Справа № 2а-1870/5919/11
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

18 червня 2015 року м. Київ К/9991/12004/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі: Карася О.В. (головуючого), Олендера І.Я., Рибченка А.О.,

при секретарі судового засідання Гончар Н.О.,

за участю прокурора <…>,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Сумської міжрайонної державної податкової інспекції на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 22.09.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2012 у справі № 2а-1870/5919/11

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

до Сумської міжрайонної державної податкової інспекції

за участю Прокуратури Сумської області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду першої інстанції, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду, позовні вимоги Підприємця про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 12.05.2011 № , № задоволені.

Не погодившись із судовими рішеннями, відповідач до Вищого адміністративного суду України подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить зазначені судові рішення скасувати та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У поданих запереченнях на скаргу позивач просить у задоволенні скарги відмовити через її необґрунтованість.

До початку розгляду справи в суді касаційної інстанції (у квітні 2012 року) від представника позивача ОСОБА_5, який додає оформлений належним чином документ про свої повноваження, до Вищого адміністративного суду України надійшло клопотання про закриття провадження по справі у зв'язку з припиненням фізичної особи - підприємця з підстав визнання її банкрутом. При цьому до клопотання про закриття провадження у справі додано копію постанови Господарського суду Сумської області від 10.01.2012 у справі № 5021/2995/2011 про визнання Підприємця банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, ухвалу Господарського суду Сумської області від 19.03.2012 у справі № 5021/2995/2011 про припинення підприємницької діяльності Підприємця та копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 26.03.2012, згідно якого стан фізичної особи підприємця ОСОБА_4 - припинено.

Зазначені вище докази долучені до матеріалів справи.

В силу ст. 228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу і визнає законні судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій такими, що втратили законну силу та закриває провадження у справі, якщо після їх ухвалення виникли обставини, які є підставою для закриття провадження у справі, та ці судові рішення ще не виконані.

Вирішуючи спір, суди першої інстанції, з думкою якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що отримані Підприємцем кошти у межах договору доручення не є його виручкою. Відтак, встановлена податковим органом у ході перевірки розбіжність між даними, задекларованими у звіті платника єдиного податку, та сумою, що реально була отримана Підприємцем на виконання умов договору доручення, не є наслідком для переходу на загальну систему обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва із сплатою податку на загальних підставах.

Статтею 1 Указу № 727/98 встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для суб'єктів малого підприємництва фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. грн.

Виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг) (абзац 5 вказаної статті).

Статтею 5 вказаного Указу передбачено, що у разі порушення вимог, установлених ст. 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

В свою чергу правове регулювання договору доручення у цивільному законодавстві України здійснюється гл. 68 ЦК України. У статтях 1000 - 1010 ЦК України визначено взаємні права й обов'язки довірителя і повіреного, зазначено наслідки припинення частково виконаного договору, а також врегульовано інші аспекти роботи підприємств за договорами доручення.

Суть договору доручення полягає у тому, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується здійснити від імені і за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії (ст. 1000 ЦК України).

З визначення договору доручення вбачається, що права й обов'язки щодо операції, здійсненої повіреним, виникають безпосередньо у довірителя. Більше того, характерною відмінністю договору доручення від інших форм посередницьких договорів є те, що він виконується не тільки за кошти довірителя, але й від його імені. Отже, у договорі доручення, що укладається повіреним, він не має права не зазначити імені довірителя, від особи якого він діє.

Дана характерна ознака (принцип відсутності права посередника укладати договір від свого імені) договору доручення - принципова відмінність такого договору від інших посередницьких договорів, зокрема від договору комісії. Так, за змістом ст. 1011 ЦК України договір комісії виконується комісіонером за кошти комітента, але від свого (комісіонера) імені. Тому в договорі комісії, укладеному комісіонером, він може не зазначати імені свого комітента, а діяти вже від власного імені.

Фактично, вчиняючи певні юридичні дії від імені довірителя і за його рахунок - отримавши грошові кошти з наступною їх передачею продавцям сільськогосподарської продукції, Підприємець виконував функцію касира, за що отримував винагороду у вигляді комісійної плати за виконання свого обов'язку за договором доручення, яку, як встановлено судами та не заперечується відповідачем, відображав у складі виручки, розмір якої не перевищив граничний обсяг виручки у 500 тис. грн., встановленої Указом № 727/98.

Крім того, судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України також висловила правову позицію щодо застосування норм права при розгляді спорів цієї категорії. Зокрема, у постанові від 13.06.2013 (справа № 21-176а13) викладено висновок про те, що готівкові гроші, отримані суб'єктом підприємницької діяльності під звіт на виконання умов договору доручення, не є виручкою останнього від реалізації продукції у розумінні положень Указу № 727/98. Обсяг виручки суб'єктом підприємницької діяльності, що є платником єдиного податку і здійснює свою діяльність як комерційний представник за договором доручення, складається лише із сум винагороди, яка у періоді, що перевірявся, не перевищила визначеного цим Указом граничного розміру.

Отже, операції з передачі позивачем від продавців (населення) до покупця (довірителя) зібраної у населення сільськогосподарської продукції не є операціями з реалізації позивачем товару, внаслідок яких отримується виручка.

З огляду на зазначене у суду відсутні правові підстави для висновку про законність оскаржених податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до наведеного та у зв'язку із припиненням Підприємця, керуючись п. 5 ч. 1 ст. 157, ч. 1 ст. 228, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Сумської міжрайонної державної податкової інспекції залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 22.09.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2012 у справі № 2а-1870/5919/11 визнати законними та такими, що втратили законну силу, а провадження у справі № 2а-1870/5919/11 - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді І.Я. Олендер

А.О. Рибченко

Суддя О.В. Карась