Справа № 2а-11396/11/0170/10
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2015-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2015 року м. Київ К/9991/46093/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
ГоловуючогоНечитайло О.М.
СуддівГолубєва Г.К.
Пилипчук Н.Г.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сімферополі АР Крим Державної податкової служби

на постанову Окружного адміністративного суду АР Крим від 10.11.2011 р.

та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2012 р.

у справі №2а-11396/11/0170/10

за позовом Приватного підприємства «Південна цукрова компанія»

до Державної податкової інспекції у м. Сімферополі АР Крим

про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Південна цукрова компанія» (далі - позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Сімферополі АР Крим (далі - відповідач) про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення.

Постановою Окружного адміністративного суду АР Крим від 10.11.2011 р., залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2012 р., позовні вимоги задоволено повністю: визнано протиправними дії відповідача щодо здійснення перевірки місцезнаходження позивача; визнано протиправним та скасовано рішення відповідача від 23.08.2011 р. №409/15-2 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість позивача, а також стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача перерахований судовий збір у сумі 3, 40 грн.

Вважаючи, що рішення судів попередніх інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Позивач надав письмові заперечення на касаційну скаргу відповідача, за змістом яких проти вимог останньої заперечує та просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Відповідно до частини 1 статті 220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі фактичні обставини справи.

Позивач зареєстрований Виконавчим комітетом Сімферопольської міської ради АР Крим 20.10.2009р., як юридична особа та знаходиться на податковому обліку у Державній податковій інспекції у в м. Сімферополі АР Крим, де його було зареєстровано платником податку на податку на додану вартість, про що видано свідоцтво від 15.06.2010 р. №100288239.

Рішенням від 23.08.2011 р. №409/15-2 податковий орган анулював реєстрацію позивача платником податку на додану вартість відповідно до пп. «ж» п. 184.1 ст. 184 Податкового кодексу України, з тих підстав, що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємств внесено запис про відсутність за місцезнаходженням від 22.08.2011р. №5016156.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі запису внесеного державним реєстратором до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу позивача, та керуючись пп. «ж» п. 184.1 ст. 184 Податкового кодексу України, податковий орган дійшов висновку про наявність підстав для анулювання реєстрації платника податку на додану вартість позивача, про що прийняв відповідне рішення від 23.08.2011 р. №409/15-2.

Згідно з пп. «ж» п. 184.1 ст. 184 Податкового кодексу України, анулювання реєстрації платника податку проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців наявний запис про відсутність юридичної особи або фізичної особи за її місцезнаходженням (місцем проживання) або запис про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу.

Відповідно до п. 184.2 ст. 184 Податкового кодексу України, анулювання реєстрації платника податку проводиться на підставах визначених у п. «б» - «и» п. 184.1 цієї статті, може здійснюватись за заявою платника податку або за самостійних рішенням відповідного органу державної податкової служби. Свідоцтво про реєстрацію платника податку вважається анульованим з дати анулювання реєстрації платника податку.

Порядок внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням або запису про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу визначено статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців».

Згідно з нормами цієї статті зазначені записи вносяться до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за ініціативою державного реєстратора або за ініціативою органу державної податкової служби.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя від 12.10.2011 р. у справі №2-а-7937/11 задоволено позовні вимоги ПП «Південна цукрова компанія» та визнано протиправними дії Державного реєстратора Виконавчого комітету Сімферопольської міської ради щодо внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб запису про відсутність позивача за його місцезнаходженням та скасовано реєстраційний запис №5016156 від 22.08.2011р., який був внесений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб стосовно позивача. Рішення набрало законної сили 25.10.2011 р.

Разом з тим, судами попередніх інстанцій встановлено, що податковим органом було складено довідку від 01.08.2011 р. про встановлення місцезнаходження позивача, за змістом якої вбачається, що на підставі запиту працівниками контролюючого органу проведено необхідні та достатні заходи щодо встановлення місцезнаходження юридичної особи позивача, також п. 3 містить відмітку, в якому зазначено «Місцезнаходження платника податків не встановлено та/або встановлено, що суб'єкт господарювання зареєстрований на осіб, які до діяльності юридичної особи або фізичної особи-підприємця жодного відношення не мають, вжито всіх заходів передбачених пунктом 4.13 розділу IV Положення», відмітки та записи в інших розділах щодо встановлення місцезнаходження платника податків відсутні.

Відповідно до пп. 3.1.2 пп. 3.1.1, п. 3.1 розділу ІІ Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 р. №978 ( далі - Положення), щодо кожного платника податків, який відсутній за місцезнаходженням (місцем проживання) та місцезнаходження (місце проживання) якого не з'ясовано, структурний підрозділ органу ДПС проводить такі заходи: шляхом спілкування (телефон, пошта, факс, виїзд за місцезнаходженням тощо) із платником податків з'ясовує його фактичне місцезнаходження (місце проживання); за допомогою Єдиного банку даних платників податків встановлює місце проживання засновників і керівників платника податків та отримує інформацію стосовно інших платників податків, де зазначені особи є засновниками чи керівниками.

Відповідно до п. 3.2 розділу ІІ Положення у разі підтвердження відсутності платника податків за місцезнаходженням (місцем проживання) структурний підрозділ органу ДПС, який є ініціатором запиту, готує за відповідною формою запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків та направляє до підрозділу податкової міліції.

Таким чином, судами попередніх інстанцій обґрунтовано зазначено, що відповідно до зазначеного Положення запит є підставою для проведення підрозділом податкової міліції відповідних заходів.

Проте, як встановлено судами попередніх інстанцій, текст довідки від 01.08.2011 р., не містить номеру та дати запиту про встановлення місцезнаходження на підставі якого відповідачем було здійснено заходи щодо встановлення місцезнаходження позивача, а також в довідці не вказано період виконання вказаних заходів.

Також, судами попередніх інстанцій зазначено, що відповідачем не надано суду доказів наявності у податкового органу такого запиту, а також доказів того, що під час проведення вказаних заходів встановлено, що засновники і посадові особи не пов'язані з утворенням та господарською діяльністю позивача.

У той же час, судами було встановлено, що відповідно до податкових декларацій, наданих до податкового органу, знаходження позивача за юридичною адресою, вказаною у статутних документах, підтверджується тим, що позивачем за вказаною адресою були отримані: акт перевірки ДПІ в м. Сімферополі АРК від 14.02.2011 р., повідомлення відповідача від 19.08.2011 р., повідомлення відповідача від 26.08.2011р., акт відповідача від 02.09.2011 р., повідомлення відповідача від 06.09.2011р., довідка від 12.09.2011р., повідомлення відповідача від 21.09.2011 р., акт від 29.09.2011 р.

Крім того, 10.08.2011 р. позивачем було підтверджено відомості про юридичну особу, про що державним реєстратором внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що дії відповідача щодо здійснення перевірки місцезнаходження позивача є протиправними, а рішення податкового органу про анулювання реєстрації позивача платником податків на додану вартість від 23.08.2011 р. №409/15-2, яке прийняте за наявністю протиправного запису в Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб стосовно відсутності підтвердження відомостей про юридичну особу позивача, протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Мотивація та докази, наведені у касаційній скарзі, не дають адміністративному суду касаційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію судів попередніх інстанцій.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сімферополі АР Крим Державної податкової служби залишити без задоволення.

2. Постанову Окружного адміністративного суду АР Крим від 10.11.2011 р. та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2012 р. у справі №2а-11396/11/0170/10 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддяНечитайло О.М.
СуддіГолубєва Г.К.
Пилипчук Н.Г.