Справа № 804/703/14
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2015-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"22" травня 2015 р. справа № 804/703/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Малиш Н.І.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2014 р. у справі №804/703/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІКОР М"

до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

В січні 2014 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 02.12.2013 р. згідно якого позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за 09 місяць 2013 р. у розмірі 392 582,00 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2014 р. позов задоволено, а саме: скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № від 02.12.2013 р.

Постанова суду вмотивована тим, що приписи п.102.5 ст.102 ПК України регулюють виключно питання повернення надміру сплачених грошових зобов'язань та відшкодування сум податку на додану вартість і саме для вирішення цих питань законодавець встановлює 1095-денний термін. Будь-яких обмежень щодо строків відображення податкового кредиту та перенесення залишку від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду, Податковий кодекс не містить.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити позивачу у задоволенні позову. Апеляційна скарга мотивована тим, що положення Податкового кодексу України та Закону України «Про податок на додану вартість» визначають, що платник податків може скористатись правом на отримання суми бюджетного відшкодування в момент виникнення такого права, при цьому відстрочення використання такого права з моменту його виникнення означеними нормативними актами не передбачено. Відповідач зазначає, що завищення позивачем

залишку від'ємного значення у податковій декларації з ПДВ за вересень 2013 року по від'ємним значенням, що сформовані платником податків у податковій декларації з ПДВ за серпень 2008 року, фактично є наслідком заниження суми бюджетного відшкодування.

Представник відповідача належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи.

В судовому засідання представник позивача заперечував проти апеляційної скарги, просив постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що на підставі наказу відповідача від 12.03.2013 р. №323 у період з 29.10.2013 по 30.09.2013 року відповідачем була проведена позапланова перевірка позивача з питань визначення правомірності формування залишку від'ємного значення по декларації за вересень 2013 року, за результатами якої складено акт перевірки від 30.10.2013 р. №887.

Під час перевірки відповідачем було встановлено порушення позивачем вимог п. 102.5 ст.102, абзацу "б" п.200.4 ст.200 ПК України, в результаті чого позивачем завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядки 21, 21.2 декларації) за вересень 2013 року на суму 392 582 грн.

Висновки податкового органу ґрунтуються на тому, що позивач мав скористатися правом на отримання суми бюджетного відшкодування в момент виникнення такого права, а саме: у серпні 2008 року, у зв'язку з чим податкова інспекція дійшла висновку про завищення залишку від'ємного значення за грудень 2007 року по податковій декларації з ПДВ за січень 2013 року фактично є наслідком заниження суми бюджетного відшкодування за серпень 2008 року та в порушення п.102.5 ст.102, абз. "б" п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України позивачем завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядки 21,21.2 декларації) за січень 2013 року на суму 376 284 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення форми "В4" № від 02.12.2013 року, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у загальному розмірі 392 582 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність рішення відповідача, з наступних підстав.

У відповідності до ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 ст. 200 ПК України, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені розділом V Кодексу (п. 200.2 ст. 200 ПК України).

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п. 200.3 ст. 200 Кодексу).

Згідно з п. 200.4 ст. 200 ПК України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з п. 200.1 ст. 200 ПК України, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

З вищенаведеного слідує, що від'ємне значення попередніх періодів може бути заявлено платником у складі сум бюджетного відшкодування або включене до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до пп. 4.6.6 п. 4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 25.01.2011 p. № - 41, залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (відображається у рядку 24 декларації поточного звітного (податкового) періоду та переноситься до рядка 21.2 декларації наступного звітного (податкового) періоду).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що позивач має всі правові підстави для включення зазначеної суми в податкову декларацію і за ним зберігається право на використання накопиченого податкового кредиту у майбутньому, зокрема, в рахунок погашення платежів з ПДВ наступних податкових періодів (рядок 23.2 декларації) чи в рахунок податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 декларації).

Платник податку, який не мав права на бюджетне відшкодування через відсутність оподатковуваних поставок, має право в рядку 24 податкової декларації з ПДВ відображати залишок від'ємного значення податку, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду та з дати виникнення якого минуло 1095 днів, до повного його погашення.

Згідно до п. 102.5 ст. 102 ПК України встановлено, що заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Тобто, вказана норма може бути застосована лише до правовідносин, які складаються з приводу бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

У даному випадку спірні правовідносини склались з приводу формування суми від'ємного значення з податку на додану вартість, що за змістом Податкового кодексу України не є тотожними.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у декларації з ПДВ за вересень 2013 року задекларовано у залишок від'ємне значення попереднього податкового періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного податкового періоду суму у розмірі 392 557, 00 грн. згідно додатків 2,3 до декларації з ПДВ за вересень 2013 року.

Від'ємне значення об'єкту оподаткування виникло у позивача у грудні 2007 року на підставі договору купівлі-продажу від 28.12.2007 р., укладеного між позивачем та ВАТ "ДМЗ ім.Петровського", за умовами якого позивач придбав нежитлову будівлю плавального басейну та оплатив за нього суму у розмірі 2 265 000 грн., в т.ч. сплачена сума ПДВ - 377 500 грн. та вказане майно передано позивачеві.

Відповідно до п.7.7.1 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" позивач у грудні 2007 року визначив суму ПДВ у розмірі 377 563грн., яка є від'ємною та задекларував її в декларації з ПДВ за грудень 2007 року.

На виконання п.п.7.7.2 ст.7 вказаного Закону, позивач в декларації за січень 2008 року задекларував у рядку 26 - залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду - суму 377 563,00 грн.

Жодного обов'язку щодо отримання бюджетного відшкодування платником податків у періоду, в якому виникло право на бюджетне відшкодування, чинне податкове законодавство не містить.

При цьому, в п.п. "б" п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України чітко визначено право платника податку на відображення залишку від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування, що включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Саме такий залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів, який не брав участі у бюджетному відшкодуванні, і зазначається в рядку 24 податкової декларації з ПДВ відповідно до п.4.6.5, п.4.6.6 Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, затвердженого наказом ДПА від 25.11.2011р. № 1492.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що платник податків може скористатись правом на отримання суми бюджетного відшкодування в момент виникнення такого права, при цьому відстрочення використання такого права з моменту його виникнення не передбачено, не можуть бути прийняті до уваги виходячи з наступного.

Колегія суддів зазначає, що за нормами Податкового кодексу України, подання заяви про бюджетне відшкодування податку на додану вартість, як надмірно сплаченої до бюджету суми податку на додану вартість, є правом позивача, яким він може скористатися протягом встановленого у п.102.5 ст.102 Податкового кодексу України періоду, а не його обов'язком.

При цьому, у матеріалах справи відсутні дані про те, що відповідно до даних податкової звітності за податковий період за вересень 2013 р., наданої позивачем, позивач подавав заяви на бюджетне відшкодування.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що позивач правомірно задекларував у податковій декларації з податку на додану вартість за вересень 2013 року суму залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду розмірі 392 582,00 грн. Таке декларування залишку від'ємного значення позивач має право проводити поза межами строку, встановленого приписами п.102.5 ст.102 Податкового кодексу України.

Отже, податкове повідомлення-рішення форми "В4" № від 02.12.2013 року, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 392582,00 грн. є неправомірним.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, яким обставини в справі встановлені правильно та порушень норм матеріального і процесуального права не допущено, тому підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2014 р. у справі №804/703/14 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: Н.І. Малиш