Справа № 826/3131/15
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 червня 2015 року 09:35 № 826/3131/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., при секретарі Новик В.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві
про визнання протиправними дії та бездіяльність, зобов'язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 або позивач) з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - відповідач або ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві), в якому просить:

- визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві щодо відмови у повернення надміру сплаченого податку на доходи фізичних осіб в розмірі 28 200,00 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо неподання висновку про повернення надміру сплаченого податку на доходи фізичних осіб до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів;

- зобов'язати Державну податкову інспекцію у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві підготувати та подати до відповідного органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок про повернення ОСОБА_1 надміру сплаченого податку на доходи фізичних осіб в розмірі 28 200,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на протиправність дій контролюючого органу, що полягають у відмові в поверненні надміру (помилково) сплачених ОСОБА_1 грошових коштів з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 28 200 грн. за наслідками подання нею податкової декларації про майновий стан і доходи за 2011 рік, де задекларована відповідна операція з реалізації нерухомого майна (квартири), що в силу приписів норми п. 172.1 ст. 172 Податкового кодексу України не підлягає оподаткуванню. На думку представника позивача, законність відмови контролюючого у задоволенні заяви позивача від 03.07.2014 року спростовується нормами чинного законодавства України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.02.2015 року відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання 07.04.2015 року з'явилися представники позивача, які заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у призначене судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, що у відповідності до ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) підтверджується розпискою про отримання повістки про виклик. При цьому, 19.03.2015 року від представника відповідача через канцелярію суду надійшли письмові заперечення проти позову, в яких зазначено про правомірність відмови ОСОБА_1 у поверненні надміру сплаченого податку на доходи фізичних осіб.

Суд у судовому засіданні 07.04.2015 року на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, враховуючи неприбуття належним чином повідомленого відповідача та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, ухвалив про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 вересня 2011 року ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу здійснила продаж квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Свідоцтвом про право власності на квартиру, виданого позивачу 31.01.2008 року Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), посвідчено, що квартира загальною площею 104,50 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1, належала на праві приватної власності ОСОБА_1 з 30 січня 2008 року.

Під час укладення зазначеного договору купівлі-продажу від 21.09.2011 року ОСОБА_1 був сплачений податок на доходи фізичних осіб у розмірі 28 200 грн., що підтверджується квитанцією банку № 1193602 від 21.09.2011 року.

03 липня 2014 року разом з податковою декларацією про майновий стан і доходи за 2011 рік ОСОБА_1 подала до ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві письмову заяву від 03.07.2014 року про повернення на її користь помилково сплаченого податку з операцій з продажу об'єкта нерухомого майна при продажі вищевказаної квартири.

Своїм листом від 11.09.2014 року № 3834/х/26-59-17-04-31 ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, правонаступницею якої наразі є ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві, відмовила ОСОБА_1 у поверненні надміру сплаченого податку з доходів фізичних осіб в сумі 28 200 грн., обґрунтовуючи тим, що вказана сума коштів була сплачена позивачем з продажу п'ятої по черговості продажу квартири (ІІІ квартал 2011 року) протягом звітного року, яка перебувала у її власності понад три роки, а тому не підлягає поверненню.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у поверненні надміру (помилково) сплаченого податку на доходи фізичних осіб у розмірі 28 200 грн., викладеної у листі від 11.09.2014 року № 3834/х/26-59-17-04-3, позивач звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві та ГУ ДКС України в Шевченківському районі м. Києва про визнання протиправною та скасування відмови, що викладена у листі від 11.09.2014 року № 334/х/26-59-17-04-3, стягнення з Державного бюджету України надміру сплаченого податку на доходи фізичних осіб у розмірі 28 200 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.10.2014 року у справі № 826/15538/14 позов ОСОБА_1 задоволений частково, а саме: визнано протиправною та скасовано відмову ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві у поверненні надміру сплаченого податку на доходи фізичних осіб у розмірі 28 200 грн., викладену в листі від 11.09.2014 року № 334/х/26-59-17-04-3, та відмовлено у решті позовних вимог.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.01.2015 року у справі № 826/15538/14 дану постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.10.2014 року було скасовано та прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 з мотивів обрання нею неправильного способу захисту. Водночас, у вказаній постанові суду апеляційної інстанції від 22.01.2015 року були відображені висновки про те, що: «дохід отриманий ОСОБА_1 в розмірі 564 000 грн. 00 коп. за продаж п'ятої по черговості продажу квартири (ІІІ квартал 2011 року) протягом звітного року розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка перебувала у її власності понад три роки, відповідно до п. 172.1 ст. 172 Податкового кодексу України, оподаткуванню не підлягає».

При цьому, доказів скасування вищезазначеної постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.01.2015 року у справі № 826/15538/14 у касаційному порядку матеріали справи не містять, а сторонами не надано, а, відтак, у силу норм ст. 254 КАС України остання набрала законної сили.

З урахуванням наведених вище висновків Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/15538/14 ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з даним позовом до ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві, де вказала позовні вимоги у відповідності до запропонованого способу захисту її прав та інтересів.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, є Податковий кодекс України у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин (надалі - ПК України).

Так, приписами ст. 15 ПК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом (пункт 1).

Платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів (пп. 16.1.2 п.16.1 ст.16 ПК України).

Відповідно до ст. 163 ПК України, об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

В свою чергу, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, зокрема, частина доходів від операцій з майном, розмір якої визначається згідно з положеннями статей 172 - 173 цього Кодексу.

Так, у відповідності до п. 172.1 ст. 172 ПК України, дохід, отриманий платником податку від продажу (обміну) не частіше одного разу протягом звітного податкового року житлового будинку, квартири або їх частини, кімнати, садового (дачного) будинку (включаючи земельну ділянку, на якій розташовані такі об'єкти, а також господарсько-побутові споруди та будівлі, розташовані на такій земельній ділянці), а також земельної ділянки, що не перевищує норми безоплатної передачі, визначеної статтею 121 Земельного кодексу України залежно від її призначення, та за умови перебування такого майна у власності платника податку понад три роки, не оподатковується.

Згідно п. 172.2 ст. 172 ПК України, дохід, отриманий платником податку від продажу протягом звітного податкового року більш як одного з об'єктів нерухомості, зазначених у пункті 172.1 цієї статті, або від продажу об'єкта нерухомості, не зазначеного в пункті 172.1 цієї статті, підлягає оподаткуванню за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 167.2 ст. 167 ПК України визначено, що ставка податку становить 5 відсотків бази оподаткування у випадках, прямо визначених цим розділом.

Відповідно до п. 172.3 ст. 172 ПК України, дохід від продажу об'єкта нерухомості визначається виходячи з ціни, зазначеної в договорі купівлі-продажу, але не нижче оціночної вартості такого об'єкта, розрахованої органом, уповноваженим здійснювати таку оцінку відповідно до закону.

Для цілей цієї статті під продажем розуміється будь-який перехід права власності на об'єкти нерухомості, крім їх успадкування та дарування (п. 172.8 ст. 172 ПК України).

З контексту наведених вище норм ПК України слідує, що у випадку коли платник податків протягом звітного періоду продає більш як один об'єкт нерухомості, що перебуває у його власності понад три роки, дохід від їх продажу буде оподатковуватись. Водночас, якщо протягом звітного періоду платником податків буде здійснено продаж декількох об'єктів нерухомого майна, а саме: декілька об'єктів, які перебувають у власності платника менше трьох років та один об'єкт, що перебуває у його власності понад три роки, то оподатковуватись буде лише дохід від продажу об'єктів нерухомості, що перебувають у його власності менше трьох років.

Згідно наявних у справі матеріалів доказів, відчужена позивачем в 2011 році квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, попередньо перебувала у його власності з 30 січня 2008 року, тобто, понад три роки. Дані фактичні обставини визнаються сторонами та були встановлені також під час розгляду судами першої та апеляційної інстанції іншої адміністративної справи № 826/15538/14, а тому, у силу норм ч. 1 ст.72 КАС України, не підлягають доведенню в межах судового розгляду даної справи.

Нормою пп. 17.1.10 п. 17.1 ст. 17 ПК України встановлено, що платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

В свою чергу, порядок зарахування наявних у платника податків переплат в рахунок інших платежів встановлений у п. 43.1 ст. 43 ПК України, де зазначено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та ст. 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Пунктом 43.2 ст. 43 ПК України передбачено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

У силу п. 43.3 ст. 43 ПК України, обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Відповідно до п. 43.4 ст. 43 ПК України, платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Таким чином, враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства України, та наявні матеріали справи, суд приходить до висновку, що з поданням описаної вище заяви від 03.07.2014 року разом з податковою декларацією про майновий стан і доходи за 2011 рік, де сказана сума коштів, що підлягає поверненню, позивачем були виконані вимоги законодавства щодо ініціювання процедури повернення надміру сплачених коштів по податку на доходи фізичних осіб із визначенням способу повернення таких коштів на банківський рахунок (аналогічні висновки наведені в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 12.05.2015 року № К/800/51256/14).

Згідно п. 43.5 ст. 43 ПК України, контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

При цьому, контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Аналогічні правові норми містяться у пунктах 5 - 7 Порядку взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань (надалі - Порядок № 882/1188), затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України міністерством Фінансів України від 30.12.2013 року № 882/1188 (що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23 січня 2014 року за № 146/24923).

Зокрема, згідно п. 10 Порядку № 882/1188, на підставі отриманих висновків відповідний орган Казначейства здійснює повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у визначеному законодавством порядку.

Згідно норми п. 43.6 ст. 43 ПК України, повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

Також, положеннями п. 3 розд. 1 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787 (надалі - Порядок № 787) передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

У силу п. 5 розд. 1 цього Порядку, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Подання в довільній формі подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Відповідно до п. 10 розд. 1 Порядку № 787, заява та/або подання подається до відповідного органу Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету. Органи Казначейства приймають подання від органів, які контролюють справляння надходжень бюджету або які здійснюють облік заборгованості в розрізі позичальників, у строки, визначені нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів.

Згідно п. 1 розд. 2 Порядку № 787, операції з повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів здійснюють органи Казначейства.

Відтак, органи Казначейства здійснюють повернення помилково сплаченого до місцевого бюджету податку з доходу фізичних осіб за наявності відповідної заяви платника та подання органу податкової служби.

Таким чином, податковий орган (орган доходів і зборів) у випадку встановлення факту помилково (надмірно) сплаченого податку з доходів фізичних осіб за поданими податковою декларацією та заявою платника податку зобов'язаний підготувати висновок за формою, передбаченою Порядком № 882/1188, а органи Державної казначейської служби зобов'язані здійснити повернення помилково сплачених сум грошових зобов'язань.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, на момент розгляду даної справи судом ні ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, ні її правонаступницею - відповідачем, - перерахунок за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку (позивача) не здійснювався, висновок про повернення ОСОБА_1 надміру сплаченого податку на доходи фізичних осіб у розмірі 28 200 грн. не складався та до органу державної казначейської служби не подавався.

Також, матеріали справи не містять, а відповідачем не було подано до суду належних документальних доказів на підтвердження факту наявності у контролюючого органу наразі правових підстав для відмови у наданні висновку про повернення позивачу надмірно сплаченої суми податку на прибуток з бюджету (в тому числі в результаті проведення документальних перевірок з питання правомірності та достовірності сплати ОСОБА_1 податку на доходи фізичних осіб за 2011 рік).

Таким чином, з огляду на вищевикладене та з урахуванням матеріалів справи, суд приходить до висновку про протиправність дій ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві щодо відмови у поверненні ОСОБА_1 суми надміру сплаченого податку на доходи фізичних осіб в розмірі 28 200 грн. на підставі поданих заяви від 03.07.2014 року та податкової декларації про майновий стан і доходи за 2011 рік, а також про наявність протиправної бездіяльності ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві, що полягає у невиконанні останньою обов'язку, передбаченого п. 10 Порядку № 882/1188, на підставі чого з метою належного захисту прав та охоронюваних законом інтересів позивача вказує про необхідність зобов'язання ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.07.2014 року з урахуванням висновків суду у даній справі.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, суд, оцінюючи спірні дії та бездіяльність відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення останніх.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, ч. 6 ст. 128, ст.ст. 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві щодо відмови у поверненні ОСОБА_1 надміру сплаченого податку на доходи фізичних осіб в розмірі 28 200 грн. за заявою від 03.07.2014 року.

3. Визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо неподання висновку про повернення ОСОБА_1 надміру сплаченого податку на доходи фізичних осіб до відповідного органу державної казначейської служби.

4. Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.07.2014 року з урахуванням висновків суду у даній справі.

5. В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок