Справа № 812/1856/14
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Солоніченко О.В.
Суддя-доповідач -
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року справа №812/1856/14

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Сіваченка І.В.,

суддів Шишова О.О., Чебанова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2014 року у справі № 812/1856/14 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області, Реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області про визнання дій щодо складання вимоги № Ф-126/126 від 14.11.2013 року незаконним та скасування реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області (далі - Інспекція), Реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області (далі - Служба) про визнання дій щодо складання вимоги № Ф-126/126 від 14.11.2013 року незаконним та скасування реєстрації.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05.12.2013 ним отримано вимогу Інспекції № Ф - 126/126 від 14.11.2013 про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 4180,30 грн. Позивач вважає дії Інспекції щодо складення вимоги від 14.11.2013 № Ф - 126/126 незаконними, оскільки немає відповідних повноважень щодо прийняття будь-яких вимог у порядку встановленому Законом України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI). Також державна реєстрація вказаної юридичної особи проведена з істотним порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» за відсутністю чинних установчих документів, що є підставою для скасування реєстрації Інспекції.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2014 року у цій справі у задоволенні позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову місцевого суду скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги наведено, що судом першої інстанції постанова прийнята з істотним порушенням вимог ст.ст. 159, 161 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України, оскільки суд взагалі відмовився з'ясувати і врахувати істотні обставини справи, які підтверджені належними документальними доказами. Крім того постанова від 24.04.2014 року по справі № 812/1856/14 ґрунтується на висновках, які прямо суперечать чинному законодавству України.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому згідно пункту 2 частини першої статті 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований Виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради Луганської області як суб'єкт підприємницької діяльності та перебуває на податковому обліку в Інспекції.

Позивач зареєстрований як платник страхових внесків в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області з 31.03.1999 за № 4724.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 листопада 2013 року Інспекцією складено вимогу № Ф-126/126 про сплату позивачем заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 4180,30 грн. Зазначену вимогу направлено на адресу позивача, та була отримана останнім 05.12.2013.

Складена відповідачем вимога про сплату боргу № Ф-126/126 від 14.11.2013 в подальшому позивачем оскаржена до Міністерства доходів і зборів України, але рішенням № 888/11/99-99-10-01-07-15 від 13.02.2014 оскаржувана вимога залишена без змін.

Законом № 2464-VІ визначено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Частиною другою статті 6 вказаного Закону встановлено, що платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Статтею 9 Закону № 2464-VІ передбачено, що єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку, за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі).

Базовим звітним періодом є календарний місяць, а для платників, зазначених в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - календарний рік.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

Частиною одинадцятою статті 9 Закону № 2464-VІ визначено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

На підставі пункту 7 частини першої статті 13 Закону № 2464-VІ органи доходів і зборів мають право стягувати з платників несплаченої суми єдиного внеску.

Частиною четвертою статті 25 Закону № 2464-VІ передбачено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою і в строки, встановлені Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Відповідно до п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI з дня набрання чинності цим Законом платники страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, вважаються платниками єдиного внеску.

Згідно даних картки особового рахунку, за ОСОБА_1 обліковується заборгованість по недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 4180,30 грн.

Відповідно до статті 1 Закону № 2464-VI мінімальний страховий внесок - це сума єдиного внеску, що визначається розрахунковою як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті.

Частиною одинадцятою статті 8 Закону України № 2464-VІ встановлено, що єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Згідно з абз.3 пункту 8 статті 9 Закону № 2464-VI фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей таких осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

У відповідності до частини дванадцятої статті 9 Закону № 2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Згідно з частиною п'ятою статті 25 Закону № 2464-VI вимога органу доходів і зборів про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

Що стосується доводів апелянта стосовно того, що Інспекція не є органом державної влади та у неї немає повноважень щодо складення оскаржуваного рішення, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 4 Закону України від 15.05.2003 № 755-ІV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» (далі - Закон № 755-ІV) державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серії АВ № 202602 Державну податкову інспекцію у м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області зареєстровано в якості юридичної особи.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну податкову інспекцію у м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 17 квітня 2013 року № 54, Державна податкова інспекція у м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області є територіальним органом Міндоходів, який підпорядковується Міністерству доходів і зборів України та Головному управлінню Міндоходів у Луганській області та забезпечує реалізацію повноважень Міндоходів на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць.

Таким чином, Інспекція має правовий статус юридичної особи, наданий вказаному органу відповідно до законодавства України.

Тобто, Інспекція, на виконання положень Закону № 2464-VI має вчиняти дії передбачені цим законом. Відтак, матеріалами справи підтверджено та судом перевірено, що Інспекція, складаючи вимогу про сплату боргу, діяла на підставі, у спосіб та в межах повноважень, передбачених Конституцією України та законами України.

Розглядаючи вимоги позивача до Служби про скасування державної реєстрації першого відповідача, суд виходить з наступного.

Положеннями статті 17 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

За приписами статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В силу норм статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Виходячи з системного аналізу вищенаведених норм КАС України, фізична особа має право, в тому числі в судовому порядку, вимагати скасування чи прийняття рішень, вчинення чи утримання від вчинення дій, усунення бездіяльності виключно при здійсненні суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій саме щодо цієї фізичної особи.

Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців регулює Закон № 755-IV.

В силу норм Закону № 755-IV посадовою особою, яка від імені держави здійснює державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців є державний реєстратор.

Відповідно до статті 4 Закону № 755-IV державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Частиною другою статті 38 Закону № 755-IV встановлено, що визнання судом недійсною державної реєстрації юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, а також в інших випадках, встановлених законом, зокрема, є підставою для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи.

Обставини, які згідно з вказаною нормою є підставою для припинення юридичної особи, підлягають встановленню в судовому процесі як підстава для прийняття відповідного судового рішення та не є предметом самостійних позовних вимог.

При цьому чинним законодавством України не передбачено права фізичної особи, що не є засновником юридичної особи, вимагати припинення такої юридичної особи чи скасування її державної реєстрації.

Владні управлінські функції відповідача щодо внесення записів до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців у спорі, що розглядався, безпосередньо не стосуються позивача у справі, як фізичної особи, не створюють саме для нього юридичних наслідків, оскільки направлені на вчинення реєстраційних дій щодо юридичної особи (в даному випадку - Інспекції). Саме для цієї юридичної особи дії державного реєстратора, як суб'єкта владних повноважень і мають наслідком виникнення певних прав та обов'язків.

У спорі, що розглядався, мають місце правовідносини, що склались виключно між позивачем та Інспекцією. Саме у відносинах з першим відповідачем, у позивача, як особи, що зареєстрована платником страхових внесків, стягувачем яких, в цьому випадку є Інспекція, і можуть виникати певні права та обов'язки.

Тобто, в даному випадку безпосередньо між позивачем та Службою відсутні будь-які правовідносини, оскільки дії цього відповідача направлені до іншої особи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої щодо належності реєстрації Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області та наявність у першого відповідача відповідного обсягу повноважень щодо складання вимоги № Ф-126/126 від 14.11.2013 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 4180,30 грн.

Тобто, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2014 року у справі № 812/1856/14 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області, Реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області про визнання дій щодо складання вимоги № Ф-126/126 від 14.11.2013 року незаконним та скасування реєстрації - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: О.О.Шишов

О.О.Чебанов