Справа № 826/753/15
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 червня 2015 року № 826/753/15

Окружний адміністративний суд міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 81-а, у складі головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправними дій, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва надійшов позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві, в якому позивач просить суд:

1. Визнати дії ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві, які полягають у проведенні у грудні 2014 р. камеральної перевірки щодо порушення платником єдиного податку ФОП ОСОБА_1 вимог перебування на спрощеній системі оподаткування - неправомірними.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві №48/26-50-17-05-36/3 від 25.12.2014 р. про анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 з 31.12.2014 р.

3. Зобов'язати ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві вчинити дії щодо відновлення реєстрації ФОП ОСОБА_1 як платника єдиного податку.

4. Стягнути з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем було протиправно проведено камеральну перевірку, за наслідками якої був складений акт №211/26-50-17-05-30/НОМЕР_1 від 22.12.2014 р., а також безпідставно встановлено наявність у ФОП ОСОБА_1 податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, у зв'язку з чим рішення ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві №48/26-50-17-05-36/3 від 25.12.2014 р. про анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки у спірних правовідносинах діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

ФОП ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований як фізична особа-підприємець 11.02.2009 р., на момент проведення перевірки перебував на податковому обліку в ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Відповідно до Свідоцтва платника єдиного податку серії НОМЕР_2 від 17.05.2012 р. ФОП ОСОБА_1 з 01.01.2012 р. перебуває на спрощеній системі оподаткування - 2 група (20% до розміру мінімальної заробітної плати).

ДПІ у Голосіївському р-ні ГУ ДФС у м. Києві була проведена камеральна перевірка щодо порушення платником єдиного податку ФОП ОСОБА_1 вимог перебування на спрощеній системі оподаткування, за наслідками якої був складений акт №211/26-50-17-05-30/НОМЕР_1 від 22.12.2014 р. (надалі - акт перевірки №211).

Відповідно до акту перевірки №211 відповідачем встановлено наявність у позивача податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів (01.07.2014 р. - 205,47 грн.; 01.08.2014 р. - 447,07 грн.; 01.09.2014 р. - 692,67 грн.; 01.10.2014 р. - 936,27 грн.; 01.11.2014 р. - 449,07 грн.; 01.12.2014 р. - 692,67 грн.), що є порушенням, за яке передбачено анулювання реєстрації платника єдиного податку.

На підставі акту перевірки №211, у зв'язку з наявністю у позивача податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві прийняте рішення №48/26-50-17-05-36/3 від 25.12.2014 р. про анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 (надалі - рішення №48).

Відповідно до пп.62.1.3 п.6.2.1 ст.62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно із п.75.1. ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові, виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

При цьому, пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Відповідно до ст.76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова. Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку що предметом камеральної перевірки можуть бути лише дані, зазначені у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків (податкова звітність платника податків).

При цьому, як вбачається з акту перевірки №211, та не спростовується відповідачем, камеральна перевірка, в порушення зазначених вище вимог законодавства, проводилась на підставі даних заяви №5282 від 20.01.2012 р., АІС "Податковий блок" та картки особового рахунку, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про протиправність дій ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві щодо проведення камеральної перевірки ФОП ОСОБА_1, за наслідками якої був складений акт перевірки №211.

Щодо позовних вимог відносно визнання протиправним та скасування рішення №48, а також зобов'язати відповідача вчинити дії щодо відновлення реєстрації ФОП ОСОБА_1 як платника єдиного податку, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.299.10 ст. 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

- подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв'язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

- припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

- у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Разом з тим, пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України визначено, що платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки, зокрема, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

З наведеного вбачається, що однією із підстав для анулювання реєстрації платника єдиного податку за рішенням контролюючого органу, згідно із пп.3 п.299.10 ст.299 ПК України, є несплата протягом двох послідовних кварталів у порядку, встановленому ПК України, податкового боргу, що виник у платника єдиного податку.

Як встановлено вище судом, відповідно до акту перевірки №211 відповідачем було встановлено наявність у позивача податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів (01.07.2014 р. - 205,47 грн.; 01.08.2014 р. - 447,07 грн.; 01.09.2014 р. - 692,67 грн.; 01.10.2014 р. - 936,27 грн.; 01.11.2014 р. - 449,07 грн.; 01.12.2014 р. - 692,67 грн.), проти чого позивач заперечував.

Суд звертає увагу, що відповідно до вимог ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, на підтвердження правомірності рішення №48 відповідачем наданий зворотній бік облікової картки платника податків, відповідно до якої у позивача обліковується заборгованість з 20.07.2012 р. по 31.12.2012 р., при цьому, належних доказів наявності у ФОП ОСОБА_1 податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві не надано, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для анулювання реєстрації ФОП ОСОБА_1 платником єдиного податку.

Враховуючи вищезазначене у сукупності, зокрема, звертаючи увагу на встановлену судом протиправність дій відповідача щодо проведення камеральної перевірки ФОП ОСОБА_1, за наслідками якої був складений акт перевірки №211, а також з урахуванням відсутності належних доказів в обґрунтування правомірності прийнятого відповідачем рішення №48, суд приходить до висновку, що рішення №48 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Крім того, в ч.2 ст.71 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевказане суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Оскільки судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа) з урахуванням ставки судового збору за подання позову немайнового характеру.

Керуючись статтями 98, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві, які полягають у проведенні камеральної перевірки щодо порушення платником єдиного податку Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог перебування на спрощеній системі оподаткування, за наслідками якої складений акт №211/26-50-17-05-30/НОМЕР_1 від 22.12.2014 р.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві №48/26-50-17-05-36/3 від 25.12.2014 р. про анулювання реєстрації платника єдиного податку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

4. Зобов'язати Державну податкову інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві вчинити дії щодо відновлення реєстрації Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 як платника єдиного податку з 31.12.2014 року.

5. Судові витрати в сумі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп. присудити на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя М.А. Бояринцева