Справа № 1001/1534/2012
Суддя: Лисюк О. Д.
Дата ухвалення: 2012-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1001/1534/2012
Провадження № 2-а/1001/99/2012
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2012 року Баришівський районний суд Київської області в складі головуючого судді Лисюка О.Д.

при секретарі Ющенко Л.А.

представника окружної виборчої комісії з виборів народних депутатів України одномандатного виборчого округу № 97 за дорученням ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в смт. Баришівка адміністративний позов окружної виборчої комісії з виборів народних депутатів України одномандатного виборчого округу № 97 до Баришівського районного Комунального підприємства «Районне інформаційне агенство»редакція газети «Баришівські Вісті»про визнання протиправними дій засобів масової інформації,

в с т а н о в и в :

окружна виборча комісія з виборів народних депутатів України одномандатного виборчого округу № 97 звернулася до суду з адміністративним позовом до Баришівського районного комунального підприємства «Районне інформаційне агентство», яке є редакцією газети «Баришівський Вісник»про визнання протиправними дій засобів масової інформації.

В обгрунтування заявленого позову зазначає, що 20 жовтня 2012 року в газеті «Баришівський Вісник»від 20 жовтня 2012 року (спецвипуск) було надруковано статтю «Чого боїться ОСОБА_2?», в якій наведено інформацію про відсутність у ОСОБА_2 права балотуватися у народні депутати . У даній публікації в якості підстави вважати, що у ОСОБА_2 відсутнє веизначене законодавством право бути обраним, названо інформацію згідно з якою, починаючи з 1996 року ОСОБА_2 практично постійно проживав в Російській Федерації. Із останнього пятирічного періоду, він був відсутній в Україні 264 дні в 2007 році, 246 днів в 2008 році та 194 дні в 2009 році. Таким чином, в розумінні статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», не проживав постійно в Україні в 2007-2009 роках, а тому, не має права бути обраним народним депутатом України, оскільки не відповідає вимогам статті 9 Закону України «Про вибори народних депутатів України».

Представник окружної виборчої комісії з виборів народних депутатів України одномандатного виборчого округу № 97, за дорученням ОСОБА_1 предявлений до суду позов підтримав повністю пояснивши, що 20 жовтня 2012 року у засобі масової інформації газеті «Баришівський Вісник», було опубліковано статтю «Чого боїться ОСОБА_2?», в якій зазначено про відсутність у кандидата в народні депутати у одномандатному виборчому окрузі № 97 ОСОБА_2 права балотуватись у народні депутати. В публікації в якості підстави для того, щоб вважати, що у ОСОБА_2 відсутнє визначене законодавством право бути обраним, названо інформацію, згідно якої, починаючи з 1996 року ОСОБА_2 практично постійно проживав у Російській Федерації. З останнього пятирічного періоду, він був відсутній в Україні 264 дні в 2007 році, 246 днів в 2008 році та 194 дні в 2009 році. Таку інформацію було отримано редакцією газети завдяки публікації в газеті «Нове життя»від 15 жовтня 2012 року. З наведеної в публікації інформації зроблено висновок, що ОСОБА_2 не має права бути обраним народним депутатом України.

Окружна виборча комісія вважає, що відповідач посилається на інформацію про кандидата в народні депутати ОСОБА_2, достовірність якої не підтверджена, а тому, поширенням такої інформації порушуються вимоги Закону про вибори в частині дотримання достовірності та неупередженості повідомлень про перебіг виборчого процесу та події, повязані з виборами.

Вважаючи, що опублікування газетою «Баришівський Вісник»інформації про невідповідність ОСОБА_2 вимогам визначеним ст. 9 Закону України «Про вибори народних депутатів України»та відсутність у нього права бути обраним народним депутатом не дотримано вимог щодо повноти та точності її подання, просить суд визнати дії відповідача по публікації статті «Чого боїться ОСОБА_2?»в газеті «Баришівський Вісник»від 20 жовтня 2012 року, - протиправними.

Заперечуючи проти предявленого до суду позову представник відповідача ОСОБА_3 суду пояснив, що фактів порушення виборчого законодавства газетою не доведено, оскільки в позові не вказано, в чому саме полягає неповнота, недостовірність та неточність опублікованої в газеті «Баришівський Вісник»інформації. Представник відповідача також зазначив, що вказана стаття надрукована в якості необхідності відреагувати на судові рішення щодо засобів масової інформації, зокрема газети «Нове життя»та у медіа-підтримку вказаного видання.

В обгрунтування заперечень проти задоволення вимог позову представник відповідача також зазначив, що ст.34 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір. Відповідно до ч.1 та 2 ст.30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Наведені в публікації факти про невідповідність ОСОБА_2 вимогам, визначеним законодавством на думку газети є достовірними, оскільки факт проживання ОСОБА_2 з 2007 по 2009 роки за межами України підтверджується з різних джерел, в тому числі в опублікованих Інтернет-виданнях, інших засобах масової інформації та офіційної довідки головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, яка надана суду згідно ухвали суду про забезпечення доказів.

Заслухавши пояснення представника окружної виборчої комісії з виборів народних депутатів України одномандатного виборчого округу № 97, за дорученням ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_3 суд вважає, що заявлений позов є необгрунтованим та не підлягає до задоволення виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до п. 9 ст. 108 Закону України № 4061-УІ від 17.11.2011 року «Про вибори народних депутатів України »рішення, дії чи бездіяльність засобів масової інформації, їхніх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації, що порушують законодавство про вибори. можуть бути оскаржені до суду в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Особливості провадження у справах щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності засобів масової інформації, їхніх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації, які порушують законодавство про вибори та референдум встановлює ст.174 КАС України.

Відповідно до ч. 3. ст. 174 КАС України позовна заява щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності засобів масової інформації, підприємств, установ, організацій, їхніх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації, що порушують законодавство про вибори та референдум, подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за їхнім місцезнаходженням.

Відповідно до ч.І ст.177 Кодексу адміністративного судочинства України суд, установивши порушення законодавства про вибори, визначає у рішенні спосіб захисту порушеного права, а також порядок усунення усіх наслідків порушень відповідно до закону або приймає інше передбачене законом рішення.

Стаття 1 Закону України № 2782-ХІІ від 16.11.1992 року з наступними змінами та доповненнями встановлює, що під друкованими засобами масової інформації ( пресою) в Україні розуміються періодичні і такі, що продовжуються, видання, які виходять під постійною назвою, з періодичністю один і більше номерів (випусків) протягом року на підставі свідоцтва про державну реєстрацію.

Судом встановлено, що засновником газети «Баришівський Вісник»є Баришівське районне комунальне підприємство «Районне інформаційне агентство». Зазначене видання є друкованим органом Баришівської районної ради, Баришівської районної державної адміністрації та трудового колективу Баришівського РКП «РІА». (реєстраційне свідоцтво серії КІ №1432Р від 17 січня 2012 року). Таким чином, газета «Баришівський вісник»є засобом масової інформації в розумінні ст. 1 Закону України «Про друковані засоби масової інформації ».

Відповідно до ч.5 ст.6 даного Закону, діяльність друкованих засобів масової інформації , пов'язана з передвиборною агітацією чи політичною рекламою під час виборчого процесу або процесу референдуму, провадиться з урахуванням вимог законодавства про вибори та референдуми.

20 жовтня 2012 року на першій шпальті у спецвипуску газети «Баришівський Вісник», було опубліковано статтю «Чого боїться ОСОБА_2?». В даній статті заявлено про відсутність у кандидата у народні депутати у одномандатному виборчому окрузі № 97 ОСОБА_2 права балотуватись у народні депутати.

В публікації, в якості підстави для того, щоб вважати, що у ОСОБА_2 відсутнє визначене законодавством право бути обраним, названо інформацію згідно якої, починаючи з 1996 року ОСОБА_2 практично постійно проживав у Російській Федерації. З останнього п'ятирічного періоду, він був відсутній в Україні 264 дня у 2007 році, 246 днів у 2008 році та 194 дня у 2009 році.

На підставі інформації, що наведена в публікації, автором статті висловлюються сумніви стосовно того, чи має право зареєстрований кандидатом у народні депутати в одномандатному виборчому окрузі № 97 ОСОБА_2 бути обраним народним депутатом України. При цьому, автор не здійснює однозначних висновків стосовно правомірності чи неправомірності реєстрації ОСОБА_2 кандидатом у народні депутати України, але звертає увагу громадськості на обставини, що можуть свідчити про неправомірний характер такої реєстрації.

При цьому, автор статті просить розглядати цей матеріал в якості офіційного повідомлення про невідповідність ОСОБА_2 як кандидата в народні депутати України лише у випадку підтвердження певних обставин, про які зазначено в статті.

Правові засади діяльності Відповідача як засобу масової інформації щодо висвітлення фактів та подій, пов'язаних з виборчим процесом в рамках інформаційного забезпечення виборів, врегульовані розділом VIII Закону України № 4061-УІ від 17.11.2011 року «Про вибори народних депутатів України ».

Згідно із п.5 частин 1 та 2 ст.65 Закону, діяльність Відповідача щодо розміщення інформації, відноситься до спеціального інформаційного забезпечення виборів, що здійснюється за власною ініціативою засобу масової інформації.

У відповідності із частиною 2 статті 66 Закону, засоби масової інформації поширюють повідомлення про перебіг виборчого процесу, події, пов'язані із виборами, базуючись на засадах достовірності, повноти і точності, об'єктивності інформації та її неупередженого подання.

Стаття 34 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 30 Закону України № 2657-ХІІ від 02.10.1992 року «Про інформацію »( з наступними змінами та доповненнями), ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Публікація «Чого боїться ОСОБА_2?» за своєю суттю, формою та змістом на думку суду є критичним оціночним твором, в якій містяться роздуми автора стосовно способів та характеру передвиборчої боротьби в українських реаліях.

Не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні твердження Позивача стосовно недостовірності та неповноти інформації, опублікованої Відповідачем.

В порядку статті 71 Кодексу адміністративного судочинства, судом було витребувано у Державної прикордонної служби України офіційну довідку стосовно перетинання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 державного кордону України з 1 січня 2007 року по теперішній час.

В результаті вивчення витребуваного судом листі Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України ( вих. № 0.254-14269/0/15-12 від 22 жовтня 2012 року було встановлено, що ОСОБА_2 був відсутній в Україні:

- в 2007 році - 264 днів;

- в 2008 році - 246 днів;

- в 2009 році -194 днів;

- в 2010 році - 82 дні;

- 2011 році - 39 дні;

- 2012 році - 18 днів

Відповідно до ч. 2 статті 76 Конституції України, ч.1 статті 9 Закону України «Про вибори народних депутатів України », народним депутатом України може бути громадянин України, який на день виборів досяг двадцяти одного року, має право голосу і проживає в Україні протягом останніх п'яти років.

Частина 2 статті 9 вказаного Закону встановлює поняття «проживання в Україні»для цілей виборчого Закону як :

1) проживання на території в межах державного кордону України;

2) перебування на судні, що перебуває у плаванні під Державним Прапором України;

3) перебування громадян України у встановленому законодавством порядку у відрядженні за межами України в закордонних дипломатичних установах України, міжнародних організаціях та їх органах;

4) перебування на полярній станції України;

5) перебування у складі формування Збройних Сил України, дислокованих за межами України.

Стаття 3 Закону України № 1382-ІУ від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»надає визначення терміну місце проживання, як адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Відповідно до п.10 ч.1 ст. 1 Закону України «Про громадянство України»( Закон від 18.01.2001 року № 2235-ІІІ), безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Не є порушенням вимоги про безперервне проживання виїзд особи за кордон у службове відрядження, на навчання, у відпустку, на лікування за рекомендацією відповідного медичного закладу або зміна особою місця проживання на території України.

Таким чином суд вважає, що базовим критерієм, дотримання якого дозволить констатувати наявність у особи ознаки «проживання в Україні», є саме відповідність вимогам статті 1 Закону України «Про громадянство України», а тому, недотримання особою вимог щодо максимальних термінів її разового виїзду за кордон у приватних справах у 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів, унеможливлює визнання її такою, що безперервно проживає на території України.

З урахуванням вищенаведеного, для того, щоб особа могла вважатись такою, що проживає на території України протягом останніх 5 років, вона повинна проживати на вказаній території перед поданням документів на реєстрацію протягом 2007, 2008, 2009, 2010 та 2011 років. При цьому, в кожному з цих п'яти років, особа повинна перебувати поза територією України не більше 180 днів в сумі за один календарний рік.

Оскільки як встановлено судом, таким вимогам Закону громадянин ОСОБА_2 не відповідає, то наведені в публікації факти про невідповідність ОСОБА_2 вимогам, визначеним законодавством для права бути обраним народним депутатом України, є достовірними, а тому, заявлений позов є необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 34, 76 Конституцією України, ст.ст.2,17,18,71,162 КАС України, ст. ст. 9, 66, ст.ст. Закону України № 4061-УІ від 17.11.2011 року «Про вибори народних депутатів України», Закону України № 2235-ІІІ «Про громадянство України», ст. 3 Закону України № 1382-ІУ від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - суд

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов окружної виборчої комісії з виборів народних депутатів України одномандатного виборчого округу № 97 до Баришівського районного Комунального підприємства «Районне інформаційне агенство»редакція газети «Баришівські Вісті»про визнання протиправними дій засобів масової інформації, залишити без задоволення.

Постанова може бути окаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Баришівський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом двох днів з моменту її проголошення.

Суддя Баришівського районного суду ОСОБА_4