ «Гадяцьке бурякогосподарство» ПСГП «Комишанське», ПОСП «АФ»Перемога», ДП «Вітал-Агро» у період, що перевірявся, було укладено договори, предметом яких є здійснення господарської та виробничої діяльності на умовах співробітництва та надання господарством погодження на проведення підприємством сейсмічних досліджень по пошуку нафти та газу. У відповідних договорах зазначено, що господарство є власником (землекористувачем) земельної ділянки на підставі договорів оренди.

Також, у відповідних договорах вказано, що підприємство зобов'язується проводити роботи з дотриманням норм екологічної, санітарної та іншої безпеки, а в разі спричинення шкоди ліквідувати за власний рахунок всі наслідки проведення робіт і відшкодувати понесені господарством збитки. Підприємство зобов'язується відшкодувати потрави с/г культур згідно з підписаними сторонами актів шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок господарства або шляхом розрахунків, що не заборонені чинним законодавством України. Сума збитків визначається на підставі фактичних потрав с/г культур та оформлюється актом на потрави с/г культур, який підписується повноважними представниками підприємства та господарства по закінченню робіт.

Висновки податкового органу про неправомірне формування витрат та, як наслідок, заниження податку на прибуток підприємств, позивачем за спірними господарськи операціями ґрунтуються на тому, що невідповідності форми та змісту актів потрави с/г культур, наданих позивачем до перевірки, вимогам Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 №284 (далі - Порядок№284).

Суд же першої інстанції дійшов висновку, що сукупність наявних в матеріалах справи доказів, повною мірою підтверджує фактичне виконання спірних спірних господарських операцій, а тому самі по собі дефекти змісту та форми актів потрави с/г культур не можуть бути підставою для позбавлення позивача права на включення витрат за такими операціями до валових витрат підприємства.

Так, відповідно до Порядку №284 власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та одержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники державних органів земельних ресурсів і фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки.

У разі, коли збитки заподіяні погіршенням якості земель або приведення, непридатність для використання за цільовим призначенням, до складу комісій включаються також представники територіальних органів Держсільгоспінспекції, санітарно - епідеміологічних і природоохоронних органів.

Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, як: створили ці комісії.

З метою повного та всебічного з'ясування обставин справи, судом апеляційної інстанції ухвалою від 14.05.2015 було витребувано від позивача відповідні акти, однак позивачем було надано лише письмові пояснення та акти, зі змісту яких неможливо встановити розташування земельних ділянок, їх цільове призначення та придатність для проведення сільськогосподарських робіт та які саме сільськогосподарські культури вирощувались на таких ділянках, що унеможливлює перевірку, задекларованих ТОВ «Надра Інтегровані Рішення» та фактично понесених господарствами витрат та, як наслідок, позбавляє суд можливості встановити реальний характер спірних правовідносин.

Таким чином, сукупність доводів податкового органу та наданих на їх підтвердження доказів дають підстави колегії суддів дійти висновку про те, що ТОВ «Надра Інтегровані Рішення» безпідставно занижено податкові зобов'язання зі сплати податку на прибуток та податку на додану вартість за спірними господарськими операціями, з огляду на що колегія суддів вважає, що податкові повідомлення-рішення від 04.09.2014 № та № винесені відповідачем правомірно, у межах повноважень, наданих відповідачу законодавством України.

Висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права, а тому, у відповідності до ст.202 КАС України, - підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.160, 167, 195, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 березня 2015 року скасувати.

Товариству з обмеженою відповідальністю «Надра Інтегровані Рішення» в задоволенні адміністративного позову до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 16 червня 2015 року.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Мамчур Я.С

Шостак О.О.