Справа № 2-а-4002/11
Суддя: Іваніна Ю. В.
Дата ухвалення: 2011-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 2а-4002/2011
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2011 року м.Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м.Запоріжжя Іваніна Ю.В., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради про визнання дій неправомірними та стягнення не отриманої суми допомоги на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він, маючи статус учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи другої категорії, повязаним з участю у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, згідно ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»має право на отримання допомоги на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат щорічно. Втім фактично допомога на оздоровлення на протязі 2004-2005, 2007-2010 років виплачувалась у значно меншому розмірі, що позивач вважає необґрунтованим. На підставі викладеного позивач просить суд визнати неправомірними дії відповідача в частині виплати йому такої допомоги у розмірі, меншому від належного, зобовязати зробити перерахунок щорічної грошової допомоги на оздоровлення за вказаний період у розмірі пяти мінімальних заробітних плат щорічно та стягнути з відповідача на її користь суму недоплаченої щорічної допомоги в розмірі 14503,3 гривень.

Згідно зі ст.183-2 КАС України суд розглянув дану справу у скороченому провадженні.

Відповідно до наданих доказів встановлено, що позивач має правовий статус учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи першої категорії, повязаним з участю у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, у звязку з чим перебуває на обліку у відповідача та отримує допомогу на оздоровлення згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1998 р. №796-ХІІ та Постанови КМУ №562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується посвідченням (а.с.6).

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

У квітні 2011 року позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку та виплати допомоги на оздоровлення, починаючи з 2001 року у відповідності з вимогами ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у відповідь на яке 30.09.2010 року відповідач своїм листом розяснив, що допомога на оздоровлення виплачувалася позивачеві у належному розмірі згідно ст. 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та Постанови КМУ від 12.07.2005 р. № 562 Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.5, 7).

Згідно зі ст 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи позивач як ліквідатор наслідків Чорнобильської катастрофи відноситься до 1 категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, має право на отримання щорічної допомоги у розмірі пяти мінімальних заробітних плат. З 2003 по 2004 роки йому виплачувалась щорічна допомога на оздоровлення відповідно до Постанови КМУ №836 від 26.07.1996 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». З 2005 по 2009 роки така допомога виплачується відповідно до Постанови КМУ №562 від 12.07.2005 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до частини 4 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»в редакції від 06.06.1996 до внесення змін Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік і про внесення змін до деяких законодавчих актів України», інвалідам II групи щорічна допомога на оздоровлення виплачується в розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Відповідно до частин 5 і 7 цієї ж статті, щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік і про внесення змін до деяких законодавчих актів України»стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»викладена в такій редакції: «Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. у справі №10рп/2008, визнані неконституційними положення Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік і про внесення змін до деяких законодавчих актів України»щодо внесення змін до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Законом України «Про державний бюджет України на 2006 рік»зупинялась дія частини 4 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Неконституційною відповідна норма не визнавалась, а тому допомога за 2006 рік правомірно виплачена в розмірі 120 грн. відповідно до Постанови КМУ №562 від 12.07.2005 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Також зупинялась дія частини 4 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік». Проте рішенням Конституційного Суду України від 06.07.2007 у справі №6рп/2007 таке зупинення визнано неконституційним. Відповідно до статті 73 Закону України «Про Конституційний Суд України», в разі якщо акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України, вони оголошуються не чинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Відповідно до статті 69 Закону України «Про Конституційний Суд України», рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

Отже за 2004-2005 роки, 2007-2010 роки позивач повинен був отримувати допомогу на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат на момент виплати.

Враховуючи, що Закон України має вищу юридичну силу відносно постанови КМУ, суд вважає за необхідне застосувати у спірних правовідносинах положення ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та не приймає до уваги доводи представника відповідача.

При цьому необхідно зазначити, що Кабінет Міністрів України не уповноважений зменшувати встановлені Законом конкретні розміри доплат, пенсій і компенсацій, зокрема, допомоги на оздоровлення. Навпаки, у ч. 1 ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»зазначено, що ці розміри підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження підзаконним актом їх обсягу, встановленого Законам, є недопустимим.

Зі змісту вимог законів України про встановлення розмірів мінімальних заробітних плат на 2004-2005, 2007-2010 роки не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином Управління праці і соціального захисту населення Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради протиправно виплачувало позивачу допомогу на оздоровлення в розмірах, передбачених постановами КМУ №836 від 26.07.1996 та №562 від 12.07.2005р., тоді як такі виплати повинно було здійснювати в розмірі пяти мінімальних заробітних плат відповідно до частини 4 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Доводи відповідача на відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи розмірів щорічної грошової допомоги на оздоровлення як на причину невиконання покладених на нього зобов'язань до уваги не приймаються, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

За таких обставин та з урахуванням вимог статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», управління праці та соціального захисту населення Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради повинно нарахувати та виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за періоди 2004-2005 р.р., 2007-2010 р.р., виходячи із розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, з урахуванням отриманих позивачем сум.

Згідно ст.104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України, випливає, що для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч.1 ст.100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

В даному випадку, виходячи з практики Вищого адміністративного суду України по справах про стягнення щорічної допомоги на оздоровлення особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, необхідно виходити із частини 2 статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до якої суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком (справа №К-22116/06 постанова від 13.06.2007).

Оскільки позивачу завдана шкода ушкодженням здоровя, в результаті чого він є постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, а спірні грошові кошти йому виплачуються на оздоровлення у звязку з ушкодженням здоровя, тому суд вважає, що позовна давність на ці правовідносини не поширюється.

Таким чином, суд приходить до висновку що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню із урахуванням раніше виплачених сум.

Крім того, до п. 3 статті 13 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'язується відшкодувати матеріальні втрати, що зазнали громадяни та їх сім'ї у зв'язку з Чорнобильською катастрофою, відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України.

Отже за 2004-2005 роки, з 2007-2010 роки позивач повинен був отримувати допомогу на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат на момент виплати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6-14, 71, 86, 99-103, 107, 159-163, 1832 1, 185-186 КАС України, ст.ст.19, 46, 92 Конституції України, ст. 48 Закону України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради про визнання дій неправомірними та стягнення не отриманої суми допомоги на оздоровлення задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради щодо відмови в проведенні перерахунку ОСОБА_1 як постраждалому внаслідок аварії на ЧАЕС І категорії щорічної допомоги на оздоровлення за періоди з 2004-2005 роки, з 2007-2010 роки.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради провести донарахування та виплату ОСОБА_1 недоотриманих сум на оздоровлення за періоди 2004-2005 років, з 2007-2010 років відповідно до статті 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з пяти мінімальних заробітних плат на час їх виплат за відповідний період із урахуванням раніше проведених виплат.

Постанова може бути оскаржена сторонами, а також іншими особами у звязку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обовязки, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя підпис ОСОБА_2

Копія вірна:

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя Ю.В. ОСОБА_2