Справа № 2а/0470/1302/12
Суддя: Приходько І.В.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" червня 2015 р. м. Київ К/800/11567/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Приходько І.В.
Бухтіярової І.О. Костенка М.І.

при секретарі судового засідання Бовкуні В.В.,

за участю представників сторін: від позивача - ОСОБА_4,

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_5

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.03.2012 р.

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2013 р.

у справі № 2а/0470/1302/12

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5

до Центральної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2012 року фізична особа-підприємець ОСОБА_5 (далі - позивач, ФО-П ОСОБА_5) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Центральної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі (далі - відповідач, Центральна МДПІ у м. Кривому Розі), в якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 28.12.2011 р. № , № .

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.03.2012 р., яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2013 р., в задоволенні адміністративного позову - відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.03.2012 р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2013 р. і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Відповідач у письмових запереченнях на касаційну скаргу проти доводів касаційної скарги заперечував, вважає оскаржувані судові рішення законними, обґрунтованими та прийнятими у відповідності до норм діючого законодавства, а тому просив суд касаційну скаргу позивача залишити без задоволення, рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в період з 29.11.2011 р. по 05.12.2011 р., керуючись підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, з у рахуванням вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, статті 79 Податкового кодексу України та згідно наказів від 17.11.2011 р. № 1107, від 24.11.2011 р. № 1124, посадовою особою Центральної МДПІ у м. Кривому Розі була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ФО-П ОСОБА_5 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2008 р. по 31.03.2011 р., за результатами якої складено акт від 09.12.2011 р. № 7202/173/НОМЕР_3 та зроблено висновок про порушення позивачем вимог: - статті 1 Указу Президента України від 03.07.1998 р. № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 р. № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян», в результаті чого занижено податок з доходів фізичних осіб - від підприємницької діяльності у сумі 7 839,10 грн.; - пунктів 9.3, 9.4 статті 9, пункту 10.1 статті 10, пункту 4.1 статті 4, підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», у результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість у сумі 56 517,96 грн.; - пункту 203.1 статті 203 Податкового кодексу України, внаслідок неподання податкових декларацій з податку на додану вартість за жовтень 2008 року - грудень 2010 року.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем 28.12.2011 р. були винесені податкові повідомлення-рішення: № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності і незалежної професійної діяльності у розмірі 7 839,10 грн.; № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 74 897,45 грн., з яких 56 517,96 грн. - за основним платежем та 18 379,49 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Як вбачається з акту перевірки від 09.12.2011 р. № 7202/173/НОМЕР_3 висновки перевіряючого ґрунтуються на аналізі операції купівлі-продажу нерухомості проведеної згідно договору від 25.06.2008 р. укладеного між ФО-П ОСОБА_5 (продавець) та ДП «Арі» ТОВ «Арістей Компані», за яким позивач продав покупцю 28/100 частин від приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, за ціною 1 011 000 грн. Вказані обставини, за твердженням відповідача, свідчать, що обсяг виручки від здійснення вказаної операції купівлі-продажу позивачем у ІІ кварталі 2008 року перевищує граничний рівень у 500 000 грн., що є порушенням вимог статті 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», однак, позивач не відмовився від застосування спрощеної системи оподаткування та не перейшов з ІІІ кварталу 2008 року на загальну систему оподаткування.

Суд першої інстанції, рішення якого залишено без змін судом апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходив з того, що висновки податкового органу викладені в акті перевірки є обґрунтованими, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення не можуть бути визнані протиправними та не підлягають скасуванню.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не може погодитись з такими висновками судів, вважаючи їх передчасними та такими, що винесені з неповним з'ясуванням всіх обставин справи, виходячи з наступного.

Відповідно до статі 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно зі статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення вказаним вимогам не відповідають.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, у період з 01.10.2008 р. по 31.03.2011 р. ФО-П ОСОБА_5 здійснював діяльність із застосуванням спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності.

25.06.2008 р. між позивачем (продавець) та ДП «Арі» ТОВ «Аристей КР» був укладений договір купівлі-продажу 28/100 частин від приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, за ціною 1 011 000 грн.

Виходячи з вказаних обставин, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що у ФО-П ОСОБА_5 у звітному календарному році виручка перевищує 500 000 грн., а тому позивач протягом 2008 року не може бути платником єдиного податку та починаючи з 01.10.2008 року повинен був зареєструватися як платник податку на додану вартість.

Висновки про правомірність та обґрунтованість винесених податковим органом спірних податкових повідомлень-рішень були зроблені судами попередніх інстанцій лише на підставі обставин встановлених у акті податкової перевірки позивача та виходячи з того, що у договорі купівлі-продажу нерухомості від 25.06.2008 р. позивач зазначений як суб'єкт підприємницької діяльності.

За таких обставин, для правильного вирішення даного спору судам попередніх інстанцій необхідно з'ясувати чи використовувалась продана позивачем нерухомість саме у його господарській діяльності, чи відносилась така нерухомість до основних фондів. При цьому врахувати, що згідно положень статті 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» у разі здійснення операції з продажу основних фондів виручкою від реалізації вважається різниця між сумою, отриманою від реалізації цих фондів, та їх залишковою вартістю на момент продажу.

Відповідні обставини попередніми судовими інстанціями не досліджувалися взагалі.

Касаційна ж інстанція згідно з частини другої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України не може досліджувати докази, встановлювати або визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Враховуючи те, що судами попередніх інстанцій не було встановлено всіх важливих обставин справи, що призвело до не обґрунтованих належним чином висновків щодо прав і обов'язків сторін у даному спорі, а також те, що передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, оскаржувані судові рішення у справі підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції відповідно до положень частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України.

Під час нового судового розгляду справи судам необхідно врахувати викладене, повно та об'єктивно дослідити обставини справи, дати їм належну юридичну оцінку, в залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 221, 223, 227, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.03.2012 р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2013 р. у справі № 2а/0470/1302/12 - скасувати.

Справу № 2а/0470/1302/12 направити на новий судовий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя підпис І.В. Приходько
Судді підпис І.О. Бухтіярова
підпис М.І. Костенко