Справа № 820/5385/15
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

17 червня 2015 р. № 820/5385/15

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Тітова О.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Костіної А.В.,

представників сторін:

позивача - Колісніченко П.Ю.,

позивача - Рябініної Ю.А.,

відповідача - Рязанцева В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом Комунального підприємства "Харківводоканал" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Харкові № від 31.01.2015 р.

В обґрунтування позову послався на ті обставини, що 16.01.2015 Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів було проведено позапланову невиїзну перевірку Комунального підприємства "Харківводоканал", за наслідками якої було складено Акт від 16.01.2015 року за №4/28-09-48-13/103361715. На підставі вказаного акту було прийняте податкове повідомлення-рішення № від 31.01.2015 року. Вважаючи що дане рішення було прийняте з порушенням чинного законодавства, позивач звернувся до суду з вимогою скасування вказаного рішення.

Представник позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити його.

Представник Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів проти задоволення позову заперечував вказуючи на те, що зазначене податкове повідомлення-рішення було прийняте податковим органом з чітким дотриманням норм чинного законодавства.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, ді шов до наступного висновку.

Як було встановлено в судовому засіданні 16.01.2015 Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів було проведено позапланову невиїзну перевірку Комунального підприємства "Харківводоканал", за наслідками якої було складено Акт від 16.01.2015 року за №4/28-09-48-13/103361715. На підставі вказаного акту було прийняте податкове повідомлення-рішення № від 31.01.2015 року.

Позивачем 20.11.2014 року до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів було подано Податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний період жовтень 2014 року, якою визначено до сплати суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного періоду у розмірі 9 296 533 грн.

Відповідно до ст. 57.1 Податкового Кодексу України Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як було зазначено представником відповідача, та це не спростовувалося представником позивача, зазначена сума грошового зобов'язання була сплачена позивачем лише 26.12.2014 року, тобто с порушенням строку, який передбачений ПК України.

Щодо ствердження представника позивача, що зазначена заборгованість є «штучною» та посилання на «Прядок та умови надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування» (далі - Порядок) затверджений постановою Кабінету Міністрів України №30 від 29 січня 2014 року, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.1 Порядку, ці Порядок та умови визначають механізм надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (далі - субвенція).

Субвенція надається з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (далі - заборгованість), у тому числі на компенсацію різниці в тарифах на виробництво теплової енергії для населення на теплогенеруючих установках (крім теплоелектроцентралей, теплоелектростанцій і атомних електростанцій) з використанням будь-яких видів палива та енергії, крім природного газу (далі - компенсація), за рахунок джерел, зазначених у пунктах 14-17 і 20 статті 11, пункті 5 статті 12 і пункті 10 статті 13 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", згідно з розподілом, наведеним у додатку 1.

З системного аналізу зазначеного Порядку судом було встановлено, що він (Порядок) не передбачає можливість звільнення платника податків від обов'язку дотримання норм податкового законодавства. Так само не звільняє податковий орган від обов'язку перевіряти платника податків на предмет дотримання вимог податкового законодавства та, у разі необхідності, приймати податкові повідомлення-рішення.

Таким чином, дії Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів щодо складання податкового повідомлення-рішення № від 31.01.2015 року вчинені в межах повноважень та з дотриманням вимог чинного законодавства.

Як зазначено у п. 4 Порядку, підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію населенню або надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення (далі - надавачі послуг), та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості (далі - учасники розрахунків), у тому числі у разі заміни сторони у зобов'язанні під час здійснення розрахунків за придбану/реалізовану на оптовому ринку електричну енергію та відступлення прав вимоги щодо заборгованості за природний газ на користь Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", згідно з довідкою, що підтверджує наявність в учасників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості на дату підписання такого договору. Примірний договір про організацію взаєморозрахунків наведений у додатках 2 і 3 (у разі проведення взаєморозрахунків за рахунок джерел, визначених пунктом 5 статті 12 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", залучених до спеціального фонду державного бюджету відповідно до пункту 2 статті 16 даного Закону).

Учасниками розрахунків, разом з іншими, є територіальні органи Казначейства та надавачі послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, між ГУ Державної казначейської служби України в Харківський області, Департаментом фінансів Харківської облдержадміністрації, Департаментом ЖКГ та розвитку інфраструктури Харківської облдержадміністрації та Комунальним підприємством "Харківводоканал" було укладено договір №103/21 «Про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 року №30».

Предметом зазначеного договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до п.24 ст. 14 ЗУ «Про державний бюджет України на 2014 рік» і порядку та умов надання у 2014 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці тарифів на теплову енергію.

Відповідно до підпункту 2 пункту 9 Договору передбачено, що з метою виконання договору сторони зобов'язуються не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Як було зазначено представником позивача, саме на виконання зазначеного пункту договору підприємством було навмисно порушено норми податкового законодавства та створено так звану «штучну» заборгованість.

Проте, як зазначено у підпункті 5 пункту 9 Порядку, учасник розрахунків має подати до місцевого фінансового органу, зокрема, довідку територіального органу ДФС про розмір податкового боргу (з урахуванням штрафних санкцій та пені), у тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого), з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість, не сплачених на день видачі довідки, засвідчену підписом керівника такого органу, скріпленим печаткою (за наявності податкового боргу), або відповідне судове рішення.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, застосування постанови Кабінету Міністрів України №30 від 29.01.2014 року, не звільняє позивача від відповідальності за порушення податкового законодавства, та, разом з тим, закріплює можливість включення сум штрафу та пені до загального податкового боргу.

Відповідно до ч. 1 статті 2 КАС України адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Також, згідно статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Критерії протиправності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень передбачені частиною 3 статті 2 КАС України.

Суд вважає, що оскаржуване рішення відповідача відповідає даним критеріям оскільки прийняте та вчинене на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 160 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволені адміністративного позову Комунального підприємства "Харківводоканал" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів про скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства "Харківводоканал" (, адреса: вул. Шевченко, буд. 2, Харків, 61013) на користь Державного бюджету України (р/р 4011, отримувач: УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, код 37999628, банк ГУДКСУ в Харківській області, МФО 851011) суму недоплаченого судового збору у розмірі 2436 (дві тисячі чотириста тридцять шість) грн.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 22.06.2015 року.

Суддя Тітов О.М.