Справа № 817/1335/15
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1335/15

18 червня 2015 року 15год. 37хв. м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А. за участю секретаря судового засідання Вавелюк А.І та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1

відповідача: представник ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Любомирське вапняно-силікатне підприємство"
до Державна податкова інспекція у Рівненському районі Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Любомирське вапняно-силікатне підприємство" (далі ТОВ "Любомирське вапняно-силікатне підприємство") звернулося з позовом до Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області (далі - ДПІ у Рівненському районі) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.01.2015 року №, згідно з яким до позивача застосовано штраф у сумі 13 032,11 грн. за платежем плата за користування надрами місцевого значення.

Позивач зазначає, що в основу визначення податкового зобов'язання на підставі оспорюваного податкового повідомлення-рішення податковим органом покладено дані акта перевірки про несвоєчасну сплату позивачем протягом граничних строків узгоджених сум грошових зобов'язань з плати за користування надрами місцевого значення. На підставі акта перевірки податковий орган застосував до позивача штраф у розмірах, визначених в залежності від строку затримки окремого платежу.

Вважає, що податковий орган неправомірно застосував до позивача штрафні (фінансові) санкції за порушення граничних термінів сплати узгоджених сум податкових зобов'язань позивача, за якими податковим органом прийнято рішення про розстрочення податкового боргу №2 від 31.01.2014 року та укладено відповідний договір про розстрочення податкового боргу. Спираючись на Порядок розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платників податків, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України №574 від 10.10.2013 року, стверджує про неправомірність нарахування податковим органом штрафних санкцій на розстрочені суми податкового боргу за рішенням про розстрочення податкового боргу, оскільки зазначеним рішенням визначені інші строки сплати податкового боргу позивача, тільки у випадку порушення позивачем яких буде правомірним застосування штрафних (фінансових) санкцій. При цьому зазначає, що відповідно до пункту 4.6. Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платників податків, лише з дня, наступного за днем розірвання договору, на розстрочені (відстрочені) суми, що залишились не сплаченими, нараховуються пеня та штраф у розмірах, передбачених. Оскільки договір про розстрочення податкового боргу не розривався, позивач вважає податкове повідомлення-рішення щодо зобов'язання позивача сплатити штраф в частині податкового боргу, за яким прийнято рішення про розстрочення, неправомірним та таким, що підлягає скасуванню, а позов - задоволенню.

У ході судового розгляду представник позивача позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, подав письмові заперечення у справі та пояснив, що оскільки позивач не погасив у встановлений строк узгоджену суму податкових зобов'язань, відповідач правомірно застосував до позивача штраф за порушення граничних строків сплати з розрахунку періоду затримки від дати виникнення податкового боргу до дати фактичного внесення платежу. Відтак, виявивши затримку сплати податкових зобов'язань позивача, та тим самим встановивши порушення пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, відповідач правомірно визначив позивачу суму штрафних (фінансових) санкцій у порядку та розмірі згідно пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України. З цих підстав спірне податкове повідомлення-рішення вважає обґрунтованим і правомірним, а тому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, враховуючи таке.

Судом встановлено, у січні 2015 року посадовою особою ДПІ у Рівненському районі проведено перевірку позивача щодо своєчасності сплати узгодженого податкового зобов'язання за платежем: плата за користування надрами місцевого значення, за наслідками якої складено акт від 23.01.2015 року №7/15/38302696 (а.с.6-7).

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, що виявилось у несвоєчасній сплаті узгоджених податкових зобов'язань за платежем: плата за користування надрами місцевого значення, а саме: по терміну сплати - 25.12.2013 в розмірі 9620,65 фактично сплачено 25.07.2014 із затримкою 212 днів; по терміну сплати - 25.12.2013 в розмірі 739,40 грн. фактично сплачено 25.07.2014 із затримкою 212 днів; по терміну сплати - 25.12.2013 в розмірі 9858,30 грн. фактично сплачено 25.06.2014 із затримкою 182 дні; по терміну сплати - 25.12.2013 в розмірі 501,80 грн. фактично сплачено 25.06.2014 із затримкою 182 дні; по терміну сплати - 25.12.2013 в розмірі 10 360,10 грн. фактично сплачено 23.05.2014 із затримкою 149 днів; по терміну сплати - 25.12.2013 в розмірі 10 301,20 грн. фактично сплачено 25.04.2014 із затримкою 121 днів; по терміну сплати 25.12.2013 в розмірі 58,90 грн. фактично сплачено 25.04.2014 із затримкою 121 днів; по терміну сплати - 25.12.2013 в розмірі 3000,00 грн. фактично сплачено 26.12.2014 із затримкою 102 дні; по терміну сплати - 25.12.2013 в розмірі 652,25 грн. фактично сплачено 27.03.2014 із затримкою 92 днів; по терміну сплати - 25.12.2013 в розмірі 9707,85 грн. фактично сплачено 25.03.2014 із затримкою 90 днів; по терміну сплати - 25.12.2013 в розмірі 10 360,10 грн. фактично сплачено 20.03.2014 із затримкою 85 днів.

За результатом перевірки податковим органом на підставі статті 126 Податкового кодексу України прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.01.2015 року №, згідно з яким в залежності від строків затримки сплати узгодженої суми грошового зобов'язання до позивача застосовано штраф у сумі 13 032,11 грн. за платежем "Плата за користування надрами місцевого значення", що складає 20% від несвоєчасно сплаченого боргу у розмірі 65160,55 грн. (а.с.8).

Згідно з матеріалами справи, у січні 2014 року відповідач прийняв рішення про розстрочення податкового боргу №2 від 31.01.2014 року, за яким податковий борг позивача за платежем: плата за користування надрами місцевого значення у сумі 62 374,97 грн., з яких 62 162,58 грн. - основний платіж та 214,39 грн. - пеня розстрочений під проценти (а.с.11)..

Згідно рішення №2 від 31.01.2014 року розстрочення зазначеної суми податкового боргу надається з 31.01.2014 року по 25.07.2014 року, зокрема у таких сумах та термінах сплати: 25.02.2014 - 10 395,83 грн.; 25.03.2014 -10 395,83 грн.; 25.04.2014 - 10 395,83 грн.; 26.05.204 - 10 395,83 грн.; 25.06.2014 - 10 395,83 грн.; 25.07.2014 - 10 395,82 грн.

Відповідно до вказаного рішення укладено договір про розстрочення податкового боргу від 31.01.2014 року №2, згідно якого податковий орган надає платнику розстрочення сплати податкового боргу на загальну суму 62 374,97 грн. під проценти строком з 31.01.2014 року по 25.07.2014 року (а.с.12-14). Розмір процентів дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 Податкового кодексу України. Вказаним договором відповідно до рішення про розстрочення суми податкового боргу визначено графік погашення розстроченого податкового боргу позивача.

Таким чином, відповідно до цього договору позивач зобов'язувався погасити суму податкового боргу у визначені рішенням та закріплені у договорі відповідні строки сплати визначених сум податкового боргу.

Пунктом 3.1 вказаного договору про розстрочення передбачено, що платник має право достроково погасити розстрочену суму податкового боргу або її частину разом із сумою нарахованих на цю суму процентів.

Згідно пункту 6.3. цього договору строк його дії встановлюється з дати його укладення та закінчується останньою датою дії розстрочення податкового боргу, за винятком випадків дострокового розірвання такого договору та перенесення строків розстрочення сум або їх частки.

За вказаним договором про розстрочення позивачем сплачено суму податкового боргу разом із процентами у розмірі 98 477,00 грн., що, враховуючи, що на момент погашення розстроченої суми податкового боргу договір про розстрочення зберігав чинність та не був достроково розірваний, здійснено позивачем у порядку та на умовах, визначених вказаним договором, та підтверджується карткою особового рахунку ТОВ "Любомирське вапняно-силікатне підприємство" за платежем: плата за користування надрами місцевого значення (а.с.66-77).

На підставі досліджених матеріалів справи підтверджено та представниками сторін не заперечувалось, що розстрочена сума податкового боргу сплачена позивачем повністю під час дії договору про розстрочення.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим кодексом та законами з питань митної справи.

Так, відповідно до пункту 57.3 статті у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно з пунктом 57.1 статті у разі самостійного визначення грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний сплатити суму податкового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання визнаються податковим боргом (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Наявність станом на 25.12.2013 року податкового боргу позивача у сумі 62 162,58 грн. не заперечувалась сторонами, тому обставини утворення податкового боргу позивача не досліджувались судом та не становили предмет доказування у справі, як не заперечувалось і розстрочення вказаної суми податкового боргу згідно договору про розстрочення від 31.01.2014 року №2, щодо якої податковим органом застосовано до позивача штраф за несвоєчасну сплату узгодженої суми грошового зобов'язання, з приводу чого виник спір.

Відтак, вирішення даної справи залежить від доведення правомірності застосування податковим органом штрафу за порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, що включене до розстроченої суми податкового боргу на підставі відповідного договору.

Так, пунктом 100.1 статті 100 Податкового кодексу України передбачено розстрочення податкового боргу, яким є перенесення строків сплати платником податків податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього кодексу.

В силу пункту 100.6 статті 100 Податкового кодексу України встановлено, що розстрочені суми грошових зобов'язань або податкового боргу (в тому числі окремо - суми штрафних (фінансових) санкцій) погашаються рівними частками починаючи з місяця, що настає за тим місяцем, у якому прийнято рішення про надання такого розстрочення. Згідно з пунктом 100.2 статті 100 Податкового кодексу України платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу.

Порядок розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (пункт 100.13 статті 100 Податкового кодексу України ).

Відповідно до статті 100 Податкового кодексу України розроблений Порядок розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платників податків, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року №574.

Згідно з пунктом 1.4. розділу І Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платників податків, розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) вважається наданим, якщо на підставі заяви платника податків прийнято відповідне рішення органу доходів і зборів та укладено договір про розстрочення (відстрочення). Визначення сум грошових зобов'язань (податкового боргу), що підлягають розстроченню (відстроченню), здійснюється за даними інформаційної системи (далі - ІС), що ведеться органами доходів і зборів.

У відповідності до пункту 1.9. розділу І Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платників податків, строк дії розстрочення (відстрочення) грошового зобов'язання починається з дати, визначеної законом для сплати податку, збору, платежу, які передбачено розстрочити (відстрочити), та закінчується датою, зазначеною у договорі, за винятком випадків дострокового погашення такого грошового зобов'язання.

Пунктом 3.9. розділу ІІІ Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платників податків", встановлено, що на розстрочені (відстрочені) грошові зобов'язання (податковий борг) пеня та штрафи не нараховуються з дати укладання (підписання) договору до закінчення строку дії договору про розстрочення (відстрочення) грошового зобов'язання (податкового боргу).

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представників сторін, податковий орган нарахував суму штрафу за порушення термінів сплати узгодженого грошового зобов'язання по податку на додану вартість щодо податкового боргу, за яким прийнято рішення про розстрочення та визначені нові строки сплати податкових платежів.

В силу положень пункту 4.6 розділу IV Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платників податків, з дня, наступного за днем розірвання договору, на розстрочені (відстрочені) суми, що залишились несплачені, нараховуються пеня та штраф у розмірах, передбачених кодексом.

З системного аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що у разі розстрочення термінів сплати податкового боргу, штрафні санкції на суму такого податкового боргу не нараховуються з дати укладання (підписання) договору про розстрочення податкового боргу до закінчення строку дії цього договору. Однак, на розстрочені суми податкового боргу, які платник податків не сплатив у строки, встановлені таким договором, нараховуються пеня та штраф у відповідних розмірах згідно Податкового кодексу України, з дня, наступного за днем розірвання договору про розстрочення податкового боргу.

Згідно умов пункту 100.12 статті 100 Податкового кодексу України договори про розстрочення (відстрочення) можуть бути достроково розірвані:

- з ініціативи платника податків - при достроковому погашенні розстроченої суми грошового зобов'язання та податкового боргу або відстроченої суми грошового зобов'язання або податкового боргу, щодо яких була досягнута домовленість про розстрочення, відстрочення;

- з ініціативи контролюючого органу в разі, якщо:

* з'ясовано, що інформація, подана платником податків при укладенні зазначених договорів, виявилася недостовірною, перекрученою або неповною;

* платник податків визнається таким, що має податковий борг із грошових зобов'язань, які виникли після укладення зазначених договорів;

* платник податків порушує умови погашення розстроченого грошового зобов'язання чи податкового боргу або відстроченого грошового зобов'язання чи податкового боргу.

Доказів про нарахування штрафної санкції на суму податкового боргу по закінченню строку дії або розірвання договору про розстрочення податкового боргу від 31.01.2014 року №2 відповідач суду не надав та не стверджував даний факт.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що поряд з розстроченням сплати суми податкового боргу на підставі рішення від 31.01.2014 року №2 та укладеного договору від 31.01.2014 року №2, одночасне застосування статті 126 Податкового кодексу України та нарахування позивачу суми штрафних (фінансових) санкцій за порушення граничних строків сплати узгодженого податкового зобов'язання, є безпідставним.

Згідно з вимогами ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наведених обставин, позивачем на підставі належних та допустимих доказів підтверджено обґрунтованість позовних вимог, у той час як відповідачем не доведено правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення від 27.01.2015 року №. Тому зазначене податкове повідомлення-рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню повністю.

Судові витрати по справі згідно ч.1 ст.94 КАС України стягуються на користь позивача з Державного бюджету у розмірі 182 грн. 70 коп.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління ДФС у Рівненській області від 27.01.2015 року №.

Присудити на користь позивача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Любомирське вапняно-силікатне підприємство" із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Борискін С.А.