Справа № 804/11068/14
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.

суддів: Іванова С.М. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

в с т а н о в и в:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із судовим рішенням, Публічне акціонерне товариство «ХЛІБ» звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржену постанову та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі. На думку апелянта, суд першої інстанції не врахував усі фактичні обставини по справі, у тому числі, що за умовами договору оренди зміна розміру орендної плати відбувається за згодою сторін шляхом внесення відповідних змін до цього договору.

Сторони, належним чином повідомлені про день, місце і час розгляду апеляційної скарги, доказом чого є повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень, у судове засідання не прибули, про причини неприбуття не повідомили.

Відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

У відповідності до статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність спірного податкового повідомлення-рішення та зазначив, що оскільки збільшення мінімального розміру орендної плати за землю відбулося не за волевиявленням сторін договору, а у зв'язку зі зміною ставки податку відповідно до закону, то необхідність сплати земельного податку у новому розмірі виникла у позивача незалежно від внесення змін до договору оренди.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Порядок оподаткування землі в Україні, починаючи з 01.01.2011 року, визначається розділом ХІІІ «Плата за землю» Податкового кодексу України. Питання орендної плати за землю врегульовані статтею 288 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. 14.1.136 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності - це обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Згідно з п. 288.4 статті 288 цього ж Кодексу розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Пунктом 288.5 статті 288 Кодексу передбачено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом (редакція діяла до внесення змін Законом України № 1166-УІІ від 27.03.2014 року).

Відповідно до норм Податкового кодексу України, який визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, річна сума платежу, що підлягає перерахуванню до бюджету суб'єктами господарювання, які орендують земельні ділянки державної і комунальної власності, визначається відповідно до умов договору, але з урахуванням вимог підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України, тобто, не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється розділом XIII Кодексу; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється розділом XIII Кодексу.

Таким чином, річна сума платежу орендної плати за землю, згідно з п. 288.5 ст. 288 ПКУ, не може бути меншою розміру, визначеного підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України, а саме - трикратного розміру земельного податку.

Пунктом 286.2 статті 286 Податкового кодексу України визначено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Відтак, з набранням чинності Податкового кодексу України річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.

При цьому, виходячи із принципу пріоритетності норм Податкового кодексу України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 Податкового кодексу України, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2014 року у справі за позовом Приватного підприємства «Сумська фірма «Усе для дому» до Державної податкової інспекції у м. Сумах про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення вказано, що з набранням чинності Податкового кодексу України річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 квітня 2002 року між Дніпропетровською міською радою та ПАТ “Хліб” був укладений Договір оренди земельної ділянки терміном на 14 років, згідно якого позивач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 2,0162 га, що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Шинна, 18, кадастровий №66087023. Згідно п.3.2 Договору 2 орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується у грошовій формі в розмірі земельного податку. Згідно п.1.1 Договору 2 земельна ділянка передається в оренду по фактичному розміщенню Хлібозаводу №8.

З метою приведення рішень Дніпропетровської міської ради та її виконавчого комітету у галузі земельних відносин у відповідність вимогам чинного законодавства Дніпропетровською міською радою у зв’язку з вступом в дію з 01.01.2011 р. Податкового кодексу України було прийнято рішення №216/8 від 02.02.2011 р., яким встановлено річний розмір орендної плати за користування земельними ділянками у мінімальному розмірі орендної плати, визначеному Податковим кодексом України, незалежно від мети використання. Крім того, згідно даних Державного земельного кадастру від 02.07.2009 р. №1192 з урахуванням індексації, передбаченої ст. 289 Податкового кодексу України, у 2013 р. нормативна грошова оцінка земельної ділянки по вул. Шинна 18 площею 2,0162 га складає 15003847,08 грн., земельної ділянки по вул. Шинна 24 площею 1,3539 га складає 10195188,19 грн. Відтак, згідно п.274.1 ст. 274 Податкового кодексу України розмір земельного податку за земельну ділянку по вул. Шинна 18 площею 1,0162 га складає 150038,47 грн., за земельну ділянку по вул. Шинна 24 площею 1,3539 га складає 101951,88 грн. Загальна сума земельного податку за вищевказані земельні ділянки складає 251990,35 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо невідповідності згідно приписів Податкового кодексу України розміру орендної плати за земельні ділянки, визначеної позивачем у податкових деклараціях з плати за землю за 2013 рік та заниження податкового зобов’язання з орендної плати за земельні ділянки, що підтверджує правомірність спірного податкового повідомлення-рішення, та доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, вірно застосований матеріальний закон та не допущено порушень процесуального права, оскаржене судове рішення має бути залишено без змін.

Керуючись статтями 160, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ХЛІБ" – залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: А.В. Шлай