Справа № 431/1171/13-а
Суддя: Озеров В. О.
Дата ухвалення: 2013-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/431/53/2013р.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 серпня 2013 року Старобільський районний суд
у складі: головуючого - судді Озерова В.О.,
при секретарі Дубініній О.О.,
представника позивача ОСОБА_1,
представників відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старобільську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради Старобільського району Луганської області про визнання бездіяльності органу місцевого самоврядування протиправною та зобовязання вчинити дії,
Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_4 сільської ради Старобільського району Луганської області про визнання бездіяльності органу місцевого самоврядування протиправною та зобовязання вчинити дії.
В обґрунтування свого позову ОСОБА_3 посилається на те, що вона проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1«а» с. Чмирівка Старобільського району Луганської області. На ділянці землі за даною адресою, знаходиться житловий будинок, що належить їй відповідно до свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння, виданого виконкомом ОСОБА_4 сільської ради 24 лютого 2000 року. Дана земельна ділянка рішенням того ж виконкому ОСОБА_4 сільської ради № 323 від 28 листопада 1997 року передана їй безоплатно у приватну власність для обслуговування житлового будинку, при цьому в рішенні вказано, що загальна площа 0,22 га, з яких 0,04 га - забудована територія і 0,18 - рілля. На даний час ця земельна ділянка ще не приватизована.
Пізніше, нажаль документації у неї немає, батько виділив їй частину своєї земельної ділянки, при цьому відміряв по «красній лінії» - тобто по вулиці - 28 метрів, що було рівно половиною довжини його земельної ділянки по «красній лінії». Його земельна ділянка стала обліковуватись у сільській раді за № 105«а», а її за № 105.
Оскільки земельні ділянки були рівними прямокутниками, то і по вулиці і по городу у них були рівні розміри. За майже 20 років користування, межі ділянок перемістились за різних причин і обставин. На даний час її земельна ділянка стала клиноподібною, що видно навіть неозброєним оком. Вона бажає відновити попередні межі земельних ділянок, які знаходяться у її користуванні, щоб потім їх приватизувати за цими межами.
Сусіди з обох боків не бажають самостійно відновлювати межі. Вірніше сусіди по № 107 вже здійснили приватизацію по порушеним межам без її згоди, а сусіди за № 103 намагались також це зробити, але на даний час приватизація призупинена.
У грудні 2012 року вона звернулась до ОСОБА_4 сільської ради за допомогою у врегулюванні земельного спору, а саме в уточненні площ земельних ділянок, відновлення меж. Сільська рада листом від 28 грудня 2012 року повідомила її, що вона повинна звертатись до проектної організації яка має необхідне технічне обладнання для вимірювання координат і складання проектів, що повністю суперечить положенням Земельного кодексу України та інших нормативно-правових актів щодо врегулювання земельних спорів.
Відповідно до ст. 12 ЗК України у повноваження сільських рад входить вирішення земельних спорів. Згідно ст. 33 закону України «Про місцеве самоврядування» аналогічна функція покладена на виконавчий комітет сільської ради.
Статтями 158-161 ЗК України визначено порядок вирішення земельного спору, при цьому відповідно до ст. 158 саме органи місцевого самоврядування вирішують спори в межах населених пунктів відносно меж земельних ділянок, що знаходяться у власності і користуванні громадян і дотримання громадянами правил добросусідства.
Відповідно до ст. 106 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.
Витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними.
Згідно до статті 107 ЗК України, основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.
У позивача немає земельно-кадастрової документації, як немає її у моїх сусідів, але вона вважає, що саме в ній мають бути відображені вірні дані щодо розмірів їхніх меж і площ ділянок. Така документація є в сільській раді, адже згідно до законів, сільська рада раніше була зобовязана вести земельно-кадастрову документацію.
Земельні ділянки їй і іншим особам - її сусідам надавались у користування ще за часів Радянського союзу, відповідно існували плани або інші документи, на підставі яких було проведене наділення земельними ділянками. Тому позивач вважає, що сільська рада діє незаконно не бажаючи вирішувати її земельний спір.
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради ОСОБА_2 позовні вимоги позивача ОСОБА_3 не визнала у повному обсязі та заперечувала проти їх задоволення з наступних підстав.
Відповідно до запису погосподарської книги № 9 за 1977 - 1979 роки особовий рахунок № 929, домоволодіння в с. Чмирівка вул. Колгоспна, 95«а» згідно до договору купівлі-продажу від 28 лютого 1979 року належало ОСОБА_6.
Земельна ділянка значилась у розмірі 0,15 га. З 01 лютого 1983 року, відповідно до запису погосподарської книги № 12 за 1983 - 1985 роки особовий рахунок № 1065, домоволодіння значиться за № 105 та належить ОСОБА_5. Станом на 01 січня 1986 року значиться земельна ділянка площею 0,15 га.
З 1987 року, відповідно до запису по господарської книги № 13 за 1986-1990 роки особовий рахунок № 1150 значиться земельна ділянка 0,24 га.
Згідно з записом погосподарської книги № 26 за 1991-1995 роки особовий рахунок № 1456, домоволодіння в с. Чмирівка вул. Колгоспна, 105 належить ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 19 серпня 1992 року реєстраційний № 146. З 1992 року значиться земельна ділянка площею 0,19 га.
З 1994 року та по теперішній час в с. Чмирівка вул. Колгоспна, 105 значиться земельна ділянка площею 0,22 га.
З 1992 року, ОСОБА_3 мешкає у будинку по вул. Колгоспна, 105«а», який побудувала на земельній ділянці, яку їй виділив батько. З 1993 року та по 2009 рік за домоволодінням по вул. Колгоспна, 105«а» значиться земельна ділянка площею 0,22 га, з 2010 року значиться земельна ділянка площею 0,44 га, з них 0,22 га для обслуговування житлового будинку, та 0,22 га для ведення особистого селянського господарства.
Після смерті ОСОБА_7, з 2001 року домоволодіння в с. Чмирівка вул. Колгоспна, 105 стало належати ОСОБА_8. У квітні 2007 року гр. ОСОБА_8 звернулася до сільської ради з заявою закрити особовий рахунок на домоволодіння в с. Чмирівка вул. Колгоспна, 105 у звязку з тим, що домоволодіння зруйноване і відновленню не підлягає. Про що було складено акт, та рішенням виконкому сільської ради було вирішено особовий рахунок закрити.
У 2008 році у ОСОБА_3 був конфлікт з сусідкою ОСОБА_9 через межу. При виході на місцевість було проведено обмір земельної ділянки, якою користувалася ОСОБА_3 Межова границя з сусідкою ОСОБА_9 порушена не була.
У 2009 році ОСОБА_3І звернулася з заявою надати їй у власність земельну ділянку площею 0,22 га для ведення особистого селянського господарства.
Рішенням 27 сесії 5 скликання від 18 грудня 2009 року за № 27/78 було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою, раніше у 1997 році ОСОБА_3 вже було передано у власність земельну ділянка для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, але ОСОБА_3 не реалізувала свого права на отримання у власність земельної ділянки. Документу який би підтвердив або спростував заяву ОСОБА_3 щодо форми земельної ділянки (чи прямокутна, чи клиноподібна), у неї немає.

Згідно з п. 4 ст. 116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян, проводиться один раз по кожному виду використання.

У 2010 році ОСОБА_3 знову звернулася до сільської ради з заявою про встановлення межі з сусідами, але коли комісія вийшла на місце, вона не дала можливості комісії провести обмір.

Протягом тривалого часу у радянський період право користування земельними ділянками у сільських радах підтверджувалось записами по господарських книг, земельно-шнурових книг, які не передбачали обовязкового складання плану земельної ділянки. На теперішній час межі відповідної земельної ділянки встановлюються в процесі виконання робіт зі складання документу, що посвідчує право на земельну ділянку, що передбачає проведення кадастрових зйомок. Згідно з п. 2 ст. 107 у разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки.

Земельно-кадастрова документація містить відомості про межі земельних ділянок власників землі і землекористувачів, схеми, графіки, текстові та інші матеріали, тощо.

Відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державним кадастровим реєстратором здійснюється внесення та надання відомостей про земельну ділянку яка внесена до Державного земельного кадастру. Таким чином у сільській раді земельно-кадастрової документації немає.

Дані технічного паспорту на житловий будинок виданого БТІ не можна використовувати при встановленні межової границі між земельними ділянками. Так як відповідно до наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Тимчасового порядку реєстрації прав власності на нерухоме майно» № 75 від 07 лютого 2002 року, на бюро технічної інвентаризації покладена реєстрація, інвентаризація та облік будівель, споруд, тощо. Щодо розміру, форми та площі земельних ділянок, на яких розташоване нерухоме майно, то орган БТІ такими даними не володіє, так як ні кадастрову зйомку, ні топографо-геодезичні роботи не проводять.

Таким чином, представник відповідача вважала, що ОСОБА_3 слід замовити у землевпорядній організації документацію по встановленню меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за фактичним її використанням для більш повного зясування розміру земельних ділянок якими вона користується.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позовні вимоги такими що підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти.

Позивачу ОСОБА_3 на праві приватної власності, у відповідності до свідоцтва на право власності виданого ОСОБА_4 сільською радою 24 лютого 2000 року, належить домоволодіння яке розташоване за адресою: вул. Колгоспна, буд. 105«а» с. Чмирівка Старобільського району Луганської. Вказане домоволодіння, у відповідності до рішення ОСОБА_4 сільської ради № 323 від 28 листопада 1997 року, розташоване на земельній ділянці площею 0,22 га.

Крім того, у відповідності до рішення Старобільського районного суду від 07 вересня 2009 року, позивачу належить право власності на домоволодіння яке розташоване за адресою: вул. Колгоспна, буд. 105 с. Чмирівка Старобільського району Луганської.

Земельні ділянки, під належними позивачу домоволодіннями, знаходяться у комунальній власності ОСОБА_4 сільської ради.

У відповідності до відповіді сільського голови с. Чмирівка Старобільського району № 409 від 28 грудня 2012 року на заяву позивача, їй було відмовлено в уточненні площі земельної ділянки, відновлення межової границі та встановлення межі.

Позивачем ОСОБА_3 заявлені позовні вимоги про визнання бездіяльності органу місцевого самоврядування протиправною та зобовязання вчинити дії.

Приймаючи постанову по такому позові, суд повинен керуватися положеннями ч. 3 ст. 2 КАС України, а саме:

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією (254к/96-ВР) та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач відмовив позивачу у вирішенні земльного спору, посилаючись на положення статей 106, 107 ЗК України, щодо прав власника земельної ділянки.

У відповідності до ст. 78 ЗК України, право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Судом встановлено, що земельні ділянки, на яких розташовані домовлодіння, належні позивачу, знаходяться у комунальній власності ОСОБА_4 сільської ради.

Згідно ст. 107 ЗК України, основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки.

У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

У відповідності до ч. 3 ст. 158 ЗК України, органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Права та обовязки органу місцевого самоврядування, сторін земельного спору, при його розгляду встановлені ст. ст. 159-163 ЗК України.

Таким чином, позивач мав право звернутись до відповідача з вимогами про врегулювання існуючого земельного спору, встановлення площі та меж належних їй земельних ділянок і розгляд таких спорів є компетенцією відповідача.

Посилання відповідача про обовязок позивача самостійно замовити землевпорядну документацію для визначення меж земельною ділянки є необґрунтованою. У відповідності до ст. 186 ЗК України, підставою для виготовлення землевпорядної документації, земель комунальної власності, є рішення органу місцевого самоврядування.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відмова відповідача у врегулюванні земельного спору, є протиправною та порушує охоронювані законом права позивача.

Керуючись, ст. ст. 107, 158-161 ЗК України, ст. ст. 3, 8-12, 17, 48, 122, 159-163, 186 КАС України, суд

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради Старобільського району Луганської області про визнання бездіяльності органу місцевого самоврядування протиправною та зобовязання вчинити дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії ОСОБА_4 сільської ради Старобільського району Луганської області щодо відмови ОСОБА_3 у вирішенні земельного спору щодо меж її земельної ділянки.

Зобовязати ОСОБА_4 сільську раду Старобільського району Луганської області встановити межі земельної ділянки, розташованої за адресою: вул. Колгоспна, буд. 105«а» с. Чмирівка Старобільського району Луганської області, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_3.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Старобільський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк апеляційної скарги з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.О. Озеров