Справа № 591/9056/14-а
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 р.Справа № 591/9056/14-а

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Григорова А.М. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 12.05.2015р. по справі № 591/9056/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах

про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

28.11.2014 року ОСОБА_1 звернулась до Зарічного районного суду м.Суми з позовом до Управління пенсійного фонду України в м.Сумах , в якому просить визнати неправомірні дії Управління Пенсійного фонду України у м.Сумах щодо відмови у перерахунку та поновленні нарахування та виплати пенсії за віком ; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м.Сумах поновити ОСОБА_1, як громадянці України, нарахування та виплату пенсії за віком з моменту її припинення, а саме з 2007 року.

Постановою Зарічного районного суду м.Суми від 12.05.2015 року частково задоволенні позовні вимоги ОСОБА_1. Визнано неправомірними дії Управління пенсійного фонду України в м.Сумах щодо відмови в здійсненні перерахунку та поновленні нарахування і виплати пенсії за віком. Зобов'язано Управління пенсійного фонду України в м.Сумах поновити ОСОБА_1 нарахування і виплати пенсії за віком з моменту припинення виплат, тобто з 01.12.2008 року.

Управлінням Пенсійного фонду України в м. Сумах подано апеляційну скаргу на постанову Зарічного районного суду м.Суми від 12.05.2015 року, вважає постанову прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права , просить суд скасувати постанову Зарічного районного суду м.Суми від.12.05.2015 року , прийняти нове рішення , яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга розглядається відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, постанову суду першої інстанції , розглянувши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Постанова суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не оскаржується.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення вимог, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що ОСОБА_1 з 2003 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Сумах та отримує пенсію за віком.

ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту (а.с.7-9).

В 2003р. виїхала за межі України в США, де постійно проживає до теперішнього часу. Зазначені обставини визнані сторонами та не потребують доказування.

Після виїзду на постійне місце мешкання за кордон Управління Пенсійного фонду України в м.Сумах з 01 грудня 2008р. припинило позивачці нарахування та виплату пенсію.

13.08.2014 року представник позивача звернувся до Управлінні ПФУ в м. Сумах з письмовою заявою (а.с.5) про поновлення виплати ОСОБА_1 пенсії за віком.

Управлінням ПФУ в м. Сумах в задоволенні заяви відмовлено , оскільки на даний час ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачена виплата пенсії за місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України, враховуючи те , що до заяви про поновлення виплати пенсії не надано документів , які б засвідчували факт проживання (реєстрації) позивачки на території України підстав для поновлення виплати пенсії не має. Також, посилається на те , що між Україною та Сполученими Штатами Америки не укладено договір про пенсійне забезпечення громадян при їх переселенні в межах цих держав, що вбачається з листа від 19.08.2014 р. (а.с.6).

Задовольняючи частково позовні вимог, суд першої інстанції виходив з того , що відповідачем безпідставно відмовлено позивачці, яка є громадянкою України, у реалізації конституційного права на пенсійне забезпечення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог , виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадови особи зобов'язані діяти лише на підставі та у межах повноважень та засобами, передбаченими Конституцією та законами України.

Статтею 25 Конституції України, громадянин України не може бути позбавлений громадянства і права змінити громадянство. Громадянин України не може бути вигнаний за межі України або виданий іншій державі. Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Зі змісту наведених норм права вбачається, що Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

Статтею 44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із соціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

У п. 7 Порядку встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про місце проживання (реєстрації) заявника.

Згідно п. 16 Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу), місце її проживання (реєстрації) та вік.

За приписами п. 29 Порядку за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка уповноважених органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про громадянство України" документами, що підтверджують громадянство є: паспорт громадянина України, свідоцтво про належність до громадянства України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тимчасове посвідчення громадянина України, проїзний документ дитини, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члену екіпажу, посвідчення особи на повернення в Україну.

Як встановлено ч. 2 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставами для обмеження.

Як встановлено ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно п.2 ст.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною радою України.

Відповідно до ст.51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, виплачується за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Однак, Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 року № 25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов'язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України, визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Отже, з 07 жовтня 2009 року порядок виплати пенсії громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, регулюється нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року N 25-рп/2009.

Після прийняття Конституційним Судом України цього Рішення і на час розгляду справи інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україна не уклала відповідного договору, не прийнято.

Тобто, право громадянина на призначення та одержання пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні. Держава, відповідно до конституційних принципів, зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не оспорюється, що ОСОБА_1 до теперішнього часу є громадянинкою України, тобто має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни цієї держави, є застрахованою особою в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування в розумінні Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та має право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи.

Тобто, колегія суддів дійшла висновку , що позивачка має право на отримання пенсії та Управління Пенсійного фонду України в м.Сумах не повинно було припиняти виплату пенсії у зв'язку з виїздом позивачки за кордоном.

На підставі вищевикладеного , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що слід визнати неправомірні дії Управління пенсійного фонду України в м.Сумах щодо відмови в здійсненні перерахунку та поновленні нарахування і виплати пенсії за віком і зобов'язати Управління пенсійного фонду України в м.Сумах поновити ОСОБА_1 нарахування і виплати пенсії за віком з моменту припинення виплат, тобто 01.12.2008 року.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на порушення судом першої інстанції ст.99 КАС України є безпідставними, оскільки судом вже розглядалось питання стосовного поважності причин пропуску строку звернення позивачки з даним позовом до суду , що вбачається з ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2015р.

Доводи апеляційної скарги є помилковими та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права, тому судове рішення відповідно до вимог ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах залишити без задоволення.

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 12.05.2015р. по справі № 591/9056/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст ухвали виготовлений 19.06.2015 р.