Справа № 2-6806/06
Суддя: Маслій В.І.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року м. Київ К/800/8115/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Маслія В.І. (суддя-доповідач)

Суддів: Розваляєвої Т.С., Черпіцької Л.Т.

розглянувши в попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2015 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Рівненської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У липні 2006 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Рівненської міської ради, в якому просили суд визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов'язати відповідача надати їм дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1443 га для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 04.12.2006 року позов задоволено: зобов'язано Рівненську міську Раду надати дозвіл для ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,1443 гектара для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.02.2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та постановлено нове про відмову у позові.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою, в якій просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є співвласниками житлового будинку (квартир № № 1-4) по АДРЕСА_1, що підтверджується наданими копіями свідоцтва про право власності на житло від 30.12.1992 року, виданого Фондом державно-комунального майна Рівненської міської ради народних депутатів, та витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.06.2005 року № 7574766 та від 15.11.2005 року № 8945646 і № 8945165, виданими Рівненським міським бюро технічної інвентаризації.

18.01.2006 року позивачі звернулись до Рівненської міської ради із заявою про надання їм у спільну сумісну власність даної земельної ділянки.

Рівненська міська рада листом від 29.03.2006 року № 01-11/116 повідомила, що для розгляду даного питання їм необхідно додати такі документи: геодезичний план земельної ділянки, протокол обстеження та погодження меж, документи, що підтверджують їх право власності на квартири № № 1-4 в будинку по АДРЕСА_1, письмову згоду Львівської залізниці на вилучення даної земельної ділянки на їх користь та довідку про відсутність заборгованості із сплати комунальних послуг і земельного податку.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 30.05.2006 року повторно звернулись до Рівненської міської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою для видачі державного акта на право спільної сумісної власності на дану земельну ділянку орієнтовною площею 0,1443 га.

До заяви позивачі додали копії своїх паспортів і довідок про присвоєння ідентифікаційних номерів, лист Львівської залізниці від 31.10.1990 року, наказ Управління житлово-комунального господарства від 08.09.2005 року № 426/01, лист ЖКП «Паркове» від 04.0.2006 року № 04/3-4 і нотаріально завірені копії документів, які підтверджують їх право власності на квартири № № 1-4 в будинку по АДРЕСА_1.

08.06.2006 року № 01-11/1173 Рівненська міська рада листом повідомила, що для розгляду даного питання їм необхідно додати такі документи: довідку з управління земельних ресурсів про те, за ким обліковується дана земельна ділянка, протокол обстеження та погодження меж земельної ділянки, письмову згоду Львівської залізниці на вилучення даної земельної ділянки на їх користь та довідку про відсутність заборгованості із сплати комунальних послуг і земельного податку.

Судами встановлено, що зазначених в даному листі документів позивачі міській раді не надали.

Не погоджуючись з цим рішенням, позивачі звернулись з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно до положень ч. ч. 1-3 ст. 116 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

При цьому, ч. 5 ст. 116 даного Кодексу передбачено, що надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно зі статтею 118 Земельного кодексу України, в редакції, чинній на час прийняття звернення позивача з заявою, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення.

Як встановлено судами, користувачем земельної ділянки по АДРЕСА_1 є Львівська залізниця, що підтверджується рішенням Виконавчого комітету Рівненської міської ради народних депутатів від 20.06.1979 року № 218 «Про відведення земельних ділянок та капітальне будівництво», яким Рівненському відділку Львівської залізниці було відведено земельну ділянку площею 0,22 га по АДРЕСА_1 для будівництва централізованого поста диспетчерської централізації в комплексі з існуючим корпусом відділку та вирішено знести комунальні житлові будинки по АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1 в зв'язку з будівництвом диспетчерського поста Рівненського відділку Львівської залізниці, а також листом-відповіддю Рівненського міського управління земельних ресурсів від 14.05.2004 року № 01-03/1338, наданому ОСОБА_2 на її запит, в якому зазначено, що відповідно до матеріалів інвентаризації та графічних матеріалів земельна ділянка орієнтовною площею 1264 м.кв. по АДРЕСА_1 обліковується за Рівненським відділком Львівської залізниці (ділянка для будівництва диспетчерського поста).

Даний факт був відомий позивачам та не заперечувався ними.

Тобто, позивачами не дотримано порядку звернення, передбаченого ст. 118 Земельного кодексу України, оскільки на час звернення позивачів до Рівненської міської ради заявами про надання їм у спільну сумісну власність земельної ділянки по АДРЕСА_1, їм було відомо, що вказана земельна ділянка перебуває в користуванні ДТГО «Львівська залізниця». Доказів вирішення питання про надання ДТГО «Львівська залізниця» згоди на вилучення спірної земельної ділянки на користь позивачів, останніми надано не було.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов правильного висновку що, вимога відповідача про надання позивачами для розгляду їх заяв про надання земельної ділянки у власність письмової згоди Львівської залізниці на вилучення даної земельної ділянки на їх користь є правомірною та обґрунтованою.

Оскільки позивачами такого документа надано не було, тому Рівненською міською радою правомірно не розглянуто вказаних заяв ОСОБА_1 і ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені як підстави для зміни, скасування судового рішення, залишення позовної заяви без розгляду або закриття провадження у справі.

Зважаючи на викладене, рішення суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні усіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: