Справа № 2а-11155/10/1370
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року № 876/2806/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участю секретаря судових засідань: Щерби С.Б.

представника позивача - Гламазди М.А.

представника відповідача - ОСОБА_3

представника третьої особи - Мартин О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 5 лютого 2014 року у справі за адміністративним позовом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області до ОСОБА_5, третя особа - Галицька районна адміністрації Львівської міської ради про демонтаж самочинного будівництва, -

встановив:

26.11.2010 Інспекція ДАБК у Львівській області звернулася в суд із адміністративним позовом до ОСОБА_5, третя особа - Галицька районна адміністрація Львівської міської ради у якому просила зобов'язати відповідача виконати вимоги припису № 1г/20-ф від 27.05.2010, а саме: здійснити демонтаж прибудови до нежитлових приміщень колишнього кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» в будинку АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що за результатами проведеної перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, Інспекцією винесено припис від 1г/20-ф від 27.05.2010, яким запропоновано ОСОБА_5 протягом 30-ти днів, з дня отримання припису, демонтувати спірну прибудову. Однак, відповідачем вимоги припису не виконано, у зв'язку з чим позивач просить суд прийняти рішення, яким зобов'язати його це зробити.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 05.02.2014 позов задоволено повністю.

Із цією постановою не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що судом першої інстанції під час вирішення цієї справи допущено порушення ст. 376 ЦК України, виходячи з положень якої, для знесення самочинного будівництва необхідним є встановлення істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил. Однак, у процесі судового розгляду не встановлено наявності вказаних обставин, що виключає можливість знесення спірної прибудови. Натомість судом першої інстанції не було досліджено того, що здійснення такої прибудови викликано необхідністю приведення у відповідність державним будівельним нормам, санітарним та протипожежним вимогам нерухомості по АДРЕСА_1. На думку апелянта, це підтверджується висновком експертно-технічного дослідження від 05.05.2010 № 25/11-09.

У процесі апеляційного розгляду в порядку ст. 55 КАС України допущено заміну позивача, який ліквідований, його правонаступником Державною архітектурно-будівельною інспекцією України.

Представник апелянта у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити.

Представники позивача та третьої особи апеляційну скаргу заперечили та просять залишити її без задоволення.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін та третьої особи, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.02.2010 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області проведено позапланову перевірку з питань дотримання вимог законодавства у сфері архітектури та будівництва на об'єкті будівництва при здійсненні будівельних робіт з прибудови до кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1, замовник будівництва - ТОВ «Граніт».

За результатами перевірки складено акт № 03/02г, яким встановлено здійснення ОСОБА_5 прибудови до приміщень колишнього кафе-бару кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_2 із подвір'я по АДРЕСА_1, за що її притягнуто до адміністративної відповідальності адміністративною комісією Галицької районної адміністрації Львівської міської ради.

За наслідками перевірки складено протокол № 06/05г від 21.05.2010 на підставі якої відповідачем винесено постанову № 1г/46-ф від 27.05.2010 про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 96 КУпАП.

Приписом № 1г/20-ф від 27.05.2010 відповідача зобов'язано в 30-тиденний термін з дня отримання припису письмово повідомити ІДАБК у Львівській області про виконання вимог припису, що полягають у здійсненні демонтажу прибудови до нежитлових приміщень до колишнього кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов належить задовольнити, оскільки в судовому засіданні беззаперечно встановлено, що ОСОБА_5 при здійсненні прибудови до кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1, не отримала відповідного дозволу на такі будівельні роботи, чим порушила законодавчо встановлені норми. Оскільки відповідач тривалий час ухиляється від виконання припису, її слід зобов'язати виконати такий в примусовому порядку.

Однак, суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, з огляду на таке.

Суб'єкти владних повноважень, згідно з ч. 3 ст. 6 КАС України, мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Згідно ст. 31 Закону України «Про планування і забудову територій» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) державний контроль за плануванням, забудовою та іншим використанням територій здійснюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань містобудування та архітектури, відповідними спеціально уповноваженими органами з питань містобудування та архітектури, Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами, а також іншими спеціально уповноваженими органами виконавчої влади. Порядок здійснення державного контролю за плануванням, забудовою та іншим використанням територій визначається законодавством.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про архітектурну діяльність» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, місцевих правил забудови населених пунктів, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд. Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури. Державний контроль та нагляд у системі центрального органу виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури здійснює Державна архітектурно-будівельна інспекція України та її територіальні органи (далі - інспекції державного архітектурно-будівельного контролю).

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про планування і забудову територій» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно з ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку визначеному ст. 24 Закону України «Про планування і забудову територій».

Згідно з приписами частини 1 та 7 статті 376 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Таким чином, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил знесенню самочинного будівництва передує прийняття судом рішення про зобов'язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову житлового будинку.

У пункті 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначено, що при розгляді позовів про знесення самочинно збудованого об'єкта нерухомості суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об'єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Водночас, судом першої інстанції не досліджено, а позивачем не надано доказів того, що будівельні роботи, виконані відповідачем, суперечать суспільним інтересам або порушують права інших осіб, істотно порушують будівельні норми, а також доказів неможливості перебудови такого об'єкту з метою усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб чи істотного порушення будівельних норм. При цьому, можливість знесення самочинного будівництва закон пов'язує саме з цими обставинами, а не з невиконанням припису.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що у задоволенні позову Інспекції ДАБК у Львівській області про зобов'язання відповідача виконати вимоги припису № 1г/20-ф від 27.05.2010 про демонтаж прибудови до нежитлових приміщень колишнього кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» слід відмовити, оскільки позивач при зверненні до суду діяв не у відповідності до повноважень та не у спосіб, визначений законом.

Враховуючи те, що постанова суду першої інстанції прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її скасування та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 5 лютого 2014 року у справі № 2а-11155/10/1370 - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів, з дня складення її у повному обсязі, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: В.Я. Качмар

В.В. Ніколін

Постанова у повному обсязі складена та підписана 18.06.2015.