Справа № 2а-1511/11/0970
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2011-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2011 р. Справа № 2a-1511/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Микитюка Р.В.

при секретарі Дущак С.М.

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом: Калуської об'єднаної державної податкової інспекції

до відповідача: дочірнього підприємства "Калійний завод" ВАТ "Оріана"

про стягнення податкового боргу в сумі 537717,61 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Калуська об'єднана державна податкова інспекція в Івано-Франківській області (надалі - позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до дочірнього підприємства "Калійний завод" ВАТ "Оріана" (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 537717,61 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що дочірнє підприємство "Калійний завод" ВАТ "Оріана" зареєстровано в Калуській оДПІ Івано-Франківської області як платника податків і зборів. За відповідачем станом на 12.04.2011 року рахується заборгованість на суму 537717,61 грн., по наступних податках: по податку на прибуток на суму 77,11 грн., з яких 7,11 грн. пені; по податку на додану вартість на суму 87888,54 грн., з яких 31483,54 грн. пені; по податку з власників наземних транспортних засобів на суму 1533,00 грн.; по комунальному податку на суму 3295,03 грн. з яких 381,23 грн. пені.; по збору за забруднення навколишнього природного середовища на суму 22,75 грн.; по податку з доходів фізичних осіб на суму 444901,18 грн., з яких 3,10 грн. пені.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві та пояснив, що заборгованість відповідача по податкових зобов'язаннях є узгодженою та підлягає стягненню в доход бюджету відповідно до вимог Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" та Податкового кодексу України. Крім того, у відповідності до пунктів 95.1., 95.3. статті 95 Податкового кодексу України просив стягнути вказану заборгованість з рахунків ДП "Калійний завод" ВАТ "Оріана" у банках, обслуговуючих такого платника податків, за рахунок готівки, що належить відповідачу.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився повторно, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, своїм правом на подання письмового заперечення проти позову не скористався. Заяв чи клопотань від відповідача про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши і оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази, судом встановлено наступне.

Дочірнє підприємство "Калійний завод "ВАТ "Оріана" зареєстроване виконавчим комітетом Калуської міської ради Івано-Франківської області, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії АОО №045124 від 06.08.1999 року.

Станом на 12.04.2011 року за ДП "Калійний завод" ВАТ "Оріана" рахується податковий борг в сумі 537717,61 грн. з наступних податків:

- по податку на прибуток на суму 77,11 грн., з яких 7,11 грн. пені, що підтверджується податковими деклараціями з податку на прибуток, поданими відповідачем за перший та третій квартали 2010 року та податковою декларацією за податку на прибуток за 2010 рік;

- по податку на додану вартість на суму 87888,54 грн., з яких 31483,54 грн. пені, що підтверджується податковими деклараціями за податку на додану вартість, поданими відповідачем за червень 2010 року, уточнюючим розрахунком з податку на додану вартість, у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за жовтень 2008 року, поданим відповідачем 26.07.2010 року за липень 2010 року, за вересень 2010 року, за листопад 2010 року та за грудень 2010 року;

- по податку з власників наземних транспортних засобів на суму 1533,00 грн., що підтверджується розрахунком податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів, поданим відповідачем за 2010 рік;

- по комунальному податку на суму 3295,03 грн. з яких 381,23 грн. пені, що підтверджується податковим розрахунками комунального податку, поданим відповідачем уточнюючим розрахунком за перший квартал 2009 року, за третій квартал 2009 року, перший квартал 2010 року, уточнюючим розрахунком за перший квартал 2010 року, за другий-четвертий квартали 2010 року;

- по збору за забруднення навколишнього природного середовища на суму 22,75 грн., що підтверджується податковим розрахунком збору за забруднення навколишнього природного середовища, поданим відповідачем за 2010 рік;

- по податку з доходів фізичних осіб на суму 444901,18 грн., з яких 3,10 грн. пені, що підтверджується податковим деклараціями з податку на доходи фізичних осіб за січень та лютий 2011 року.

Суд зазначає, що правовідносини з приводу предмету адміністративного позову між позивачем та відповідачем були врегульовані положеннями Законів України "Про систему оподаткування", "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", Інструкцією "Про порядок обчислення та сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища" та Декретом Кабінету Міністрів України "Про місцеві податки і збори" в редакції чинній на час їх дії. Частина правовідносин з приводу виникнення податкового боргу врегульовані нормами Податкового кодексу України, який вступив в дію із 01.01.2011 року.

При вирішенні даної справи суд керується нормами зазначених Законів та інших підзаконних нормативно-правових актів, прийнятих на їх виконання.

Закон України "Про систему оподаткування" визначає принципи побудови системи оподаткування в Україні, податки і збори (обов'язкові платежі) до бюджетів та до державних цільових фондів, а також права, обов'язки і відповідальність платників.

Відповідно до частини 1 статті 14 Закону України "Про систему оподаткування" до загальнодержавних податків і зборів (обов'язкові платежі) належать плата за землю (земельний податок, а також орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності), податок на прибуток підприємств, податок на додану вартість, збір за забруднення навколишнього середовища, а комунальний податок відповідно до статті 15 вказаного Закону -до місцевих податків і зборів.

Відповідач у відповідності до підпункту 2.1.1 пункту 2.1 статті 2 "Про оподаткування прибутку підприємств", пункту 1.3 статті 1 Закону України "Про податок на додану вартість", статті 15 Декрету Кабінету Міністрів України "Про місцеві податки і збори", пункту 2.1 розділу 2 Інструкції "Про порядок обчислення та сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища" являється платником податку на прибуток підприємств, податку на додану вартість, комунального податку та збору за забруднення навколишнього природного середовища.

Згідно частини 1 статті 9 Закону України "Про систему оподаткування" платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані: вести бухгалтерський облік, складати звітність про фінансово-господарську діяльність і забезпечувати її зберігання у терміни, встановлені законами; подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів); сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни.

Аналогічні обов'язки платника податків і зборів (обов'язкових платежів) визначені підпунктами 16.1.1.-16.1.4. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України.

Пунктом 2.1.1 статті 2.1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" визначено платників податку на прибуток з числа резидентів -суб'єкти господарської діяльності, бюджетні, громадські та інші підприємства, установи та організації, які здійснюють діяльність, спрямовану на отримання прибутку як на території України, так і за її межами.

Пунктом 1.5 статті 1 Закону України "Про податок на додану вартість" встановлено, що звітним (податковим) періодом є період, за який платник податку зобов'язаний проводити розрахунки податку та сплачувати його до бюджету. Таким періодом відповідно до підпункту 7.8.1 пункту 7.8 статті 7 даного Закону є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Законом, календарний квартал.

Статтею 15 Декрету Кабінету Міністрів України "Про місцеві податки і збори" визначено, що комунальний податок справляється з юридичних осіб, його граничний розмір не повинен перевищувати 10 відсотків річного фонду оплати праці, обчисленого виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, граничні терміни сплати якого визначаються відповідними радами територіальних громад.

Відповідно до Наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України за №162/379 від 19.07.1999 року "Про затвердження Інструкції про порядок обчислення та сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища" (далі -Інструкції) інструкція визначає єдиний на території України порядок обчислення і сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища, а також відповідальність платників за достовірність даних про обсяги викидів в атмосферне повітря забруднюючих речовин, скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об'єкти, розміщені відходи та за правильність обчислення, повноту і своєчасність сплати збору.

Згідно пункту 2.1. розділу 2 Інструкції платниками збору є суб'єкти господарювання незалежно від форм власності, юридичні особи, що не здійснюють господарської (підприємницької) діяльності; бюджетні, громадські та інші підприємства, установи і організації, постійні представництва нерезидентів, які зареєстровані в Україні, або нерезиденти, які виконують агентські (представницькі) функції стосовно таких нерезидентів або їх засновників, громадяни, які здійснюють на території України і в межах її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони викиди і скиди забруднюючих речовин у навколишнє природне середовище та розміщення відходів.

Відповідно до пункту 9.1. розділу 9 Інструкції платники несуть відповідальність за правильність обчислення, повноту та своєчасність сплати, а також за правильність складання і своєчасність подання податкових розрахунків органам державної податкової служби згідно з законодавством. Штрафні санкції та пеня застосовуються в порядку, встановленому чинним законодавством України.

Закон України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

Згідно підпункту 1.1 пункту 1 статті 1 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" платники податків - юридичні особи, їх філії, відділення, інші відокремлені підрозділи, що не мають статусу юридичної особи, на яких згідно з законами покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), пеню та штрафні санкції.

Відповідно до підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 вказаного Закону платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації, крім випадків, передбачених підпунктом "г" підпункту 4.2.2 пункту 4.2, а також пунктом 4.3 цієї статті.

Пунктом 5.1 та підпунктом 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" передбачено, що податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Відповідно до підпункту 5.4.1 пункту 5.4 статті 5 вищевказаного Закону узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Аналогічні норми адміністрування податків визначені положеннями пункту 57.1. статті 57 Податкового кодексу України, відповідно до вимог яких платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що самостійно обраховані податкові зобов'язання відповідача визначені ним в податкових деклараціях з податку на прибуток підприємств, податку на додану вартість, по податку з доходів фізичних осіб, податкових розрахунках комунального податку, податку з власників транспортних засобів та збору за забруднення навколишнього природного середовища, та які ним в повному обсязі не сплачені є узгодженими з дня подання такої декларації та являються податковим боргом відповідача.

Згідно підпункту 6.2.1 пункту 6.2 статті 6 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог пп. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6 Закону №2181, Калуською оДПІ Івано-Франківської області на адресу відповідача було надіслано податкові вимоги перша від 24.10.2001 року № 1/85 та друга від 29.11.2001 р. № 2/422.

Податкові вимоги отримані головним бухгалтером підприємства, що засвідчується відповідними підписами на корінцях, однак залишені відповідачем без виконання.

Відповідач податкові вимоги не оскаржував у строк передбачений законом, а тому сума податкових зобов'язань у відповідності до вказаного закону є узгодженою.

Відповідно до пункту 1.2 статті 1 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податкове зобов'язання -це зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та в строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Податковий борг (недоїмка) -податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Аналогічна норма відображена у підпункті 14.1.175. пункту 14 статті 14 Податкового кодексу України, за змістом вимог якої податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що сума узгоджених податкових зобов'язань в загальному розмірі 537717,61 грн. є податковим боргом відповідача, який ним не сплачено.

Податковий борг відповідача підтверджується податковими деклараціями та розрахунками, а також першою та другою податковими вимогами від 24.10.2001 року та від 29.11.2001 року, які містяться в матеріалах справи.

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості відповідач суду не надав.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний погасити суму податкового боргу. Наявність такого обов'язку у відповідача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, даний обов'язок забезпечується Конституцією України, стаття 67 якої передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Суд погоджується із доводами позивача про те, що фактичне стягнення податкового боргу необхідно здійснити за положеннями Податкового кодексу України, який вступив у дію із 01.01.2011 року. Втім, вирішуючи питання про необхідність застосування положень пунктів 95.1., 95.3. статті 95 Податкового кодексу України у повному їх змісті у даних спірних відносинах суд зазначає, що позовні вимоги про стягнення із відповідача наявного у нього податкового боргу за правилами вказаної статті Кодексу підлягають задоволенню, виходячи із наступних правових позицій.

Відповідно до вимог пунктів 95.1., 95.3., 95.4. статті 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Суд, виходячи із системного аналізу наведених положень Кодексу, прийшов до висновку про те, що існують усі підстави для погашення податкового боргу відповідача шляхом стягнення коштів, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника податків, а також за рахунок готівки, що належить платнику податків.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з дочірнього підприємства "Калійний завод" ВАТ "Оріана", 77300, вул. Промислова, 14, м. Калуш, Івано-Франківська область, в доход Державного бюджету України податковий борг в сумі 537717,61 грн. (п'ятсот тридцять сім тисяч сімсот сімнадцять гривень 61 коп.) з рахунків дочірнього підприємства "Калійний завод" ВАТ "Оріана" у банках, обслуговуючих такого платника податків, та за рахунок готівки, що належить дочірньому підприємству "Калійний завод" ВАТ "Оріана".

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Микитюк Р.В.

Постанова складена в повному обсязі 14.06.2011 року.