Справа № 815/3376/15
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2015-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3376/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Завальнюка І.В.,

за участю секретаря - Маковейчук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області про визнання неправомірними дій, скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії відповідача в частині відкриття виконавчого провадження № 47603513 та винесення постанови від 21.05.2015 р. про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДПІ у Біляївському районі ГУ ДФС в Одеській області заборгованості в сумі 1267,95 грн. на підставі вимоги № ф-287 від 17.02.2015 р.; скасувати постанову від 21.05.2015 р. про відкриття виконавчого провадження № 47603513.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувана постанова винесена на підставі вимоги ДПІ у Біляївсткому районі від 17.02.2015 р. № ф-297, яка не є виконавчим документом у розумінні Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, сама вимога оформлена з порушенням вимог ст.18 цього Закону, оскільки в останній не зазначено місцезнаходження відповідного органу доходів і зборів, дату народження платника, дату набрання чинності вимоги про сплату боргу, повне найменування боржника. Крім того, державним виконавцем було зміно резолютивну частину виконавчого документу, відповідно до якого позивачу належало вчинити певні дії (сплатити борг), однак у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено про те, що сума боргу підлягає стягненню.

Позивач до суду не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся, у позовній заяві розгляд справи просив здійснити без його особистої участі.

Представник відповідача до суду не з'явився, про час та місце судового розгляду справи, в силу ч.11 ст.35 КАС України, повідомлений; заперечення проти адміністративного позову не надав.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Судом встановлено, постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області від 21.05.2015 р. відкрито виконавче провадження № 47603513 на підставі заяви ДПІ у Біляївському районі Головного управління ДФС в Одеській області про примусове виконання виконавчого документу - вимоги від 17.02.2015 р. № ф-287 про стягнення з ОСОБА_1 єдиного соціального внеску в розмірі 1267,95 грн.

З огляду на матеріали справа, зазначена вимога складена 17.02.2015 р. за правилами Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 р. № 455 (втратила чинність 29.05.2015 р).

Згідно з п.6.5 вказаної Інструкції протягом десяти календарних днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки платник зобов'язаний сплатити зазначені у вимозі суми недоїмки, штрафів та пені.

У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов'язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органів доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому Законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Згідно з п.6.3 Інструкції вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Аналогічні положення містяться в Законі України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (стаття 25).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.8 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають виконанню державною виконавчою службою рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

Згідно з п.4 ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону в інших передбачених законом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.25 цього ж Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

В п.4 вимоги самої вимоги № ф-287 від 17.02.2015 р. зазначено, що у разі несплати суми боргу, зазначеної у пункті 1 вимоги, ця вимога передається до органу державної виконавчої служби або до органів Державної казначейської служби України для стягнення в примусовому порядку протягом року з дати, зазначеної у пункті 5 вимоги.

Таким, чином вимога органу доходів і зборів № ф-287 від 17.02.2015 р. є виконавчим документом, який пред'являється до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби, отже відповідні доводи позивача є необґрунтованими.

Крім того, набрання законної сили такими виконавчими документами регламентовано приписами Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 р. № 455, Законом України «Про виконавче провадження» та полягає у вирахуванні відповідних календарних дат та на положення якого наявне посилання в п.5 вимоги № ф-287 від 17.02.2015 р. У самій постанові про відкриття виконавчого провадження вказано, що виконавчий документ набрав законної сили 15.04.2015 р., а заява про примусове виконання подана 18.05.2015 р.

При цьому суд зазначає, що такі несуттєві недоліки, як незазначення дати народження платника, місцезнаходження стягувача (яке зазначено в заяві про примусове виконання та бланках податкових інспекцій), враховуючи, що такі неточності не перешкоджають встановленню змісту виконавчого документу, не можуть слугувати підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, перелік яких передбачений ст.26 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду України (постанова "Про скасування постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження" 6-45цс14 від 21.05.2014 р.), відповідно до якої відсутність у виконавчому документі певних даних про особу боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Крім того, суд зазначає, що в п.1 вимоги № ф-287 від 17.02.2015 р. зазначено «вимагає сплатити суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (потрібне підкреслити) в сумі: 1267,80», що обумовлює обов'язок платника сплатити відповідну суму коштів, тому посилання позивача на зміну державним виконавцем резолютивної частини виконавчого документу є необґрунтованими, оскільки примусовий спосіб виконання вимоги про сплату коштів полягає саме у стягненні відповідної суми.

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб'єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Таким чином, на підставі ст.10 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.11 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів, з'ясувавши обставини у справі; перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, у зв'язку із чим позов до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області про визнання неправомірними дій, скасування постанови відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 22 червня 2015 року.

Суддя І.В. Завальнюк