Справа № 127/15664/13-а
Суддя: Кашпрук Г. М.
Дата ухвалення: 2013-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 2-а/127/585/13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2013року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Кашпрука Г.М.,

секретаря Козлової Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визнання дій неправомірними та зобовязання до вчинення дій, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Вінницького міського суду Вінницької області, як адміністративного суду, із адміністративним позовом до Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визнання неправомірною відмови у взятті на облік як кандидатів в усиновлювачі, а також про зобовязання відповідача поставити їх на облік кандидатів в усиновлювачі за місцем їх проживання.

Адміністративний позов мотивований наступними обставинами. Позивачі є громадянами України, перебувають у зареєстрованому шлюбі, а також обоє є інвалідами ІІ ої групи загального захворювання. 11.02.2013 року позивачі звернулись із письмовою заявою до Служби у справах дітей Вінницької міської ради про взяття їх на облік як кандидатів в усиновлювачі. Листом відповідача від 25.02.2013 року їм було відмовлено у взятті на облік як кандидатів в усиновлювачі з тих підстав, що позивачі хворі на епілепсію, тобто хворобою, що включена до п. 16 «Переліку захворювань, за наявності яких особа не може бути усиновлювачем».

Позивачі вважають, що така відмова носить дискримінаційний характер по відношенню до них як інвалідів, оскільки відповідачем не було достатньо вивчено дане питання, не враховано значний період ремісії захворювання у обох позивачів, не взято до уваги ряд інших обставин, які могли б вплинути на рішення відповідного органу. Наведені обставини і стали підставою для звернення до суду із даним позовом.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, а також їх представник за довіреністю ОСОБА_3 підтримали свої вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у адміністративному позові.

Представники Служби у справах дітей Вінницької міської ради ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні не визнали вимоги адміністративного позову та просили суд відмовити у його задоволенні у звязку із його необґрунтованістю.

В ході судового розгляду по справі встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-АМ № 061969, виданого 12.08.2008 року відділом РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 12.08.2008 року зареєстрували шлюб, про що було вчинено відповідний актовий запис № 1824.

ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності, оскільки йому встановлено ІІ-гу групу інвалідності по загальному захворюванню, що підтверджується відповідним пенсійним посвідченням серії ААЖ № 003732, яке видано ПФ України 20.06.2012 року із довічним терміном дії.

ОСОБА_2 також є пенсіонером по інвалідності, якій встановлено ІІ-гу групу по загальному захворюванню, що підтверджується посвідченням серії ААЕ № 084071, яке видане ПФ України 15.03.2010 року із довічним терміном дії.

29.01.2013 року Центром первинної медико-санітарної допомоги № 2 Вінницької міської ради складено висновок про стан здоровя ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до даних медичного обстеження, які відображені у висновку, психіатром зафіксовано наявність у ОСОБА_2 захворювання, діагноз якого визначено згідно шифру «F 02.8.03». Згідно остаточного висновку зазначено, що ОСОБА_2 за станом здоровя може виконувати функцію усиновлювача.

Крім того, Центром первинної медико-санітарної допомоги № 2 Вінницької міської ради складено висновок про стан здоровя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідно до даних медичного обстеження, які відображені у висновку, психіатром зафіксовано наявність у позивача ОСОБА_1 захворювання, діагноз якого визначено згідно шифру «F 07.83». Згідно остаточного висновку зазначено, що ОСОБА_1 за станом здоровя може виконувати функцію усиновлювача.

14.02.2013 року за вихідним № 50 Служба у справах дітей Вінницької міської ради звернулась із запитом на Департамент охорони здоровя та курортів Вінницької обласної державної адміністрації, згідно якого просила розяснити чи відносяться захворювання за шифрами «F 02.8.03» та «F 07.83» до групи захворювань (розладів), а саме: органічні, включаючи симптоматичні, психічні розлади, та чи можуть особи, які мають вищезазначені захворювання, бути усиновлювачами.

21.02.2013 року за вихідним № 01-678 Департаментом охорони здоровя та курортів Вінницької обласної державної адміністрації направлено відповідь на вищевказаний запит Служби у справах дітей вінницької міської ради, згідно якої захворювання групи «F 02.8.03» та «F 07.83» згідно «Міжнародної класифікації хвороб» відносяться до органічних, в тому числі симптоматичних, психічних розладів, а особи, які мають такі захворювання не можуть бути усиновлювачами згідно наказу МОЗ України № 479 від 20.08.2008 року.

22.02.2013 року Центром первинної медико-санітарної допомоги № 2 Вінницької міської ради за вихідним № 01-2/254 на запит Служби у справах дітей Вінницької міської ради надано відповідь за підписом головного лікаря ОСОБА_6, згідно якої остаточні висновки від 29.01.2013 року про те, що за станом здоровя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 можуть виконувати функції усиновлювачів, де психіатром зазначені шифри «F 02.8.03» та «F 07.83», є помилковими і підлягають скасуванню, а тому адміністрація закладу просить не враховувати їх при вирішенні питання про можливість усиновлення.

25.02.2013 року за вихідним № Ко-11/31-04-4 Службою у справах дітей Вінницької міської ради надано відповідь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на їх заяву від 11.02.2013 року про взяття на облік усиновлювачів. Згідно даного листа, заявникам відмовлено у взятті їх на облік як кандидатів в усиновлювачі з тих підстав, що у висновках про стан здоровя зазначені захворювання, які згідно з наказом МОЗ України № 479 від 20.08.2008 року є в переліку захворювань, за наявності яких особа не може бути усиновлювачем.

Допитаня в судовому засіданні в якості свідків головний лікар ЦПМСД № 2 Вінницької міської ради ОСОБА_6 та заступник головного лікаря цього ж медичного закладу ОСОБА_7 пояснили суду, що дійсно у остаточних висновках про стан здоровя позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 допущено помилку щодо визначення про можливість виконувати ними функцій усиновлювачів, оскільки у закладі за штатом відсутні відповідні фахівці, які визначають можливість осіб виконувати такі функції за наявності у них захворювань із шифрами «F 02.8.03» та «F 07.83».

Постановою Кабінету Міністрів України № 905 від 08.10.2008 року затверджено Порядок провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей.

Згідно пункту 21 даного Порядку, облік громадян України, які постійно проживають на території України і бажають усиновити дитину, здійснює служба у справах дітей за місцем проживання таких громадян. Пунктом 24 Порядку передбачено, що служба у справах дітей протягом 10 робочих днів після надходження заяви та всіх документів, зазначених у пункті 22 цього Порядку, в тому числі перевіряє документи на відповідність вимогам законодавства. Відповідно до вимог пункту 26 Порядку, заявники не беруться на облік кандидатів в усиновлювачі, якщо вони (або один з них) не можуть бути усиновлювачами відповідно до статті 212 Сімейного кодексу України. Про відмову у взятті на облік кандидатів в усиновлювачі заявникам надається обґрунтована відповідь у письмовій формі.

Відповідно до вимог пункту 5 частини 1 статті 212 Сімейного кодексу України, не можуть бути усиновлювачами особи, які перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері. Пунктом 8 частини 1 цієї ж статті Сімейного кодексу України передбачено заборону особам бути усиновлювачами, якщо вони страждають на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя.

Також пунктом 13 частини 1 статті 212 Сімейного кодексу України визначено, що не можуть бути усиновлювачами особи, які перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3-6, 8 і 10 цієї статті не може бути усиновлювачем.

Частиною 1 статті 215 Сімейного кодексу України передбачено, що облік осіб, які бажають усиновити дитину, ведеться відділами та управліннями районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських, районних у містах рад, на які покладається безпосереднє ведення справ щодо опіки та піклування, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері сімї та дітей, структурними підрозділами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а також центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство охорони здоровя України, затвердженого Указом Президента України № 467/2011 від 13.04.2011 року, Міністерство охорони здоровя України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Міністерство є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади у формуванні та забезпеченні реалізації державної політики у сфері охорони здоровя.

Наказом МОЗ України № 479 від 20.08.2008 року затверджено Перелік захворювань, за наявності яких особа не може бути усиновлювачем. Відповідно до п. 4 даного Переліку, захворювання групи «F 02.8.03» та «F 07.83» відносяться до органічних, в тому числі симптоматичних психічних розладів. Дія приміток до даного Переліку щодо можливості в разі стійкої ремісії понад пять років особам бути усиновлювачами, на захворювання даної групи не поширюється.

Статтею 3 Конвенції про права дитини, яка схвалена резолюцією ООН від 20.11.1989 року та ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Рішенням 3-ої сесії 6-ого скликання Вінницької міської ради від 14.01.2011 року № 85 створено Службу у справах дітей Вінницької міської ради , яка є виконавчим органом Вінницької міської ради. Згідно пункту 4.1.13. Положення про службу у справах дітей вінницької міської ради, Служба забезпечує додержання вимог законодавства щодо встановлення опіки та піклування над дітьми, їх усиновлення, влаштування в дитячі будинки сімейного типу, прийомні сімї.

Згідно частини 1 статті 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до положень частини 1 статті 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні в тому числі адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам. Частиною 3 цієї ж статті визначено, що справи щодо оскарження дій або бездіяльності посадових чи службових осіб місцевих органів виконавчої влади розглядаються і вирішуються місцевим загальним судом як адміністративним судом або окружним адміністративним судом за вибором позивача.

Заслухавши думку сторін та їх представників, дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд прийшов до переконання про відмову у задоволенні адміністративного позову з наступних підстав.

В ході судового розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 встановлено, що останні мають захворювання із шифром «F 02.8.03» та «F 07.83», які відповідно до пункту 4 Переліку захворювань, за наявності яких особа не може бути усиновлювачем, відносяться до органічних, в тому числі симптоматичних психічних розладів. Дія приміток до даного Переліку щодо можливості в разі стійкої ремісії понад пять років особам бути усиновлювачами, на захворювання даної групи не поширюється. Згідно чинного законодавства, зокрема положень Сімейного кодексу України, Постанови Кабінету Міністрів України № 905 від 08.10.2008 року, особи, які страждають на зазначені хвороби, не можуть бути усиновлювачами.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що висновки про стан здоровя позивачів, які були їм видані 29.01.2013 року ЦПМСД № 2 ВМР, де зазначено про можливість виконувати ними функції усиновлювачів, є помилковими. Посилання позивачів на ту обставину, що чинним законодавством не передбачено порядку скасування раніше виданих висновків про стан здоровя, на думку суду, не може бути достатньою підставою для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, адміністративний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є необґрунтований, недоведений, а тому задоволенню не підлягає.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до положень статті 94 КАС України та беручи до уваги ту обставину, що обоє позивачів звільнені від сплати судового збору як інваліди 2-ої групи.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 3Конвенції про права дитини (схвалена резолюцією ООН від 20.11.1989 року та ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року), пунктом 4 Перелік захворювань, за наявності яких особа не може бути усиновлювачем, який затверджено Наказом МОЗ України № 479 від 20.08.2008 року, пунктами 21, 22, 26 Порядку провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 905 від 08.10.2008 року, статтями 212, 215 Сімейного кодексу України, статтями 8-11, 17, 18, 49, 51, 94, 158-161 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Служби у справах дітей Вінницької міської ради залишити без задоволення.

Судові витрати віднести з рахунок держави.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів після її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя: Кашпрук Геннадій Миколайович