Справа № 810/2144/15
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2015-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2015 року 810/2144/15

приміщення суду за адресою: м. Київ, бул. Лесі Українки, 26,

час прийняття постанови : 11 год. 10 хв.

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лиска І.Г.

при секретарі: Васковець М.С.,

за участю представника позивача, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області про скасування рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 з позовом до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування Рішення №492//102 від 07.02.2015 року та податкової вимоги від 22.04.2015 року №Ф-23/.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що працівниками Білоцерківської ОДПІ Київської області ДПС відповідно до направлення від 25.03.2015 року № 200, виданого Білоцерківською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області та плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання на І квартал 2015 року була проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 вимог податкового законодавства та законодавства по єдиному соціальному внеску щодо повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року.

За наслідками документальної планової виїзної перевірки, перевіряючою Остимчук С. В. було складено Акт № 755/17-2/237705177/60 від 22.04.2015 року, який став підставою для винесення Білоцерківською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № 492//102 від 07.05.2015 року, яким за наслідками донарахованого 9472,12 єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та застосовано штрафні санкції в розмірі 974,21 грн. та Вимоги про сплату боргу від 22.04.2015 року №Ф-23/ на суму 9472, 12грн.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 вважає рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № 492//102 від 07.05.2015 року та Вимогу про сплату боргу від 22.04.2015 року №Ф-23/ не законними і не правомірними та такими, які підлягає скасуванню в судовому порядку.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтвердив обставини, викладені у позовній заяві, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, від відшкодування судових витрат відмовився.

Представник відповідача у судове засідання року не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причин неявки у судові засідання не повідомив, відзиву на позов не надав.

Відповідно до частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України в разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За даних обставин суд ухвалив про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

У період з 25.03.2015 року по 15 квітня 2015 року працівниками Білоцерківської ОДПІ Київської області ДПС, відповідно до направлення від 25.03.2015 року № 200, виданого Білоцерківською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області та плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання на І квартал 2015 року була проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 вимог податкового законодавства та законодавства по єдиному соціальному внеску щодо повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року.

Документальною плановою виїзною перевіркою встановлено порушення: п. 2 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI, в результаті чого занижено єдиний соціальний внесок за 2013 рік на суму 9472, 12 грн.

За наслідками документальної планової виїзної перевірки, перевіряючою Остимчук С. В. було складено Акт № 755/17-2/237705177/60 від 22.04.2015 року «Про результати проведення планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового законодавства та законодавства по єдиному соціальному внеску щодо повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску фізичної особи -підприємця ОСОБА_2 за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року»

На підставі зазначеного акту перевірки Білоцерківською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області було винесено рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № 492//102 від 07.05.2015 року, яким донараховано 9472,12 єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та застосовано штрафні санкції в розмірі 974,21 грн. та Вимогу про сплату боргу від 22.04.2015 року №Ф-23/ на суму 9472, 12грн.єдиного внеску.

Позивач не погодився з вказаними рішеннями податкового органу та оскаржив їхдо суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

В період, що перевірявся, а саме з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року суб'єкт підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_2 оподаткування одержаних доходів від здійснення господарської діяльності здійснював на загальній системі оподаткування.

При перевірці повноти нарахування та сплати єдиного внеску на загально обов'язкове державне соціальне страхування перевіряючою встановлено (що відображено в п. 3.2. Акту перевірки), що ФОП ОСОБА_2 задекларовано за 2013 рік чистий дохід в сумі 17216,04 грн., визначаючи його щомісячно рівними частинами в сумі 1434,67 грн., що є порушенням вимог пункту 2 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року.

При визначенні фактичного отриманого помісячного доходу ФОП ОСОБА_2 за 2013 рік перевіряючою встановлено заниження бази нарахування суми єдиного соціального внеску на суму 9472,12 грн., в тому числі за 2013 ріку сумі 9472,12 грн., який підлягає сплаті до бюджету чим порушено пункт 2 частини 1 статті 7, пункт 2 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08.07.2010 року.

З огляду на вищезазначене перевіряюча прийшла до висновку про наявність порушення п. 2 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VІ, в результаті чого занижено єдиний соціальний внесок за 2013 рік на суму 9472,12 грн.

Вказані висновки податкового органу суперечать вимогам норм законодавства України, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 4 Закону України Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464- VI від 08.07.2010 року (далі Закон України №2464-VI), платниками єдиного внеску є: 1) роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами; фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців); фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту); дипломатичні представництва і консульські установи України, філії, представництва, інші відокремлені підрозділи підприємств, установ та організацій (у тому числі міжнародні), утворені відповідно до законодавства України, які мають окремий баланс і самостійно здійснюють розрахунки із застрахованими особами; дипломатичні представництва і консульські установи іноземних держав, філії, представництва та інші відокремлені підрозділи іноземних підприємств, установ та організацій (у тому числі міжнародні), розташовані на території України; підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу у зв'язку з вагітністю та пологами, допомогу або компенсацію відповідно до законодавства, - для осіб, зазначених у пунктах 9 - 14 цієї частини; інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції (у тому числі постійне представництво інвестора-нерезидента), що використовує працю фізичних осіб, найнятих на роботу в Україні на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем в Україні, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців);2) працівники - громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють: на підприємствах, в установах та організаціях, в інших юридичних осіб, зазначених в абзацах другому та восьмому пункту 1 цієї частини; у фізичних осіб - підприємців на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством; у фізичних осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту); 3) фізичні особи, які виконують роботи (надають послуги) на підприємствах, в установах та організаціях, в інших юридичних осіб, зазначених в абзаці другому пункту 1 цієї частини, чи у фізичних осіб - підприємців або осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, за цивільно-правовими договорами (крім фізичних осіб - підприємців, якщо виконувані ними роботи (надані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців); 4) фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; 5) особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності; 6) громадяни України, які працюють у розташованих за межами України дипломатичних представництвах і консульських установах України, філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах підприємств, установ та організацій (зокрема міжнародних), утворених відповідно до законодавства України (якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України); громадяни України та особи без громадянства, які працюють у дипломатичних представництвах і консульських установах іноземних держав, філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах іноземних підприємств, установ та організацій (зокрема міжнародних), розташованих на території України; 7) особи, які працюють на виборних посадах в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, об'єднаннях громадян та отримують заробітну плату (винагороду) за роботу на такій посаді; 8) працівники воєнізованих формувань, гірничорятувальних частин незалежно від підпорядкування, а також особовий склад аварійно-рятувальної служби, утвореної відповідно до законодавства на постійній основі; 9) військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби), особи рядового і начальницького складу; 10) батьки - вихователі дитячих будинків сімейного типу, прийомні батьки, якщо вони отримують грошове забезпечення відповідно до законодавства; 11) особи, які отримують допомогу по тимчасовій непрацездатності, перебувають у відпустці у зв'язку з вагітністю та пологами і отримують допомогу у зв'язку з вагітністю та пологами; 12) особи, які проходять строкову військову службу у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до закону військових формуваннях, Службі безпеки України, органах Міністерства внутрішніх справ України та службу в органах і підрозділах цивільного захисту; 13) особи, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримують допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та/або при народженні дитини; 14) один з непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, які фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом, а також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за інвалідом I групи або за престарілим, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу або компенсацію відповідно до законодавства.

Оскільки позивач у періоді, що перевірявся не використовував найману працю, при впровадженні господарської діяльності підпадав під визначення осіб - платників єдиного внеску, зазначених в абз. 2 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України №2464-VI, фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України №2464-VI визначено базу нарахування єдиного внеску, єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Відповідно до ч. 11 ст. 8 Закону України №2464-VI, єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 9 Закону України №2464-VI, платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, та членів сімей таких осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до п. 4.5.1. Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Постановою Правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010 N 21-5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 жовтня 2010 р. за N 994/18289 (Далі -Інструкції) , обчислення сум єдиного внеску зазначеною категорією платників здійснюється на підставі даних річних податкових декларацій та отриманих від податкових органів відомостей про результати перевірок діяльності таких осіб, що призвели до збільшення або зменшення розміру доходу, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Відповідно до п. 4.5.2 Інструкції, платники, визначені підпунктом 2.1.3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції, за себе та членів своїх сімей, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, сплачують єдиний внесок протягом року до 15 березня, до 15 травня, до 15 серпня і до 15 листопада у вигляді авансових платежів в розмірі 25 відсотків річної суми єдиного внеску, обчисленої від суми, визначеної податковими органами для сплати авансових сум податку на доходи фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності.

Суми єдиного внеску, сплачені у вигляді авансових платежів, ураховуються платником при остаточному розрахунку, який здійснюється ним за календарний рік до 10 лютого наступного року, на підставі даних річної податкової декларації.

В ході перевірки перевіряючою не було виявлено розбіжностей в даних, задекларованих ФОП ОСОБА_5 та встановлених у ході проведення перевірки, суми доходу, на яку нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску: як за даними платника ФОП ОСОБА_2 так і за даними перевірки він становив в 2013 році суму в розмірі 17216,04 грн.

З урахуванням вимог ч. 1 ст. 8 Закону України №2464-VI, сума єдиного внеску, яка підлягала сплаті в 2013 році становила17216,04 грн. Х 34,7 % = 5973,96 грн.

Як встановлено судом, протягом 2013 року ФОП ОСОБА_2 було сплачено єдиний внесок платіжним дорученням № 436 від 14.02.2013 року в розмірі 1194,03 грн., платіжним дорученням №473 від 22.05.2013 року в сумі 1194,03 грн., платіжним дорученням № 490 від 18.07.2013 року в сумі 1194,03, платіжним дорученням № 521 від 24.10.2013 року в сумі 1194,03 грн., а за наслідками задекларованого доходу за 2013 рік 07.02.2014 року було здійснено доплату єдиного соціального внеску за 2013 рік платіжним дорученням № 551 від 07.02.2014 року в сумі 1200,00 грн., всього 5976,12 грн.

Тобто дії позивача щодо строків, обсягів та порядку сплати єдиного соціального внеску в повному обсязі відповідали вимогам Закону України №2464-VI та підзаконних нормативних актів, які діяли в період, що перевірявся.

Проте, відповідач в порушення вимог п. 3 ч. 8 ст. 9 Закону України №2464-VI прийшов до помилкового висновку про те, що базовий період, за який повинен розрахований ФОП ОСОБА_2 в 2013 році єдиний соціальний внесок у розмірі 34,7 % з чистого доходу становить 1 місяць, а не календарний рік, як встановлено в п. 3 ч. 8 ст. 9 Закону України №2464-VI, та в п.4.5.1. Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, в зв'язку з чим було неправомірно донараховано єдиний соціальний внесок на суму 9472,12 грн.

Отже, рішення № 492//102 від 07.05.2015 року, винесено на підставі Акту перевірки від 22.04.2015 року № 755/17-2//60 прийнято відповідачем неправомірно і підлягає скасуванню.

Як встановлено судом Вимога про сплату боргу від 22.04.2015 № 23/ складена податковим органом у зв'язку з наявністю у відповідача заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску на суму 9472,12 грн., отже також прийнята на підставі Акту перевірки від 22.04.2015 року № 755/17-2//60 та рішення № 492//102 від 07.05.2015 року.

Враховуючи, що вимога про сплату боргу в розмірі 9472,12 грн. прийнята на підставі акту про результати проведення позапланової перевірки, висновки в якому не узгоджуються з вимогами чинного законодавства та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, в якому визначено суму штрафної санкції в розмірі 947,21 грн. які є протиправними, а тому є, також, протиправною та підлягає скасуванню.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представником позивача надано обґрунтовані пояснення та докази на їх підтвердження, щодо заявлених позовних вимог.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, заперечень на позов не надав та не довів суду правомірності прийнятих ним рішень.

За таких обставин, оспорювані Рішення Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №492//102 від 07.02.2015 року та Вимога Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) від 22.04.2015 року №Ф-23/ є безпідставними і підлягають скасуванню як протиправні, отже, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати Рішення Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №492//102 від 07.02.2015 року та Вимоги Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) від 22.04.2015 року №Ф-23/.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лиска І.Г.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 18 червня 2015 р.