Справа № 815/1057/15
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1057/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Потоцької Н.В.

за участю секретаря Загрійчук О.В.

сторін:

представників позивача Пущенської О.А., Красуцького С.В.

представників відповідачів Пятниченко А.О, Роствінського К.В.,

Дорошенко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНТРЕСТ» до державної податкової інспекції в Овідіопольському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області про скасування податкових повідомлень - рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до державної податкової інспекції в Овідіопольському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області, в якому просить:

- скасувати податкові повідомлення - рішення ДПІ в Овідіопольському районі ГУ Міндоходів в Одеській області № від 03.02.2015 року, згідно якого зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 94850грн., № від 03.02.2015 року, згідно якого застосовані штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки в розмірі 7201 грн. та № від 03.02.2015 року, згідно якого нарахований податок на прибуток в сумі 103042 грн. та застосовані штрафні санкції з цього податку в сумі 25761 грн. № від 03.02.2015 року, згідно якого зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ на 220030 грн.

В обґрунтування заявлених вимог, представник позивача зокрема зазначив, що висновок податкового органу викладений у Акті перевірки № 000002/15-32-22-05/33140864 від 17.01.2015 року суперечить діючому законодавству в частині оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а саме:

- податкове повідомлення-рішення № від 03.02.2015 р. (згідно якого нарахований податок на прибуток в сумі 103042 грн. та застосовані штрафні санкції з цього податку в сумі 25761 грн.), податковий орган вказує про продаж виноматеріалів покупцям по цінам нижче собівартості виготовленої продукції і з цього приводу робить висновок про завищення витрат у сумі 561175 грн. враховуючи, що дані операції не направлені на отримання прибутку. Тоді як, навіть при наявності збитковості проведених операцій не має законодавчих підстав для зменшення TOB "ВІНТРЕСТ" витрат по податку на прибуток.

- податкове повідомлення-рішення № від 03.02.2015 року (згідно якого зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 94 850 грн.), податковий орган вказує про завищення витрат у сумі 200029 грн. за актом попередньої податкової перевірки за 3 квартал 2011 року. Однак, такий висновок спростовується уточненою податковою декларацією з податку на прибуток за 2011 рік, наданою 28.11.2014 року до початку перевірки.

- податкове повідомлення-рішення № від 03.02.2015 року (згідно якого застосовані штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки в розмірі 7201 грн.), податковий орган вказує про порушення п. 1 ст. 3, п. 1 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у зв'язку із продажем без застосування РРО продукції не власного виробництва. Висновок ДПІ не ґрунтується на даних бухгалтерського обліку підприємства, згідно яких продані бочки є основними засобами, а не продукцією, та суперечить позиції центрального податкового органу, яка виражена в листі ДПА України № 7612/7/23-7017/264.

- податкове повідомлення-рішення № від 03.02.2015 року (згідно якого зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ на 220030 грн.), ні Акт перевірки, ні висновок не містять обгрунтувань для зменшення розміру від'ємного значення суми ПДВ на 220030 грн., а отже відсутні правові доводи про протиправність податкового повідомлення-рішення № від 03.02.2015 року по суті питання.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених в адміністративному позові та наданих в судовому засіданні поясненнях.

Представник відповідача проти позову заперечував в обґрунтування заявленої правової позиції, зокрема, зазначив наступне.

В ході проведення перевірки встановлені наступні порушення.

По перше: TOB «Вінтрест» частково здійснює продаж виноматеріалів покупцям по цінам яка нижче собівартості виготовленої продукції. Враховуючі, що дані операції не направлені на отримання прибутку та витрати у сумі 561175 грн. не пов'язані з формуванням доходу TOB «Вінтрест» завищено витрати по р. 05.1 Декларації у сумі - 561175 грн., у т.ч. 2 кв. 2011 - 6270 грн., 3 кв. 2011 - 110776 грн., 3 кв. 2012 - 29111 грн., 4 кв. 2012 - 228510 грн., 2013 - 186508 грн.

По друге: встановлено завищення витрат у сумі 200 029 грн. за 2010 рік - на 200 029 грн., що привело до завищення від'ємне значення об'єкту оподаткування податком на прибуток за 2010 рік в розмірі 200029 грн. Враховуючі що TOB «Вінтрест» завищено витрати по акту попередньої перевірки на 200 029 грн., які не підтверджено відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та дане порушення у перевіряємому періоді не призвело до заниження об'єкту оподаткування 2010 року у зв'язку з декларуванням від'ємного значення об'єкту оподаткування підприємством не проведено коригування витрат, які не підтверджені первинними документами в 3 кв. 2011 р. на 200029 грн. Отже, порушення які виявлені у ході попередньої перевірки вплинули на формування собівартості продукції реалізація якої проводилась протягом 2 - 4 кв. 2011 року, витрати у сумі 200029грн. підлягають виключенню зі складу витрат в 3 кв.2011 року.

По третє: підприємством здійснено продаж за готівку:

- видаткова накладна № ЛНА - 000006 від 17.09.2013 p., бочки 150 шт. № 2601-2750 на суму 3000 грн., бочки 42 шт. № 2108-2149 на суму 2655 грн., загальна сума продажу без ПДВ - 5655 грн., ПДВ 1131 грн., разом з ПДВ - 6786 грн. Розрахунки проведено по прибутковому касовому ордеру № 22 від 17.09.2013 на суму 6786 грн. ( в бухгалтерському обліку підприємства відображено Дт 301 Кт 702).

- видаткова накладна № ЛНА - 000005 від 23.08.2013 p., бочки 150 шт. № 2601-2750 на суму 6000 грн., ПДВ - 1200 грн., загальна сума з ПДВ - 7200 грн. Розрахунки проведено по прибутковому касовому ордеру № 19 від 23.08.2013 на суму 7200 грн. (в бухгалтерському обліку підприємства відображено Дт 301 Кт 702).

Отже, підприємством здійснено продаж продукції не власного виробництва без застосування реєстратора розрахункових операцій у сумі - 13986 грн. чим порушено вимоги п. 1 ст. 3, п. 1 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

По четверте: за період з 01.04.2011 р. по 31.12.2013 р. TOB «Вінтрест» задекларовано податкових зобов'язань по податку на додану вартість у сумі 4707140 грн. Перевіркою повноти визначення податкових зобов'язань за період 01.04.2011 р. по 31.12.2013 р. встановлено їх заниження на суму 797992 грн.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, представників відповідача дослідивши обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне.

На підставі направлень, виданих ДПІ в Овідіопольському районі ГУ Міндоходів в Одеській області згідно із п. п. 20.1.4 п. 20.1 ст.20, п. 77.1 ст. 77 Податкового Кодексу України, відповідно до наказу ДПІ у Овідіопольському районі ГУ Міндоходів в Одеській області № 656 від 20.11.2014 проведена виїзна планова перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінтрест» () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2011 по 31.12.2013, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2011 по 31.12.2013 року.

За результатами перевірки складений акт № 000002/15-32-22-05/33140864 від 17.01.2015 р., яким встановлено порушення:

1) п.п. 135.5.4 п. 135.4 ст. 135, п.п. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138, п. 138.2 ст. 138, п. 138.4 ст.138, п.п 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, ст. 150 ПК України, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток всього у сумі 1395651 грн., у т.ч. 4 кв. 2011 - 91323 грн, 1 кв. 2012 - 43546 грн., 3 кв. 2012 - 360545 грн., 4 кв. 2012-630444 грн., 2013 рік-269793 грн. та завищення від'ємного значення об'єкту оподаткування за 2011 рік - 751740 грн., за 2012 рік -78902 грн., за 2013 рік - 94850 грн.;

2) п. 198.5 ст. 198 ПК України, порядку заповнення Декларації затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 р. № 1492 в результаті чого встановлено:

- завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (р.24 Декларації) на 930533 грн., у т.ч. за грудень 2013 р. 930533

- завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (р. 19 Декларації) за грудень 2013 p. на 87489 грн.

3) п. 49.18 ст. 49 ПК України, підприємством порушено строкі подання Декларації з податку на додану вартість: за грудень 2012 р. - термін подання до 20.01.2013 , фактично подана 23.01.2013 №

4) п.п 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 ПК України, підприємством порушено строкі подання Податкової декларації екологічного податку за 2 кв. 2012 року: термін подання до 10.08.2012, фактично подана 24.10.2012 № .

5) ст. 3, п.1 ст.9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» із змінами та доповненнями - підприємством здійснено продаж продукції не власного виробництва без застосування реєстратора розрахункових операцій у сумі - 13986 грн.

6) пп. 168.1.1 п.168 ст.168, пп. «а», «б» п.176.2 ст.176 ПК України, податок з доходів, наданих фізичним особам на загальну суму 11347,78 грн., не утримувався, до бюджету не перераховувся, надання податкових розрахунків ф. 1-ДФ з помилками за 2 квартал 2011 року та в неповному обсязі за весь перевіряємий період. Донараховано податку з доходів фізичних осіб в сумі 2002,55грн. (т. 1 а/с. 19 - 57).

На підставі встановлених порушень прийняті податкові повідомлення - рішення ДПІ в Овідіопольському районі ГУ Міндоходів в Одеській області № від 03.02.2015 року, № від 03.02.2015 року, № від 03.02.2015 року, № від 03.02.2015 року ( т. 1 а/с. 15-18).

Суд, перевіривши доводи податкового органу викладені в Акті перевірки встановив, що TOB «Вінтрест» частково здійснює продаж виноматеріалів покупцям по цінам яка нижче собівартості виготовленої продукції.

У Додатку № 4 до акту перевірки визначено різницю між сумою продажу та собівартістю проданої продукції яка становить 561175 грн., у т.ч. по періодам:

2 кв. 2011 - 6 270 грн.;

3 кв. 2011 - 110 776 грн.;

3 кв. 2012- 29 111 грн.;

4 кв. 2012 - 228 510 грн.;

2013 - 186 508 грн.

(в бухгалтерському обліку підприємства відображено Дт 791 Кт 901). Податковий орган робить висновок, що дані операції не направлені на отримання прибутку та витрати у сумі 561175 грн. не пов'язані з формуванням доходу TOB «Вінтрест» завищено витрати по р. 05.1 Декларації у сумі - 561175 грн.

Суд в свою чергу не погоджується з таким висновком податкового органу з огляду на таке.

Так, за визначенням, наведеним у статті 3 ГК України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом.

У п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно статті 42 ГК України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Діяльність по придбанню товарів, матеріалів та виробництву продукції цих товарів, матеріалів супроводжується витратами підприємства. На окремих стадіях, при здійсненні окремих господарських операцій придбання товарів, матеріалів платник податку може не отримати доходів, а понести витрати.

При цьому, чинним законодавством не висунуто умов щодо прямої залежності формування податкового кредиту відповідного звітного періоду лише за тими господарськими операціями, внаслідок яких платник податків отримав дохід.

Крім того, законодавець не ототожнює поняття «доход» та «прибуток».

Таким чином, господарська діяльність пов'язана із підприємницьким ризиком і може привести до того, що товар не буде використаний в оподатковуваних операціях, у зв'язку із непередбачуваними обставинами діяльності господарства, попиту ринку тощо.

Отже, збитковість господарської діяльності сама по собі не може бути підставою для визначення діяльності як негосподарської, оскільки при здійсненні господарських операцій існує звичайний ризик не отримати дохід.

Приписами п. 138.4 ст. 138 ПК України, встановлено, що витрати формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, послуг.

Вказаним приписом закону встановлюється зв'язок визнання витрат, які включаються до собівартості реалізованих товарів (робіт, послуг) із визнанням доходів, для отримання яких ці витрати здійснені; тобто у разі реалізації не усіх вироблених протягом звітного періоду товарів, а їх частини, витрати визнаються у сумі собівартості тих товарів (робіт, послуг), які реалізовано. Дохід від реалізації товарів (робіт, послуг) визнається за принципом нарахування, тобто реалізованим вважається товар, переданий покупцю, незалежно від дати оплати.

Витрати визнаються за датою нарахування доходу, для отримання якого вони здійснені, крім окремих випадків, отримання цільового фінансування, яке, згідно із п. 137.2 статті 137 ПКУ, визнається доходом у ті періоди, коли здійснено витрати, пов'язані з виконанням умов такого цільового фінансування, або витрати визнаються після отримання фінансування і визнання його доходом.

Тобто в податкових розрахунках застосовується принцип нарахування та відповідності доходів і витрат аналогічно тому, як і в бухгалтерському обліку.

У статті 4 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» № 996 принцип нарахування пов'язаний із принципом відповідності: принцип нарахування та відповідності доходів і витрат означає, що для визначення фінансового результату звітного періоду необхідно порівняти доходи звітного періоду з витратами, що були здійснені для отримання цих доходів.

В свою чергу судом встановлено, що згідно декларацій по податку на прибуток за 2011, 2013 рік заповнений рядок 2 «Дохід від операційної діяльності (дохід від реалізації товарів (робіт, послуг))».

Отже, незважаючи на те, що згідно рядку 7 декларацій об'єкт оподаткування має від'ємне значення, доходи від реалізації в декларації визначені, однак підсумовуючи всі показники декларації (доходи - витрати = прибуток) загальний результат є від'ємним, тобто відсутній прибуток, а не дохід.

Отже, ТОВ «Вінтрест» визначив витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, в тому періоді, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, послуг а саме: у 2011, 2013 р.р., що відповідає приписам п. 138.4 ст. 138 Податкового кодексу України.

При цьому, слід також зазначити, що суд критично ставиться до визначення відповідачем діяльності TOB «ВІНТРЕСТ» як такої, що не пов'язана з господарською, оскільки Верховний Суд України у своїй Постанові № 21-13а11 від 28.02.2011 року, висловив правову позицію щодо спірних відносин зазначивши, що господарська операція, направлена на отримання доходучне завжди може мати позитивний економічний ефект, що є нормальним процесом здійснення господарської операції, тоді як обов'язковою умовою віднесення придбання та використання кредитних коштів до складу валових витрат є зв'язок цих коштів з господарською діяльністю платника. Необхідною ж умовою ведення господарської діяльності є здійснення господарських операцій (як прибуткових, так і збиткових), тобто дій або подій, які викликають зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про скасування податкового повідомлення - рішення ДПІ в Овідіопольському районі ГУ Міндоходів в Одеській області № від 03.02.2015 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку на прибуток приватних підприємств.

Крім того, судом встановлено, що Актом комплексної документальної перевірки ДПІ у Овідіопольському районі Одеської області від 25.07.2011 № 1493/23-3/33140864 за період з 01.04.2010 р. по 31.03.2011 року встановлено завищення витрат у сумі 200029 грн. за 2010 рік - на 200029 грн., що привело до завищення від'ємне значення об'єкту оподаткування податком на прибуток за 2010 рік в розмірі 200029 грн. В акті перевірки зазначено, що підприємством включено до складу валових витрат витрати, які не підтверджено відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Приписами податкового законодавства визначено, що до складу витрат не включаються - витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, (п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПКУ ).

Податковий орган приходить до висновку, що TOB "Вінтрест" завищено витрати по акту попередньої перевірки на 200 029 грн. які не підтверджено відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та дане порушення у перевіряємому періоді не привело до заниження об'єкту оподаткування 2010 року у зв'язку з декларуванням від'ємного значення об'єкту оподаткування підприємством не проведено коригування витрат, які не підтверджені первинними документами в 3 кв. 2011 р. на 200029 грн.

Отже, порушення які виявлені у ході попередньої перевірки вплинули на формування собівартості продукції реалізація якої проводилась протягом 2 - 4 кв. 2011 року, витрати у сумі 200029 грн. підлягають виключенню зі складу витрат в 3 кв.2011 року.

Також враховані дані уточнюючої декларації з податку на прибуток від 28.11.2014 №.

Суд в свою чергу вважає за необхідне зазначити, що до собівартості виготовлених та реалізованих товарів включаються прямі витрати, тобто витрати, які можна безпосередньо віднести до певного об'єкта витрат. Склад цих витрат відповідає наведеним у п. 11 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» затверджене Наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 р. № 318, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 р. за № 27/4248 (із змінами) (П(С)БО 16 «Витрати»), тільки його дещо розширено - додано амортизацію необоротних активів та вартість придбаних послуг.

Крім прямих витрат до собіварості виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг включаються загальновиробничі витрати, визначені згідно з правилами бухгалтерського обліку, тобто визначено повну відповідність порядку визначення витрат з метою оподаткування податком на прибуток правилам бухгалтерського обліку. Прямі витрати накопичують на бухгалтерському рахунку 23 «Виробництво», на якому визначають собівартість виготовленої продукції, виконаних робіт, послуг з урахуванням розподілених загальновиробничих витрат. Загальновиробничі витрати обліковують на одноіменному рахунку 91, з якого в кінці звітного періоду змінні та розподілені постійні витрати списують у дебет рахунку 23 для включення у собівартість виготовленої продукції, а постійні нерозподілені витрати списують у дебет рахунку 90 «Собівартість реалізації», включаючи їх у повному обсязі до собівартості реалізованої продукції.

Склад прямих матеріальних витрат визначено відповідно до п. 12 П(С)БО 16 «Витрати».

До загальновиробничих витрат, які сьогодні включають до собівартості згідно з правилами бухгалтерського обліку, відносять витрати, пов'язані з управлінням та обслуговуванням цехів, дільниць, лінійних підрозділів на підприємствах, у яких є поділ на цехи, дільниці. До них відносять витрати на оплату праці та внески на соціальні заходи від заробітної плати апарату управління цехами (дільницями), на опалення, освітлення, водозабепечення приміщень цехів (дільниць), амортизацію необоротних активів загальновиробничого призначення тощо згідно з пп. «а»-»и» цього підпункту. Перелік загальновиробничих витрат максимально відповідає п. 15 П(С)БО 16 «Витрати» за кількома виключеннями: у п. «є» виключено витрати на охорону навколишнього середовища, які більш докладно відображено у додатково введеному пп. «ж»; додатковим є також пп. «з», який стосується витрат, пов'язаних з розвідкою/дорозвідкою та облаштуванням нафтових та газових родовищ. До складу інших загальновиробничих витрат на підприємствах різних видів діяльності можуть включати специфічні витрати, зокрема, у будівництві - це витрати на утримання будівельних майданчиків, тимчасових не титульних споруд, витрати на геодезичні роботи, на підготовку об'єктів будівництва до здачі, на утримання протипожежної та сторожової охорони, на перебазування лінійних підрозділів будівельних організацій тощо; у сільському господарстві - це витрати на утримання складів для зберігання виробничих запасів, засобів природоохоронного призначення, на рекультивацію земель, захоронення екологічно небезпечних відходів тощо (138.8.5.).

В свою чергу судом встановлено, що у Акті комплексної документальної перевірки ДПІ у Овідіопольському районі Одеської області від 25.07.2011 № 1493/23-3/33140864, зазначається про завищення витрат за послуги з перевезення вантажів, отримані від Одеської залізниці за договором від 18.02.2010 року № 11.64922/26 без наявності оформлених належним чином первинних документів.

Звертаємо увагу на те, що витрати на перевезення відображаються у бухгалтерському обліку на рухунку 93 (витрати на збут) і ця сума не формує собівартість продукції, а напряму віноситься на 791 рахунок (фінансові результати), оскільки згідно абз. е) п.п. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138 Податкового кодексу витрати на транспортування є витратами на збут.

Отже, не включаються до собівартості реалізованої продукції (робіт, послуг) як в податковому, так і в бухгалтерському обліку інші (непрямі) витрати, до переліку яких віднесено: адміністративні витрати (рахунок 92) (пп. 138.10.2), витрати на збут (рахунок 93) (пп. 138.10.3), інші операційні витрати (рахунок 94) (пп. 138.10.4), фінансові витрати (рахунок 95) (пп. 138.10.5), інші витрати звичайної діяльності (пп. 138.10.6).

З урахування встановленого суд приходить до висновку, що витрати підприємства, зменшені Актом комплексної документальної перевірки ДПІ в Овідіопольському районі Одеської області від 25.07.2011 року № 1493/23-3/33140864 за період з 01.04.2010 року по 31.03.2011 року не відносяться до витрат, які не формують собівартість продукції.

Також податковим органом у Акті перевірки відображене, що за період з 01.04.2011 р. по 31.12.2013 р. TOB «Вінтрест» задекларовано податкових зобов'язань по податку на додану вартість у сумі 4707140 грн.

Перевіркою повноти визначення податкових зобов'язань за період 01.04.2011 р. по 31.12.2013 р. встановлено їх заниження на суму 797992 грн., в тому числі: грудень 2011 - 163552 грн., жовтень 2012 - 233316 грн., грудень 2012 - 188831 грн., грудень 2013 - 212293 грн.

TOB «Вінтрест» здійснює виробництво виноматеріалів із винограду який придбається у постачальників (сільськогосподарських підприємств).

У перевіряємому періоді встановлено - завищення витрат у сумі - 2823378 грн., у т.ч. за 4 кв. 2011 року - 817758 грн., за 4 кв. 2012 р. - 944153 грн., 2013 рік - 1061467 грн.

Проаналізувавши кількість придбаного винограду та виходу готової продукції ( з урахування відходів - вичавки, гребнів) встановлено, що кількість винограду 986 338 кг не приймає участь у господарській діяльності підприємства.

Податковий орган, враховуючи, що 986 338 кг винограду не приймає участь у господарській діяльності підприємства на суму 2 823 378,0 грн., прийшов до висновку про порушення ТОВ «Вінтрест» п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, що привело до занижено податкових зобов'язань у сумі - 564676 грн., у т.ч. грудень 2011 - 163 552 грн., грудень 201 2- 188 831 грн., грудень 2013 - 212 293 грн.

Так, у ході перевірки встановлено: 08.10.2012 року TOB «Вінтрест» отримано виноград сорту «каберне» від TOB «Технолог» у кількості - 194790 кг по 2,75 грн. за 1 кг. на суму - 535672,5 грн. та від ПАТ «Украгро» у кількості - 229420 грн. по 2,75 грн. за 1 кг. на суму - 630905 грн.

Загальна кількість придбаного 08.10.2012 року винограду становить 424 210 кг на суму - 1 166 577,5 грн.

TOB «Вінтрест» надано до перевірки «Ваговий журнал» за 2011, 2012, 2013 роки, в яких підприємством відзначається дата завозу, вид транспорту, сорт винограду, найменування постачальника та вага.

По даним журналу 2012 року остання дата ввезенная - 07.10.2012 року, останній акт (по виробничому циклу) про переробку винограду № 80 від 07.10.2012 року (каберне), після 07.10.2012 року в 2012 році по документам не встановлено перероблення винограду, залишки винограду по pax. 201 станом на 31.10.2012 - відсутні.

Податковий орган зазначає, що виноград який придбано підприємством 08.10.2012 року на суму 1 166 577, 5 грн. не використовувався в господарській діяльності підприємства.

Суд не погоджується з висновками податкового органу з огляду на таке.

Відповідно до пп. 14.1.56 п.14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Згідно до 14.1.27 п.14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

У відповідності до ст.134 Податкового Кодексу України, об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі ст.ст. 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі ст.ст. 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно до п.135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Відповідно до п.137.10 ст. 137 Податкового кодексу України суми безповоротної фінансової допомоги та безоплатно отримані товари (роботи, послуги) вважаються доходами на дату фактичного отримання платником податку товарів (робіт, послуг) або за датою надходження коштів на банківський рахунок чи в касу платника податку, якщо інше не передбачено цим розділом.

Підпунктом 139.1.9. п.139.1 ст.139 Податкового Кодексу України встановлено, що не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п.187.1. ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно вимог п. 198.5. ст. 198 ПК України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися: а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу);б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Датою використання товарів/послуг, основних виробничих засобів вважається дата визнання витрат відповідно до розділу III цього Кодексу.

Щодо встановленого податковим органом порушення ТОВ «Вінтрест», а саме: підприємством здійснено продаж продукції не власного виробництва без застосування реєстратора розрахункових операцій у сумі - 13986 грн. чим порушено вимоги п. 1 ст. 3, п.1 ст.9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі та послуг, зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму купівлі (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані в установленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій із роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій (п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Перевірки встановлено, що підприємством здійснено продаж за готівку:

- видаткова накладна № ЛНА - 000006 від 17.09.2013 p., бочки 150 шт. № 2601-2750 на суму 3000 грн., бочки 42 шт. № 2108-2149 на суму 2655 грн., загальна сума продажу без ПДВ - 5655 грн., ПДВ 1131 грн., разом з ПДВ - 6786 грн.

Розрахунки проведено по прибутковому касовому ордеру № 22 від 17.09.2013 на суму 6786 грн. (в бухгалтерському обліку підприємства відображено Дт 301 Кт 702).

- видаткова накладна № ЛНА - 000005 від 23.08.2013 p., бочки 150 шт. № 2601-2750 на суму 6000 грн., ПДВ - 1200 грн., загальна сума з ПДВ - 7200 грн.

Розрахунки проведено по прибутковому касовому ордеру № 19 від 23.08.2013 на суму 7200 грн. (в бухгалтерському обліку підприємства відображено Дт 301 Кт 702).

Статтею 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», зокрема, передбачено, що Реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при здійсненні торгівлі продукцією власного виробництва підприємствами,

установами і організаціями усіх форм власності, крім підприємств торгівлі та громадського харчування, у разі проведення розрахунків у касах цих підприємств, установ і організацій з оформленням прибуткових і видаткових касових ордерів та видачею відповідних квитанцій, підписаних і завірених печаткою у встановленому порядку.

Отже, суд приходить до висновку,що ТОВ «Вінтрест» порушено вимоги п. 1 ст. 3, п.1 ст.9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а отже прийняте податкове повідомлення - рішення відповідає приписам чинного податкового законодавства України.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною другою цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, з огляду на викладене, суд дійшов висновку що задоволенню підлягають позовні вимоги про скасування податкового повідомлення - рішення № від 03.02.2015 року, № від 03.02.2015 року, № від 03.02.2015 року.

Керуючись ст. ст. 6-8, 71, 86, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення - рішення ДПІ в Овідіопольському районі ГУ Міндоходів в Одеській області № від 03.02.2015 року.

Скасувати податкове повідомлення - рішення ДПІ в Овідіопольському районі ГУ Міндоходів в Одеській області № від 03.02.2015 року.

Скасувати податкове повідомлення - рішення ДПІ в Овідіопольському районі ГУ Міндоходів в Одеській області № від 03.02.2015 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя Потоцька Н.В.