Справа № 826/8569/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/8569/15

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 червня 2015 року № 826/8569/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області

до

Державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві

про

третя особа

скасування постанови ВП № 40946363 від 22.12.2014

Товариство з обмеженою відповідальністю "Брігус"

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві про скасування постанови ВП № 40946363 від 22.12.2014.

У судовому засіданні 25.05.2015 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Брігус".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не вчинено в повній мірі всі передбачені законодавством заходи щодо виявлення майна боржника та передчасно повернуто стягувачу виконавчий документ, оскільки державним виконавцем не вжито заходів щодо виїзду за адресою об'єкту будівництва, зазначеного в постанові про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 19.09.2013. Також позивач зазначив про те, що оскаржувана постанова не була вчасно направлена на його адресу.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання 15.06.2015 не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив, заперечень та документів на виконання вимог ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.05.2015 не надав, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи у судове засідання 15.06.2015 не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У відповідності до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд заслухавши пояснення представника позивача, ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, суд,

В С Т А Н О В И В:

22.12.2014 державним виконавцем Гудзь Романом Володимировичем органу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції, в рамках виконавчого провадження № 40946363 з примусового виконання постанови № З-1909/6 видану 19.09.2013 Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю у Київській області винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, якою виконавчий документ - постанову № З-1909/6 видану 19.09.2013 Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю у Київській області повернуто стягувачеві.

В зазначеній постанові вказано наступне: "вжитими державним виконавцем заходами по зведеному виконавчому провадженню з'ясовано, що згідно повідомлення УДАІ ГУМВС України у м. Києві транспортних засобів за боржником не зареєстровано, згідно повідомлення Інспекції державного технічного нагляду майна за боржником не зареєстровано, згідно повідомлення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку серед власників, які володіють значними пакетами акцій емітентів відсутні, згідно повідомлень банківських установ кошти на рахунках боржника відсутні. Згідно відповіді Держагенства України земельні ділянки не зареєстровані. Виходом державного виконавця за адресою боржника ні боржника ні майно належне йому на праві власності розшукано не було. Пунктом 2 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Ураховуючи викладене, керуючись п.2 ч.1 ст.47, статтею 50 Закону України "Про виконавче провадження",".

Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області не погоджуючись з постановою про повернення виконавчого документу стягувачеві ВП № 40946363 від 22.12.2014 та вважаючи її такою, що підлягає скасуванню звернулась з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з частиною першою та другою статті 11 зазначеного Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Частиною першою статті 66 зазначеного Закону встановлено, що у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів у обсязі, достатньому для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з обороту або обмежуваного в обороті) незалежно від того, хто фактично використовує це майно.

Пунктом 2 частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно з частинами другою та четвертою статті 47 зазначеного Закону про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Отже, державний виконавець виносить постанову про повернення стягувачу виконавчого документа з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, у тому числі у випадку, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, та відповідний факт підтверджено складним державним виконавцем актом. При цьому у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів у обсязі, достатньому для покриття заборгованості, стягнення також звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.05.2015 у відповідача було витребувано належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження №40946363 та письмові заперечення проти позову та всі матеріали, що були або мали бути взяті до уваги при прийнятті рішення, з приводу якого подано позов, водночас відповідач в судове засідання не прибув та вимог ухвали суду не виконав.

З наявних в матеріалах справи документів, обставин справи викладених позивачем в позовній заяві та пояснень наданих представником позивача у судовому засіданні судом встановлено наступне.

Позивач у позовній заяві зазначає про те, що відповідачем не було вжити заходів щодо накладення арешту на майно боржника та здійснено виїзд на об'єкт будівництва щодо якого було винесено постанову № З-1909/6 від 19.09.2013 з примусового виконання якої відкрито виконавче провадження №40946363, також про наявність відповідних факті не зазначено в мотивувальній частині постанови ВП №40946363 від 22.12.2014.

Крім того, в зазначеній постанові не зазначено про факт складання державним виконавцем акту, який би засвідчував факт того, що вжиті заходи щодо розшуку майна боржника виявились безрезультатними.

Таки чином у суду відсутні докази на підтвердження факту того, що у боржника за виконавчим провадженням №40946363 відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином у суду відсутні підстави для висновку про те, що у державного виконавця були наявні правові підстави для повернення виконавчого документу стягувачеві в рамках виконавчого провадження №40946363.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування постанови державного виконавця Гудзь Р.В. органу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції про повернення виконавчого документу стягувачеві ВП № 40946363 від 22.12.2014.

З урахуванням наведеного, керуючись вимогами статтями 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов - задовольнити повністю.

2.Скасувати постанову державного виконавця Гудзь Р.В. органу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 40946363 від 22.12.2014.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов