Справа № 803/2302/14
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 р. Справа № 876/217/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс-СВ" на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 02.12.2014р. по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс-СВ" до Відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції Волинської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,-

встановив:

07.11.2014 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Ресурс-СВ" (далі - ТзОВ "Ресурс-СВ") звернулось до суду із позовом до відповідача - Відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції Волинської області (далі - ВДВС Луцького РУЮ) про визнання бездіяльності протиправною щодо невинесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу у всіх виконавчих провадженнях, що входять до складу зведеного виконавчого провадження №41000796, щодо ненадіслання стягувачам копій зазначених постанов, зобов'язання відповідача винести постанову про повернення виконавчого документу стягувачу у всіх виконавчих провадженнях, що входять до складу зведеного виконавчого провадження № 41000796.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТзОВ "Ресурс-СВ" є боржником у ряді виконавчих проваджень, які об'єднані у зведене виконавче провадження №41000796. До даного зведеного виконавчого провадження 25.04.2014 року було приєднано останнє виконавче провадження №43116413 про стягнення з товариства на користь ОСОБА_2 заборгованості по додатковій заробітній платі. Державний виконавець всупереч вимогам статтей 30, 47 Закону України "Про виконавче провадження" по спливу шестимісячного строку після приєднання останнього виконавчого провадження не вчинив дій по поверненню виконавчого документу стягувачу у всіх виконавчих провадженнях, що входять до складу зведеного виконавчого провадження №41000796. Таку бездіяльність відповідача товариство вважає протиправною та такою, що перешкоджає господарській діяльності ТзОВ "Ресурс-СВ".

Постановою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс-СВ" в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс-СВ" до Відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії відмовлено повністю.

Не погоджуючись із постановою суду, позивач - ТзОВ "Ресурс-СВ" оскаржило її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, а матеріалами справи підтверджено, що на примусовому виконанні ВДВС Луцького РУЮ перебуває зведене виконавче провадження №41000796, де боржником є ТзОВ "Ресурс-СВ".

З облікової картки на зведене виконавче провадження №ЄДРВП 41000796 вбачається, що до складу зазначеного зведеного виконавчого провадження входять такі виконавчі провадження:

- №39350185 (відкрите провадження постановою державного виконавця від 15.08.2013 року) по стягненню заборгованості з ТзОВ "Ресурс-СВ" на користь ПП "Безпека-Центр" на підставі виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області №161/5973/13-ц від 13.08.2013 року;

- №41770925 (відкрите провадження постановою державного виконавця від 28.01.2014 року) по стягненню податкового боргу з ТзОВ "Ресурс-СВ" в дохід державного бюджету на підставі виконавчого листа Волинського окружного адміністративного суду Волинської області №803/1508/13-а;

- №43116413 (відкрите провадження постановою державного виконавця від 25.04.2014 року) по стягненню заборгованості з ТзОВ "Ресурс-СВ" на користь ОСОБА_2 на підставі виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області №161/14646/13-ц від 23.04.2014 року.

Позивач стверджує, що оскільки останній виконавчий документ до зведеного виконавчого провадження №41000796 був приєднаний постановою старшого державного виконавця Марухи Г.М. від 25.04.2014 року, то після спливу шестимісячного строку для здійснення зведеного виконавчого провадження відповідач повинен був у відповідності до вимог ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" повернути усі виконавчі документи стягувачам без виконання у зв'язку з відсутністю у позивача як боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення та безрезультатністю здійснених державним виконавцем заходів щодо розшуку такого майна.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. № 606-XIV (із змінами та доповненнями, далі - Закон України № 606-XIV) визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Статтею 1 Закону України № 606-XIV передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Статтею 5 Закону України № 606-XIV передбачено, що вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень.

Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

В силу ч.1 ст.11 Закону України № 606-XIV, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України № 606-XIV, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України № 606-XIV, державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Відповідно до частини першої статті 47 Закону України № 606-XIV, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо:

1) є письмова заява стягувача;

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення;

4) стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа;

5) у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника);

6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, або майно, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку;

8) коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно;

9) наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Так, із матеріалів справи вбачається, що у відповідності до ст.ст.5, 11 Закону України № 606-XIV, листом державного виконавця від 15.04.2014 року за №6549, який отриманий представником позивача Трошкіним С.А. 17.04.2014 року - було зобов'язано ТзОВ "Ресурс-СВ" надати інформацію щодо відкритих рахунків, одержаних доходів, наявного майна, установчих документів, статистичної звітності тощо.

Однак, на момент розгляду справи судом першої інстанції, матеріали виконавчого провадження не містили відомостей про виконання позивачем зазначеної вимоги державного виконавця. Акт державного виконавця про відсутність у ТзОВ "Ресурс-СВ" майна, на яке може бути звернено стягнення, не складався та у матеріалах зведеного виконавчого провадження був відсутній.

Судом також було встановлено, що 07.04.2014 року ВДВС Луцького РУЮ прийнято розпорядження №39350185/6, відповідно до якого грошові кошти боржника ТзОВ "Ресурс-СВ" перераховано стягувачу ПП "Безпека-Центр" .

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 04.07.2014 року у справі №803/1280/14 позовні вимоги ТзОВ "Ресурс-СВ" задоволено частково, визнано протиправними дії ВДВС Луцького РУЮ у зведеному виконавчому провадженні №41000796 щодо розподілу між стягувачами грошових коштів в сумі 47196 грн. 44 коп., стягнутих з ТзОВ "Ресурс-СВ", шляхом їх безготівкового перерахунку на користь ПП "Безпека-Центр", а також визнано протиправним і скасовано розпорядження ВДВС Луцького РУЮ від 07.04.2014 року №39350185/6. Дана постанова суду першої інстанції ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2014 року залишена без змін.

Як наслідок, суд першої інстанції вірно виходив з того, що з врахуванням прийнятого судом рішення, питання щодо розподілу грошових коштів боржника ТзОВ "Ресурс-СВ" між стягувачами у зведеному виконавчому провадженні №41000796 станом на момент звернення Товариства з даним адміністративним позовом, не вирішено.

Надавши правову оцінку наявним у матеріалах справи письмовим документам, колегія суддів вважає, що на момент розгляду судом першої інстанції даної справи, у відповідача були відсутні підстави для повернення виконавчих документів стягувачам у зведеному виконавчому провадженні №41000796 відповідно до ст.47 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки ВДВС Луцького РУЮ проводились виконавчі дії та не було передумов для закінчення виконавчого провадження.

Однак, в ході апеляційного розгляду справи, суду апеляційної інстанції із поданого ВДВС Луцького РУЮ заперечення на апеляційну скаргу ТзОВ "Ресурс-СВ", стало відомо, що директором ТзОВ "Ресурс-СВ" були надані ВДВС Луцького РУЮ усі необхідні документи щодо майнового стану боржника, що витребовувались відповідачем, зокрема листом державного виконавця від 15.04.2014 року за №6549. Враховуючи дану обставину, 31.01.2015 року старшим державним виконавцем ВДВС Луцького РУЮ - Маруха Г.М. було прийнято рішення щодо повернення виконавчих документів стягувачу у всіх виконавчих провадженнях, що входять до складу зведеного виконавчого провадження № 41000796.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс-СВ" залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 02.12.2014р. по справі № 803/2302/14 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О. Большакова

В.Я. Макарик