Справа № 826/18739/14
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 травня 2015 року № 826/18739/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М. розглянувши у письмовому провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_2
до третя особа,1. Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коновалової Есталіни Анатоліївни 2. Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4
про визнання неправомірними дій, протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зобов'язання вчинити певні дії, -
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

01 грудня 2014 року до Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач) з адміністративним позовом, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, про:

- визнання неправомірними дій Державного реєстратора - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коновалової Е.А. (далі - Приватний нотаріус, відповідач 1), на яку покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, щодо внесення інформації в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію за ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 (номер запису про право власності: 3397376 від 15.11.2013);

- визнання протиправним рішення Державного реєстратора - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коновалової Е.А., на яку покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 15.11.2013 на ОСОБА_4 індексний номер: 7990406 від 15.11.2013 та його скасування (далі - оскаржуване рішення);

- зобов'язання Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві (далі - відповідач 2) виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію за ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 (номер запису про право власності: 3397376 від 15.11.2013);

- зобов'язання Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві закрити (вилучити) розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна: 696680000.

14 січня 2015 року протокольною ухвалою до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4, третя особа).

Позовні вимоги мотивовано тим, що Приватним нотаріусом 15.11.2013 протиправно здійснено запис про право власності (номер запису про право власності 3397376) та протиправно прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 7990406 від 15.11.2013 (13:54:38), яким за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 яка відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 13.02.2013 та витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.02.2013 належить ОСОБА_2

З цих підстав, позивач вважає дії Приватного нотаріусу неправомірними, а його рішення протиправним, яке за вказаних вище обставин має бути скасоване.

Позивач вважає, що для відновлення прав, свобод та інтересів необхідно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності виключити запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 (номер запису про право власності: 3397376 від 15.11.2013) та закрити (вилучити) розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності щодо об'єкта нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 696680000).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач 1, правами, передбаченими ст. 49 Кодексу адміністративного судочинства України, не скористалася, письмових пояснень та/або заперечень не надала.

В судові засідання Приватний нотаріус не з'являлась, на адресу суду від останньої надійшли заяви про розгляд справи без її участі.

Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві подала письмові заперечення, в яких зазначає, що державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт.

Нотаріус як спеціальний суб'єкт здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 і 6 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

З цих підстав, відповідач 2 вважає, що позовні вимоги до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві є безпідставними, оскільки, остання не може втручатись у прийняття будь-яких рішень державним реєстратором, що пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Крім того, відповідач 2 вказує на приписи пункту 2.1 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 12.12.2011 № 3502/5, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.12.2011 за № 1429/20167, яким визначено, що для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком.

За вказаних обставин, відповідач 2 вважає, що для вирішення питання про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 (номер запису про право власності: 3397376 від 15.11.2013) та закриття (вилучення) розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності щодо об'єкта нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 696680000) позивачу необхідно звертатися до Приватного нотаріуса в порядку та у спосіб, що визначені законодавством.

В наданих запереченнях, відповідач 2 просив в задоволенні позовних вимог до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві відмовити в повному обсязі.

Третя особа, правами, передбаченими ст. 49 Кодексу адміністративного судочинства України, не скористалася, письмових пояснень та/або заперечень не надала.

Відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, в зв'язку з неявкою в судове засідання 08.04.2015 відповідача 1, третьої особи та/або їх представників, суд дійшов висновку про розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників осіб, які беруть участь у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

06 липня 2000 року згідно Договору купівлі-продажу частини квартири ОСОБА_5 (Покупець) придбав у ОСОБА_6, яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 (Продавці), що мешкали в АДРЕСА_2 на підставі розпорядження Старокиївської РДА м. Києва від 17.03.1997 за № 114/1, 40/100 (сорок сотих) частини квартири під номером АДРЕСА_2 Вказана частина квартири складалася з двох кімнат, жилою площею 26,20 кв.м., загальною площею 38,96 кв.м.

08 грудня 2000 року згідно Договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_5 (Покупець) придбав у ОСОБА_8, що мешкає в АДРЕСА_3 яка діяла за дорученням, посвідченим Манивецькою державною нотаріальною конторою 21.04.1999 за № 612 від імені ОСОБА_9, що мешкав за адресою: АДРЕСА_2 (Продавець), 15/100 (п'ятнадцять сотих) частини квартири АДРЕСА_2 Вся квартира складається з п'яти житлових кімнат. Загальна площа 96,50 кв.м., житлова площа 65,30 кв.м. 15/100 частин квартири складаються з однієї кімнати загальною площею 14,87 кв.м., житловою площею 10,0 кв.м.

02 березня 2001 згідно Договору міни ОСОБА_5 обміняв дві належні йому на праві власності квартири: АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 на належні Старокиївській районній у місті Києві Раді депутатів на праві комунальної власності 45/100 (сорок п'ять сотих) частин квартири АДРЕСА_2, що знаходиться в місті Києві.

Як наслідок, ОСОБА_5 на підставі вказаних вище двох договорів купівлі-продажу частин квартири та договору міни став власником двокімнатної квартири НОМЕР_2, загальною площею 122,1 кв.м., житловою площею 69,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (далі - спірна квартира).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22.02.2012 р. (справа № 2-104/12) позов ОСОБА_10 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_11, ВАТ «Фінексбанк» про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково, а саме: у рахунок погашення заборгованості за договором про відступлення права вимоги за Іпотечним договором № 6268 від 01.12.2009, укладеного між ОСОБА_10 та ВАТ «Фінексбанк» в розмірі 1 472 139 (один мільйон чотириста сімдесят дві тисячі сто тридцять дев'ять) грн. 60 коп. звернено стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором № 359 від 22.08.2007, укладеного між ВАТ «Фінексбанк» та ОСОБА_5, а саме квартиру АДРЕСА_2 житловою площею 65,30 кв.м., загальною площею 96,50 кв.м., що належить ОСОБА_5 на підставі: 15/100 частин квартири на підставі договору купівлі-продажу квартири від 08.12.2000; 40/100 частин квартири на підставі договору купівлі-продажу частини квартири від 06.07.2000; 45/100 частин квартири на підставі договору міни від 02.03.2001, шляхом продажу з прилюдних торгів, визначивши початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації в розмірі 1 509 662 (один мільйон п'ятсот дев'ять тисяч шістсот шістдесят дві) гривні 54 коп.; в решті позовних вимог відмовлено.

22 червня 2012 року Печерським районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист № 2-104/12 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_10 шляхом звернення стягнення на заставлене майно.

В процесі вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП № 33344628 при примусовому виконанні вказаного вище виконавчого листа № 2-104/12, виданого Печерським районним судом м. Києва 22.06.2012, старшим державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві 18.12.2012 прийнято постанову про передачу майна стягувача (ОСОБА_10) в рахунок погашення боргу.

18 грудня 2012 року старшим державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві складено Акт про реалізацію предмета іпотеки, затверджений начальником ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві від 18.12.2012, який (акт) став підставою для подальшого оформлення іпотекодержателем (стягувачем) ОСОБА_10 права власності на придбане майно, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 122,1 кв.м., житловою площею 69,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2

Так, на підставі акта про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого начальником відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві 18.12.2012, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 посвідчено (Свідоцтво від 18.12.2012, зареєстровано в реєстрі за № 6017), що ОСОБА_10 належить на праві власності майно, що складається з: двокімнатної квартири АДРЕСА_2, загальною площею 122,10 кв.м., житловою площею 69,10 кв.м., вартістю 1 509 662,54 грн., оскільки торги не відбулися і стягувач ОСОБА_10 виявив бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало ОСОБА_5.

Державну реєстрацію права власності на спірну квартиру в Державному реєстрі прав на нерухоме майно проведено державним реєстратором ОСОБА_13 (Реєстраційна служба Головного управління юстиції у місті Києві), право власності зареєстровано 09.01.2013 за № 32382, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна № .

Як наслідок, ОСОБА_10 на підставі вказаного вище Свідоцтва, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 18.12.2012 за реєстровим № 6017, став власником двокімнатної квартири НОМЕР_2 загальною площею 122,1 кв.м., житловою площею 69,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

13 лютого 2013 року згідно Договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_2 (Покупець) придбала у ОСОБА_10 (Продавець) належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_2. Вся квартира складається з 2 кімнат, її загальна площа становить 122,10 кв.м., житлова площа становить 69,10 кв.м.

Даний договір купівлі-продажу квартири посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 та зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 138552, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 0, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 369994 від 13.02.2013 (17:50:49).

У той же час, судом встановлено, що державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Заіко Іриною Володимирівною 03 січня 2013 року на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва про визнання права власності від 18.11.2009 за ОСОБА_5 було зареєстровано, з відкриттям розділу, право власності (номер запису про право власності: 9420) на квартиру, об'єкт житлової нерухомості: квартира АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 696680000).

Позивач, вважаючи вказані вище дії ОСОБА_5 та Заіко І.В. злочинними та такими, що привели до порушення її права власності на спірну квартиру, звернулася до правоохоронних органів із заявою про скоєння кримінального правопорушення, а саме про шахрайське заволодінням ОСОБА_5 квартирою, яка на законних підставах, на думку позивача, належить ОСОБА_2

Згідно даних листа слідчого управління Головного управління МВС України в м. Києві від 12.09.2014 № 12/6-148, в провадженні відділу розслідування злочинів у сфері службової діяльності слідчого управління Головного управління МВС України в м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007584 від 01.10.2013, за фактом зловживання службовим становищем державним реєстратором Реєстраційної служби (Заіко І.В.), який не перевіривши відомості про наявність обтяжень нерухомого майна, вчинив перереєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 яка належить ОСОБА_2 та за фактом шахрайського заволодіння ОСОБА_5 вищевказаною квартирою, тобто за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364 та ч. 2 ст. 190 КК України.

Незважаючи на вказане, ОСОБА_5 (Продавець) 15 листопада 2013 року укладає з ОСОБА_4 (Покупець) Договір купівлі-продажу квартири, по умовам якого Продавець продав, а Покупець купив квартиру АДРЕСА_2. Вищевказана квартира, загальною площею 122,1 кв.м. складається з двох житлових кімнат, житловою площею 69,1 кв.м., що була відчужена третій особі, належала ОСОБА_5 на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 18.11.2009 (справа № 2-2046/09), зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав 03.01.2013, номер запису про право власності: 9420, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 696680000.

Даний договір купівлі-продажу квартири посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Есталіною Анатоліївною та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 3397376, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 696680000, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 7990406 від 15.11.2013 (13:54:38).

Крім того, на підставі заяви про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_4 від 28.08.2014, державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною 28 серпня 2014 року прийнято Рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 15426532, на підставі якого в розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 696680000, внесені зміни до загальної та житлової площ квартири АДРЕСА_2, а саме: загальна площа квартири збільшена та складає 127,4 кв.м., житлова площа квартири збільшена та складає 94,2 кв.м.

Також, ОСОБА_2, вважаючи такі дії ОСОБА_5 та державного реєстратора Заіко І.В. незаконними та такими, що порушують її законні права, свободи та інтереси, в грудні 2013 року звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Заіко Ірини Володимирівни, Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, третя особа: ОСОБА_5 про визнання дій державного реєстратора неправомірними, зобов'язання вчинити дії.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.04.2014 у справі № 826/19910/13-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.06.2014, адміністративний позов задоволено повністю, а саме: визнано неправомірними дії державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Заіко І.В. щодо внесення інформації в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_2 (номер запису про право власності: 9420 від 03.01.2013); визнано протиправним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14.01.2013 Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві на ОСОБА_5 за № 34464 та скасовано його; зобов'язано Реєстраційну службу Головного управління юстиції у місті Києві виключити з Державного реєстру прав на нерухоме майно запис 9420 про право власності за ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_2 від 03.01.2013.

Також, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 в жовтні 2014 року звертався до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_13, Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, треті особи: ОСОБА_2, Печерська районна в м. Києві державна адміністрація, Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» про визнання неправомірними дій, визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.12.2014 у справі № 826/16269/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.03.2015, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 повністю відмовлено.

Як встановлено вище та вбачається з матеріалів справи, згідно договору купівлі-продажу квартири від 15 листопада 2013 року, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А. та зареєстрованому в реєстрі за № 5204, ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1

У той же час, згідно даних довідки від 14.02.2013 № 28, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 є одним і тим же житловим будинком.

Незважаючи на вказане, ОСОБА_4 в квітні 2014 року звертався до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи: КП Печерського району м. Києва «Дирекція з управління нежитловим фондом Печерського району м. Києва», КП УЖГ «Хрещатик» про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.06.2014 у справі № 826/4451/14 позов ОСОБА_4 задоволено: зобов'язано Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) внести до Реєстру адрес у м. Києві інформацію про житловий будинок АДРЕСА_1

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.03.2015 (справа № 826/4451/14) апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_2 задоволено, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.06.2014 скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Окрім цього, судом встановлено, що ОСОБА_2, захищаючи своє право власності на спірну квартиру, звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, скасування реєстрації права власності, витребування квартири з чужого незаконного володіння, шляхом виселення.

В забезпечення заяви ОСОБА_2, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.09.2014 (справа № 757/24395/14-ц) накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 69,1 кв.м., що складається з 2 (двох) квартир, загальною площею 122,1 кв.м., що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 15 листопада 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А.

Вважаючи, що Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Есталіною Анатоліївною, на яку покладені функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, було зареєстровано право власності на неіснуючий об'єкт, позивач з вимогами про визнання таких дій неправомірними, визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення та зобов'язання відповідача 2 виключити відповідний запис, закрити (вилучити) розділ з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності звернувся до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та заслухавши пояснення представників осіб, які беруть участь у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд частково погоджується з доводами ОСОБА_2, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV), Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 № 703 (далі - Порядок № 703).

Виходячи з встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд зазначає наступне.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 3 ст. 2 КАС України).

Приписами ст. 182 ЦК України (в редакції чинній в момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації врегульовано нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 1952-IV (в редакції чинній в момент виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - це єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно (п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 1952-IV).

Статтею 9 Закону № 1952-IV визначено, що нотаріус як спеціальний суб'єкт здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 та 6 частини другої статті 9 цього Закону.

Наведена норма кореспондується з пунктом 2 Порядку № 703 (чинного на час виникнення спірних правовідносин).

Приписами пункту 8 частини 2 статті 9 Закону № 1952-IV визначено, що в разі потреби державний реєстратор вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться шляхом, зокрема, прийняття і перевірки документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Частиною четвертою ст. 15 Закону № 1952-IV визначено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Пунктами першим та шостим ч. 1 ст. 19 Закону № 1952-IV визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом та інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Аналогічні норми містяться і в пп. пп. 1, 16 п. 27 Порядку № 703, в якій визначено, що документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є: укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат; інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Згідно з п. 12 Порядку № 703 під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо:

1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках);

2) повноважень заявника;

3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону;

5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем 1 здійснено перевірку заяви та доданих до неї документів, однак, останнім не було з'ясовано правильної адреси об'єкту житлової нерухомості (квартири), що стало приводом для внесення в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно інформації про державну реєстрацію за третьою особою квартири № 11 в неіснуючому будинку (№ 38-Б по вул. Ш. Руставелі) (номер запису про право власності: 3397376 від 15.11.2013), а так само прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 15.11.2013 (індексний номер: 7990406 від 15.11.2013 (13:54:38)).

Крім того, факт реєстрації права власності на неіснуючий об'єкт було встановлено колегією суддів Київського апеляційного адміністративного суду в постанові від 10.03.2015 (справа № 826/4451/14), в якій зокрема зазначено, що: «ОСОБА_5 та Державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Заіко Іриною Володимирівною було зареєстровано право власності на неіснуючий об'єкт.

Зі змісту листа Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 18.02.2014 № 1494/0/062/27-14 чітко зазначено, що зазначена адреса в Містобудівельному кадастрі відсутня.

Крім того, на балансовому утриманні у КП Печерського району м. Києва «Дирекція з управління нежитловим фондом Печерського району м. Києва» та на обслуговуванні КП УЖГ «Хрещатик» знаходиться будинок № 38 по вул. Шота Руставелі у м. Києві.

Згідно листа від 17.04.2014 № 3906/0/062/27-14, Департамент служби містобудівного кадастру Департаменту містобудування та архітектури не має змоги здійснити заходи щодо внесення поштової адреси до реєстру адрес, оскільки у служби відсутнє розпорядження відповідної районної у м. Києві державної адміністрації щодо присвоєння зазначеному об'єкту нерухомого майна поштової адреси.».

Приписами частини першої ст. 72 КАС України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як наслідок, такі дії відповідача 1 свідчать про те, що ним були порушені норми чинного законодавства, оскільки не були перевірені подані заявником (ОСОБА_4.) документи, що слугувало прийняття ним хибного рішення.

А тому, таке рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 7990406 від 15.11.2013 (13:54:38) є протиправним та підлягає скасуванню.

Вирішуючи вимоги позивача про зобов'язання відповідача 2 виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію за ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 (номер запису про право власності: 3397376 від 15.11.2013) та закрити (вилучити) розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна: 696680000, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 26 Закону № 1952-IV записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Процедуру прийняття і розгляду заяв щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, перелік документів, необхідних для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав, права та обов'язки суб'єктів, що є учасниками зазначеної процедури визначено Порядком прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 № 3502/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.12.2011 за № 1429/20167 (далі - Порядок № 3502/5).

Відповідно до пункту 2.1 Порядку № 3502/5 для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком.

Пунктом 2.3 Порядку № 3502/5 визначено, що заявник під час подання заяви пред'являє органові державної реєстрації прав або нотаріусу документи, що посвідчують його особу, визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України.

Згідно з пунктом 2.6 Порядку № 3502/5 для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

У відповідності до п. п. 2.10 та 2.11 Порядку № 3502/5 за результатами розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор приймає рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав або рішення щодо відмови у внесенні змін до записів, відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав.

Державний реєстратор на підставі прийнятого рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав або скасування записів Державного реєстру прав вносить зміни до записів, вносить записи про скасування державної реєстрації прав або скасовує записи Державного реєстру прав

Таким чином, чинним законодавством визначено порядок внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів, дії щодо яких мають здійснюватися лише тими суб'єктами, які проводили державну реєстрацію прав.

Крім того, приписами п. п. 2, 3 ч. 2 ст. 9 Закону № 1952-IV визначено, що державний реєстратор: приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи.

Оскільки як зазначено вище, нотаріус як спеціальний суб'єкт здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 та 6 частини другої статті 9 Закону № 1952-IV, до компетенції останнього належать функції з внесення змін до Державного реєстру прав та відкриття та закриття розділів Державного реєстру прав, внесення до них відповідних записів.

З цього приводу, суд зазначає, що з метою відновлення порушених прав, свобод та охоронюваних законом інтересів позивача, на підставі ч. 2 ст. 11 КАС України, необхідно зобов'язати відповідача 1 виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію за ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 (номер запису про право власності: 3397376 від 15.11.2013) та закрити (вилучити) розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна: 696680000.

У той же час, суд зазначає, що вищевказані вимоги не можуть бути звернені до відповідача 2, оскільки державну реєстрацію прав було проведено саме приватним нотаріусом, на якого як на спеціального суб'єкта покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно та який самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Таким чином, виходячи з системного аналізу встановлених обставин, матеріалів справи, приписів норм законодавства, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, та норм діючих, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого, вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог і на підставі п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за необхідне адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 36,54 грн. з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. 128, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Державного реєстратора - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коновалової Есталіни Анатоліївни, на яку покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, щодо внесення інформації в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію за ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1, номер запису про право власності: 3397376 від 15.11.2013 (13:51:36).

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коновалової Есталіни Анатоліївни, на яку покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 15.11.2013 на ОСОБА_4, індексний номер: 7990406 від 15.11.2013 (13:54:38).

4. Зобов'язати Державного реєстратора - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коновалову Есталіну Анатоліївну, на яку покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію за ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1, номер запису про право власності: 3397376 від 15.11.2013 (13:51:36) та закрити (вилучити) розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна: 696680000.

5. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 36,54 грн. (тридцять шість гривень 54 коп.).

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко