Справа № 804/2117/15
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

804/2117/15

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 червня 2015 року

справа № 804/2117/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпропластмас" на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпропластмас" до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа: Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська про скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Дніпропластмас" відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство "Дніпропластмас" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Сторони в судове засідання не з’явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому у відповідності до положення ст. 41 КАС України фіксування судового процесу не здійснюється.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість оскарженої постанови, не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги посилаючись на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що оскаржувані постанови надійшли на адресу ПАТ «Дніпропластмас» 23 січня 2015 року.

22.01.2015 року, керуючись ст.ст. 17, 19, 20, 25 ЗУ «Про виконавче провадження», державним виконавцем були винесені постанови про відкриття виконавчого провадження по ВП № 46155945, ВП № 46151893, ВП № 46151936, ВП № 46153906, ВП № 46151970, ВП № 46153962 та направлено позивачу заказним листом з повідомленням про вручення.

Постановами про відкриття виконавчого провадження боржнику було надано строк на самостійне виконання до 28.01.2014 року, додатково боржника було повідомлено про примусове виконання вимог виконавчого документа у разі ненадання останнім документального підтвердження виконання рішення у встановлений строк із стягненням виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження».

29.01.2015 року у зв'язку з невиконанням виконавчих документів у строк, наданий на добровільне виконання, державним виконавцем винесені постанови про стягнення з боржника виконавчого збору по ВП № 46155945, ВП № 46151893, ВП № 46151936, ВП № 46153906, ВП № 46151970, ВП № 46153962.

29.01.2015 року, керуючись ст. 33 ЗУ «Про виконавче провадження», державним виконавцем були винесені постанови про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилався на наступне.

Згідно частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (далі - Закон №606) виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) – це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно- правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 11 Закону №606 державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено. своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Крім того, державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 17 Закону №606 примусове виконанні рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державно:-, виконавчою службою, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами, і наказі господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчої документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представиш про примусове виконання рішення.

Згідно ч.1, 2 ст.25 Закону №606 державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч. 2 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення, державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю.

Відповідно до п. 3.8.1. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 p., виконання зведеного виконавчого провадження розпочинається постановою про об'єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження. Про приєднання виконавчого провадження до зведеного, виконавчого провадження виноситься постанова, копія якої зберігається у зведеному виконавчому провадженні. Виконавчі провадження щодо одного боржника об'єднуються у зведене виконавче провадження або приєднуються до зведеного виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку, наданого боржнику для самостійного виконання.

Постановами боржнику був наданий строк для самостійного виконання рішень - до 28.01.2015 року.

Факт отримання постанов про відкриття виконавчого провадження від 22.01.2015 року саме 23 січня 2015 року представником позивача було визнано.

Однак, як було з'ясовано, не зважаючи на те, що постанови від 22.01.2015 року боржником були, на думку суду першої інстанції, отримані своєчасно, в період з 23 січня 2015р. по день винесення постанов про стягнення виконавчого збору та постанов про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження - 29 січня 2015р. жодних заходів щодо виконання виконавчого документу боржником вчинено не було.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий збір був нарахований з суми заборгованості, яка не була сплачена боржником ані в строк для самостійного виконання, ані в строк, що передував пред'явленню виконавчого документу на виконання до органу ДВС.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до приписів ст. 35 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів, проте жодних дій, спрямованих на виконання вимог рішення суду, боржником вчинено не було, після отримання постанов про відкриття виконавчого провадження, з клопотанням про подовження строку на добровільне виконання боржник не звертався.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з думкою суду першої інстанції, що державним виконавцем було правомірно вжито процесуальних заходів, які передбачені ЗУ «Про виконавче провадження», як наслідок, постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.01.2015 року, про стягнення виконавчого збору та постанови про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження від 29.01.2015 року по ВП № 46155945, ВП № 46151893, ВП № 46151936, ВП № 46153906, ВП № 46151970, ВП № 46153962 є такими, що відповідають нормам чинного законодавства.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач при винесенні оскаржуваних постанов діяв у межах своєї компетенції та на підставі положень Закону №606, оскільки у разі самостійного невиконання у встановлений строк боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець повинен вчиняти виконавчі дії, спрямовані на виконання рішень судів та інших органів.

Таким чином, заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

За таких обставин, суд вважає, що рішення суду першої інстанції викладене достатньо повно, обґрунтовано та мотивовано з посиланням на конкретні пункти законів України, які регулюють спірні правовідносини, що свідчить про відсутність підстав для його скасування.

З огляду на встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи та обрану правову позицію, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпропластмас" – залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року – залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко