Справа № 815/3352/15
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2015-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3352/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного підприємства «Дністер» про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2014 р. в розмірі 16453,33 грн. та пеню за порушення встановлених законодавством термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 460,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за звітом про зайнятість та працевлаштування інвалідів за формою № 10-ПІ за 2014 рік, наданому відповідачем до ООВФСЗІ, чисельність штатних працівників за 2014 рік у ПП «Дністер» склала 30 осіб. В силу вимог ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», відповідач повинен був створити 1 робоче місце. На підприємстві протягом 5 місяців 2014 р. працював інвалід ОСОБА_1, у зв'язку із чим показник середньооблікової чисельності штатних працівників, яким встановлена інвалідність на підприємстві, з урахуванням заокруглення, дорівнює 0, за що законодавством передбачена відповідальність у вигляді адміністративно-господарських санкцій в розмірі середньорічної заробітної плати на відповідному підприємстві, яка відповідно до розрахунку суми адміністративно-господарських санкцій за нестворених робочих місць склала 16453,33 грн. Станом на 13.05.2015 р. відповідач, крім адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для інвалідів, повинен сплатити пеню у розмірі 460,60 грн. Вказані суми адміністративно-господарських санкцій та пені відповідачем у добровільному порядку не сплачені, у зв'язку із чим позивач звернувся до суду.

До суду з'явився представник позивача, який позовні вимоги із викладених вище підстав підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позов, додатково пояснивши, що позивачем надано всі докази в обґрунтування заявлених вимог, потреби заслухати свідка чи експерта немає.

Представник відповідача до суду не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином; заперечення проти адміністративного позову не надав.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що позивач, відповідно до ст.ст. 8, 9 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (далі - Закон), Положення про Фонд соціального захисту інвалідів є місцевим підрозділом урядового органу державного управління, який діє у складі центрального органу державної виконавчої влади, здійснює повноваження щодо державного управління в галузі забезпечення соціальної захищеності інвалідів, в тому числі на підставі ч.ч. 15, 16 ст.20 зазначеного Закону, здійснює повноваження щодо стягнення в судовому порядку заборгованості по адміністративно-господарським санкціям та пені, не сплачених самостійно, а тому на підставі положень п. 5 ч. 2 ст. 17, п. 5 ч. 4 ст. 50 КАС України може звертатись до суду з приводу здійснення владних повноважень в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.3 ст.18 Закону підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.1 ст.19 Закону для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, встановлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Відповідно до п.2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року № 70, інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Судом встановлено, що згідно звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2014 рік від 26.02.2015 року, наданому відповідачем до Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу склала 30 осіб. У відповідності з нормативом місць, призначених для працевлаштування інвалідів, відповідач повинен був створити 1 робоче місце. У рядку 02 «середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність» відповідач вказав 1.

Поряд із тим, судом встановлено, що у 2014 р. протягом повних 5 місяців на ПП «Дністер» на посаді охоронця працював ОСОБА_1, який має ІІ групу інвалідності.

Відповідно до п.3.2 наказу Мінфіну «Про затвердження форми звітності N 10-ПІ (річна) «Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів» та Інструкції щодо заповнення форми звітності N 10-ПІ (річна) «Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів» від 10.02.2007 р. № 42 у рядку 02 відображається середньооблікова кількість штатних працівників за рік, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність.

Згідно з п.3.4 цього Наказу № 42 дані щодо середньооблікової кількості штатних працівників облікового складу (рядок 01), середньооблікової кількості штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (рядок 02), та кількості інвалідів, які повинні працювати на робочих місцях (рядок 03), відображаються в цілих одиницях. Якщо при обчисленні виникає дробове число, його необхідно округлити до цілого (якщо після коми число 5 і більше, то воно округлюється в бік збільшення).

Таким чином, відповідач не виконав норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів в кількості 1 робочого місця (інвалід пропрацював менше 6 місяців, тому норматив не виконаний). При цьому, суду не надано доказів того, що відповідач у 2014 році виконав у повному обсязі обов'язок щомісячно інформувати державну службу зайнятості про утворення робочих місць та наявність вакансій для організації працевлаштування інвалідів, оскільки така інформація до центру зайнятості (звіти за формою N 3-ПН) ним не подавалась.

Згідно з ч.1 ст.20 Закону підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

При викладених обставинах, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на рахунок управління казначейської служби суму адміністративно-господарських санкцій, розмір якої становить 16453,33 гривень (середньорічна заробітна плата: 493,30грн.х1000:30).

Крім того, відповідно до ч.2 ст.20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 70 від 31.01.2007 року, Порядку нарахування пені та її сплати затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 223 від 15.05.2007 року, порушення термінів сплати адміністративно-господарської санкції тягне собою нарахування пені у розмірі 120 % річних облікової ставки НБУ за кожний день прострочення, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Таким чином, станом на 13.05.2015 року на суму заборгованості відповідача була нарахована пеня в розмірі 460,60 грн., яка на час розгляду справи не погашена. У зв'язку із цим остання підлягає стягненню із ПП «Дністер» на рахунок управління казначейської служби.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів обґрунтовані, документально підтверджені, відповідають чинному законодавству, у зв'язку із чим підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.128, 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства «Дністер» () на користь Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (р/р 0111, банк ГУДКСУ в Одеській області, одержувач УК у Біляївському районі, МФО 828011) суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2014 році, та пеню за порушення встановлених законодавством термінів сплати санкцій в загальному розмірі 16913,93 грн. (шістнадцять тисяч дев'ятсот тринадцять грн. 93 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

Суддя ____________ І.В. Завальнюк