Справа № 823/1159/15
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року справа № 823/1159/15

10 год. 25 хв. м.Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бабич А.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Шоколенко Т.М.,

представника позивача - ОСОБА_1 (згідно з довіреністю),

представника відповідача - Терещенка С.М. (згідно з довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Смілянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

У Черкаський окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі-позивач) про визнання недійсними та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.01.2015 №.

Позов мотивовано тим, що штраф накладено за відсутності підстав та без урахування документів бухгалтерського обліку позивача.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що позивач реалізував за готівку товар на суму 366787,00грн. (у т.ч. ПДВ), яку не провів ні через РРО, ні через касу. Оскільки доказів оплати безготівковим рахунком, а також доказів псування, зберігання чи дарування залишку товару позивач не надав, відповідач дійшов висновку про його реалізацію готівкою всупереч вимог законодавства для обліку таких операцій, за що застосував штраф.

Заслухавши пояснення, доводи та міркування представників сторін, дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Суд встановив, що позивач зареєстрований суб'єктом господарської діяльності та здійснює основний вид діяльності роздрібна торгівля.

Посадові особи відповідача провели документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства, правильності обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період 01.01.2012 до 31.12.2013, за наслідками чого виявили ряд порушень та склали акт від 19.12.14.

Під час податкової перевірки встановлено здійснення позивачем торгівельної діяльності в 11 торгівельних пунктах (магазинах) з використанням 23 реєстраторів розрахункових операцій та книг ОРО

На підставі акту прийнято оскаржуване ППР, яким до позивача застосовано штраф у сумі 1833936,00грн за не оприбуткування готівки.

Суд з'ясував, що вказана сума розрахована як п'ятикратний розмір штрафу за не оприбуткування готівки на суму 366787,00грн. з ПДВ за таке порушення.

Відповідно до даних акту перевірки за 01.01.2012 позивач реалізував товар на суму 305656,00грн. без ПДВ. Підтверджуючі дані про те, що ці кошти були вказані у декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік як загальний оподатковуваний дохід відсутні. Акт списання або втрати (псування) товарно-матеріальних цінностей (далі - ТМЦ) ні для податкової перевірки, ні суду не надавався. Згідно з банківськими виписками ці кошти на розрахунковий рахунок позивача не надходили, що не заперечується позивачем. Тому відповідач дійшов висновку про реалізацію товару за готівкові кошти на суму 366787,00грн. (у т.ч. ПДВ 20%), які не проведені через застосування РРО або не оприбутковані.

Перевіркою загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження діяльності у періоді з 01.01.2012 до 31.12.2013, відображеного в розділі ІІІ податкової декларації та додатку №5, встановлено, що згідно з даними обліку позивача залишки ТМЦ за цінами придбання без ПДВ станом на 01.01.2012 становлять 1437948,00грн. Однак, відповідно до акту планової перевірки від 30.11.2012 зазначено, що за даними обліку позивача залишки ТМЦ за цінами придбання без ПДВ станом на 31.12.2011 становлять 1743604,00грн. Це підтверджувалося завіреним журналом документів «Товарні звіти» за період 01.01.2011-31.12.2011, в якому станом на 01.01.2012 залишок склав 1743604,00грн.

Різниця вартостей залишків ТМЦ станом на 01.01.2012, зафіксованих актами перевірок від 19.12.2014 та від 30.11.2012, за даними актів про залишки становить 305656,00грн.

З цих підстав відповідач дійшов висновку про реалізацію товарів на вказану суму готівкою, що не відображено в бухгалтерському обліку позивача.

Разом з тим, суд звернув увагу, що дані про залишки ТМЦ на суму 1437948,00грн. станом на 01.01.2012 визнані податковим органом в інших документальних перевірках, що відбувалися з приводу діяльності позивача за той самий період: акти від 09.04.2013, (а.с.48-63), від 27.11.2013 (а.с.64-66)

Суд не погоджується з доводами відповідача про наявність порушення норм з регулювання обігу готівки з огляду на наступне.

По-перше, відповідно до п.2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління Національного банку України від 15.12.2004 №637, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Підприємствам, яким Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО та РК і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку.

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Під час перевірок, зафіксованих у вищезгаданих актах, ревізори встановили відмінність у даних про вартість залишків ТМЦ, проте не встановили наявності жодних первинних бухгалтерських документів на підтвердження придбання товарів на таку суму, факту реалізації ТМЦ і одержання готівки, а також не встановлено фактично неоприбуткованої готівки в касі підприємця.

Вищевказану різницю вартостей ТМЦ позивач пояснював помилками в їх обліці, на підтвердження чого надав щорічні акти їх інвентаризації.

По-друге, відповідальність, передбачена застосованим відповідачем п.1 Указу Президента України від 12.06.1995 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», передбачена за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Право податкового органу здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) передбачене підп. 20.1.10 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України (далі - ПК України). Крім того, він має право проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Абзацом другим ст.19 Конституції України визначено обов'язок всіх державних органів та їх посадових осіб діяти в порядку, межах та строки, що визначені законами України.

Відповідач не надав жодного належного доказу реалізації товарів на вказану суму, у т.ч. готівкою. Суд врахував, що фактичних перевірок діяльності позивача щодо вказаного питання не проведено.

Перевірка контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій відповідно до підп.75.1.3. п.75.1 ст.75 ПК України здійснюється фактичною, а не документальною перевіркою.

Наявність різниці у залишках ТМЦ не є безумовним підтвердженням реалізації, як про те стверджує відповідач, та обов'язково має бути доведена належними і допустимими доказами. З огляду на їх відсутність суд дійшов висновку, що наявність порушення є безпідставним припущенням відповідача.

По-третє, станом на час прийняття оскаржуваних рішень відсутній нормативно-регламентований механізм порядку застосування та факт можливості застосування податковим органом «непрямого методу» для нарахування податку у сфері порушення обігу готівки.

Крім того, відповідно до підп.1.1 п.1 саме ПК України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з підп.7.3 ст.7 ПК України будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Статтею 109 ПК України встановлено, що податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Отже відповідальність за має бути передбачена саме законами, а не підзаконними нормативно-правовими актами.

Тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Разом з тим належним способом захисту для оскарження рішення (акту) індивідуальної дії в контексті вимог ст.ст.105, 162 КАС України є саме визнання його протиправним і скасування.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 160-165, 254-256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Смілянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області від 13.01.2015 №.

2. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з моменту отримання повного тексту постанови. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

3. Копії постанови направити особам, які брали участь у справі.

Суддя А.М. Бабич

Повний текст постанови виготовлений 22.06.2015