Справа № 146/43/15-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

21 травня 2015 р. Справа № 146/43/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Бошкової Юлії Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Мельника Віктора Сергійовича,

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Комісарчук М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Тульчинське МРЕВ ВДАІ УМВС України у Вінницькій області

про: зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

08 травня 2015 року до Вінницького окружного адміністративного суду надійшла з Томашпільського районного суду Вінницької області адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації (далі - відповідач 1), Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - відповідач 2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Тульчинське МРЕВ ВДАІ УМВС України у Вінницькій області зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що батьку його дружини ОСОБА_5, як інваліду 1 групи, було надано в користування автомобіль "ЗАЗ 110307", 2007 року випуску, кузов НОМЕР_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Після його смерті позивач, як член сім'ї померлого, стверджує, що 16 січня 2015 року звернувся до Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації з проханням про надання дозволу на сплату залишкової вартості автомобіля і залишення його у власності. Відповідач своїм листом № 04-251 від 16.01.2015 року відмовив йому у наданні такого дозволу з посиланням на п. 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №999 від 19 липня 2006 року, у зв'язку з пропуском шестимісячного терміну звернення щодо отримання дозволу на перереєстрацію автомобіля.

Позивач вважає таку відмову неправомірною.

За таких обставин позивач просить суд:

- зобов'язати Департамент соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації надати дозвіл ОСОБА_1 на сплату залишкової вартості автомобіля "ЗАЗ 110307", 2007 року випуску, кузов НОМЕР_1 в сумі 23344, 61 грн., та його переоформлення ;

- зобов'язати Департамент соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації зняти з обліку у Тульчинському МРЕВ ВДАІ у Вінницькій області автомобіль "ЗАЗ 110307", 2007 року випуску, кузов НОМЕР_1;

- зобов'язати Тульчинське МРЕВ ВДАІ у Вінницькій області зареєструвати автомобіль "ЗАЗ 110307", 2007 року випуску, кузов НОМЕР_1 на ОСОБА_1

Позивач та представник позивача у судовому засіданні заявлений адміністративний позов підтримали у повному обсязі за обставин, що у ньому викладені та просили його задовольнити.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення адміністративного позову та просила відмовити в його задоволенні аргументуючи свою позицію тим, що дії Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації є правомірними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

У судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Тульчинське МРЕВ ВДАІ УМВС України у Вінницькій області не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином та завчасно, про що свідчать докази наявні в матеріалах справи (а.с.101-102). Позивач, представник позивача та представник відповідача не заперечують щодо розгляду справи за відсутності третьої особи.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив, що батько дружини позивача - ОСОБА_5 будучи інвалідом першої групи, в 2007 році був забезпечений автомобілем марки "ЗАЗ 110307", 2007 року випуску, кузов НОМЕР_1, який отриманий як гуманітарна допомога через Головне управління праці та соціального захисту населення.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.5).

Таким чином, на час смерті інваліда ОСОБА_5 строк експлуатації вищезазначеного автомобіля становив менше 10 років.

Після смерті ОСОБА_5, позивач 16.01.2015 року звернувся із заявою до Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації щодо надання згоди на сплату митних платежів за автомобіль "ЗАЗ 110307", які необхідно здійснити для його передачі у власність.

Проте, Департаментом соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації, за результатами розгляду звернення позивача, листом № 04-251 від 16.01.2015 року відмовлено у наданні такого дозволу, посилаючись при цьому на те, що ОСОБА_1 пропущено шестимісячний термін для сплати митних платежів та зборів на вказаний автомобіль (а.с.6). Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулася до адміністративного суду з даним позовом.

Суд, визначаючись щодо заявлених позовних вимог виходив з наступного.

Правовідносини, що виникли мі ж сторонами, регулюються Законом України Про гуманітарну допомогу" (надалі - Закон), а також Порядком забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженим постановою № 999 Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року (надалі - Порядок).

Відповідно до статті 1 Закону гуманітарна допомога - це цільова адресна безоплатна допомога в грошовій або натуральній формі, у вигляді безповоротної фінансової допомоги або добровільних пожертвувань, або допомога у вигляді виконання робіт, надання послуг, що надається іноземними та вітчизняними донорами із гуманних мотивів отримувачам гуманітарної допомоги в Україні або за кордоном, які потребують її у зв'язку з соціальною незахищеністю, матеріальною незабезпеченістю, важким фінансовим становищем, виникненням надзвичайного стану, зокрема внаслідок стихійного лиха, аварій, епідемій і епізоотій, екологічних, техногенних та інших катастроф, які створюють загрозу для життя і здоров'я населення, або тяжкою хворобою конкретних фізичних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 11-1 Закону забезпечення інвалідів, дітей-інвалідів автомобілями, визнаними гуманітарною допомогою, здійснюється на умовах, передбачених законом, та у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм забезпечення легковими автомобілями інвалідів, які мають право на їх отримання безоплатно або на пільгових умовах, є громадянами України і місце проживання яких зареєстровано в Україні в установленому законодавством порядку на даний час врегульовано Порядком забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 999 від 19.07.2006 року (далі - Порядок).

Так, пунктом 16 вказаного Порядку встановлено, що іншому члену сім'ї померлого інваліда, який проживає та зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Державного казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Разом із тим порядок забезпечення інвалідів автомобілями, визнаними гуманітарною допомогою здійснюється згідно вимог пункту 41 даного Порядку.

Пунктом 41 Порядку передбачено, що автомобіль, отриманий Головним управлінням соціального захисту як гуманітарна допомога для конкретного інваліда, який перебуває на обліку, видається безоплатно такому інваліду (за його згодою або за згодою законного представника недієздатного інваліда), дитині-інваліду (за згодою її законного представника) незалежно від черговості на десятирічний строк, визначений з дати видачі, із зняттям з обліку.

Після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через головне управління соціального захисту і користувався менше ніж 10 років, може бути переданий у власність одному з членів сім'ї інваліда за рішенням Мінсоцполітики за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля.

Разом із тим, постановою Кабінету Міністрів України № 1057 від 31 жовтня 2012 року "Про внесення змін до Порядку забезпечення інвалідів автомобілями" внесено зміни до пункту 41 Порядку та передбачено шестимісячний строк з дня смерті інваліда для сплати членами його сім'ї податків та зборів.

Зі змісту адміністративного позову та пояснень представників сторін вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації щодо надання згоди на сплату митних платежів за автомобіль "ЗАЗ 110307", 2007 року випуску, кузов НОМЕР_1 лише 16.01.2015 року, тоді як ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 Зазначене свідчить, що позивачем пропущено встановлений Порядком шестимісячний строк для ініціювання питання щодо сплати податків та зборів за отриманий в якості гуманітарної допомоги автомобіль.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що ним пропущений строк на право викупу автомобіля з підстав його необізнаності. Однак, суд не погоджується з такими доводами позивача, оскільки в матеріалах адміністративної справи міститься копія рішення Томашпільського районного суду від 24.12.2014 року по справі №146/1932/14-ц за позовом Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації, Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до ОСОБА_1 про повернення транспортного засобу. У якому суд зобов'язує ОСОБА_1 повернути Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації транспортний засіб - автомобіль "ЗАЗ 110307", 2007 року випуску, кузов НОМЕР_1, у повній комплектності, який був виданий інваліду І групи ОСОБА_5 Дане судове рішення не було оскаржене та набрало законної сили 03 березня 2015 року (а.с.68-70).

Також встановлено, що ОСОБА_1 письмово звернувся до Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації про можливість викупу спірного автомобіля лише 16.01.2015 року.

Більш того, в матеріалах адміністративної справи (а.с.67) міститься заява позивача від 31.05.2012 року, з якої видно, що він не згоден сплатити до 1 липня 2012 року кошти за автомобіль "Славута" 2007 року випуску.

Суд також звертає увагу позивача на те, що п. 41 Порядку передбачено саме право особи - члена сім'ї інваліда, а не її обов'язок, на отримання у власність автомобіля, яким користувався інвалід, шляхом сплати податків та зборів. Оскільки таким правом позивач у законодавчо визначений шестимісячний строк не скористався, суд приходить до висновку, що усі дії Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації, які пов'язані із відмовою у надані згоди ОСОБА_1 на сплату митних платежів та зборів за автомобіль "ЗАЗ 110307", 2007 року випуску, кузов НОМЕР_1 були вчиненими з дотриманням вимог чинного законодавства та відповідають критеріям правомірності, які передбачені ч. 3 ст. 2 КАС України.

Згідно вищезазначеної норми Порядку у разі несплати членом сім'ї інваліда, дитини-інваліда податків і зборів (обов'язкових платежів) автомобіль повертається (вилучається) головному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції після закінчення шестимісячного строку з дня смерті інваліда.

Відтак, у суду відсутні підстави по зобов'язанню відповідача вчиняти дії, про які просить позивач, оскільки встановлено, що ОСОБА_1 не було дотримано вимог Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №999 від 19.07.2006 року.

Визначаючись щодо третьої позовної вимоги, а саме - зобов'язати Тульчинське МРЕВ ВДАІ у Вінницькій області зареєструвати автомобіль "ЗАЗ 110307", 2007 року випуску, кузов НОМЕР_1 на ОСОБА_1, суд встановив, що позивач визначив Тульчинське МРЕВ ВДАІ у Вінницькій області як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Відповідно до ст.53, 54 КАС України, які визначають поняття, права та обов'язки третіх осіб, не передбачено заявлення позовних вимог до третьої особи. Тому, у суду немає підстав, щодо зобов'язання Тульчинського МРЕВ ВДАІ у Вінницькій області зареєструвати автомобіль "ЗАЗ 110307", 2007 року випуску, кузов НОМЕР_1 на ОСОБА_1

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно з ч. 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач довів правомірність своїх дій, а тому підстав для задоволення адміністративного позову в суду не має.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна