Справа № 804/5048/15
Суддя: Чорна Валерія Вікторовна
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 р. справа № 804/5048/15

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Чорна В.В., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом судді Кіровоградського окружного адміністративного суду Флоренко Олексія Юрійовича до Кіровоградського окружного адміністративного суду про визнання протиправними дій, та стягнення недоплаченої суддівської винагороди, -

в с т а н о в и в:

08 квітня 2015 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, згідно ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.03.2015 р., для розгляду за підсудністю надійшла зазначена адміністративна справа.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 04.03.2015 р. звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просив визнати протиправними дії Кіровоградського окружного адміністративного суду, які полягають у виплаті йому суддівської винагороди за лютий 2015 року в обмеженому розмірі, який дорівнює одній мінімальній заробітній платі, та стягнути з відповідача на його користь недоплачену суму суддівської винагороди, яка включає: посадовий оклад у розмірі дев'яти мінімальних заробітних плат, а також доплату за вислугу років у розмірі 30% посадового окладу. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що Указом Президента України № 342/2008 від 11.04.2008 р. його було призначено на посаду судді Кіровоградського окружного адміністративного суду строком на 5 років, та він здійснював повноваження судді до 10.04.2013 року. Не зважаючи на закінчення п'ятирічного строку повноважень судді, позивач до теперішнього часу не звільнений з посади судді Кіровоградського окружного адміністративного суду, у зв'язку з чим, продовжує щомісяця отримувати суддівську винагороду за перебування на цій посаді в розмірі 10 мінімальних заробітних плат та доплату за вислугу років у розмірі 30% посадового окладу. У лютому 2015 року позивач отримав суддівську винагороду у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, що вважає порушенням конституційних гарантій незалежності та правового захисту суддів. Позивач вважає, що Кіровоградський окружний адміністративний суд неправомірно обмежив його права як судді, застосувавши до нього частину 9 ст. 129 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» зі змінами відповідно до Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 р. № 76-VIII, якою обмежено виплату суддівської винагороди суддям з моменту закінчення повноважень до моменту звільнення розміром однієї мінімальної заробітної плати. В обґрунтування своєї позиції позивач посилається на положення Конституції України, рішення Конституційного Суду України та Рекомендації комітету Міністрів Ради Європи (а.с. 5).

Ухвалою суду від 10.04.2015 р. дану справу прийнято до провадження, та призначено до розгляду у судовому засіданні на 30 квітня 2015 року (а.с. 17).

Сторони, повідомлені належним чином про місце та час розгляду справи, в судове засідання 30.04.2015 р. не з'явились.

Позивач ОСОБА_1 отримав судову повістку 28.04.2015 року, про причини своєї неявки в судове засідання суд не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався.

Від представника відповідача - Голови Кіровоградського окружного адміністративного суду надійшли заперечення на адміністративний позов від 24.04.2015 р., в яких зазначено, що з 01 січня 2015 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 р., яким передбачено доповнення ст. 129 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» частиною 9, якою встановлено, що суддям з моменту закінчення повноважень до моменту прийняття рішення про звільнення здійснюється виплата суддівської винагороди в розмірі однієї мінімальної заробітної плати у розрахунку за повний календарний місяць. У зв'язку з цим, Державною судовою адміністрацією України направлено на місця роз'яснення, у яких чітко зазначено, що починаючи з дати прийняття Вищою кваліфікаційною комісією суддів України рішення про відмову в рекомендуванні судді для обрання на посаду судді безстроково, якщо таке рішення прийнято до закінчення строку, на який призначено суддю, суддівська винагорода виплачується у розмірі однієї мінімальної заробітної плати. Зважаючи те, що повноваження ОСОБА_1, як судді Кіровоградського окружного адміністративного суду, на момент набрання чинності вказаним Законом закінчились, а рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 27.02.2013 року йому відмовлено у рекомендуванні для обрання на посаду судді безстроково, виплату суддівської винагороди за лютий 2015 року обмежено розміром однієї мінімальної заробітної платні. Зважаючи на викладене, просить відмовити у задоволені адміністративного позову (а.с. 22-23).

За викладених обставин, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 128 КАС України, справу розглянуто без участі сторін в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Указом Президента України від 11.04.2008 року ОСОБА_1 призначений на посаду судді Кіровоградського окружного адміністративного суду.

10.04.2013 року закінчився п'ятирічний строк перебування позивача на посаді судді Кіровоградського окружного адміністративного суду, у зв'язку з чим, останній звернувся до Вищої кваліфікаційної комісії України із заявою про рекомендування його на посаду судді безстроково.

Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 27.02.2013 року позивачу відмовлено у рекомендуванні для обрання на посаду судді безстроково, а 15.10.2013 року рішенням Вищої ради юстиції, прийнятим за результатами розгляду скарги ОСОБА_1, рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про відмову у рекомендуванні для обрання на посаду судді безстроково залишено без змін.

05.11.2013 року на засіданні секції з питань призначення суддів на посади та звільнення з посад Вищої ради юстиції розгляд витання про внесення подання Президентові України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Кіровоградського окружного адміністративного суду у зв'язку із закінченням строку, на який його було призначено, було відкладено з огляду на подання ним адміністративного позову про оскарження рішення Вищої ради юстиції від 15.10.2013 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.01.2014 року позов ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 27.02.2013 року залишено без розгляду (а.с. 39).

З 11 квітня 2014 року, відповідно до положень пункту 3 Розділу ІІ Закону України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні», повноваження членів Вищої ради юстиції, крім тих, які перебувають у цьому органі за посадою, припинено.

У зв'язку з чим, на момент звернення позивача до суду із зазначеним позовом питання щодо звільнення ОСОБА_1 з посади судді не вирішено.

Наказом голови Кіровоградського окружного адміністративного суду Мирошниченко В.С. № 16 від 02.03.2015 року про обмеження суддівської винагороди, визначено установити з 01.02.2015 року обмеження суддівської винагороди десяти розмірами мінімальних заробітних плат суддям Кіровоградського окружного адміністративного, окрім судді Флоренко О.Ю., якому встановлено виплату у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, як такому, що не був рекомендований Вищою кваліфікаційною комісією суддів України на обрання на посаду судді безстроково (а.с. 44).

З довідки, виданої фінансово-господарським відділом Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.04.2015 р. за вих. № 9630/15, вбачається, що позивач отримав суддівську винагороду за лютий 2015 року у вигляді окладу в сумі 1 218 грн., та індексацію в сумі 302 грн.

Проаналізувавши доводи сторін, норми чинного законодавства, що регулюють спірні взаємовідносини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Згідно ст. 111 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суддя суду загальної юрисдикції може бути звільнений з посади органом, який його обрав або призначив, виключно з підстав, визначених частиною п'ятою статті 126 Конституції України, за поданням Вищої ради юстиції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 112 цього Закону, Вища рада юстиції вносить подання Президентові України про звільнення судді з посади у разі закінчення строку, на який його призначено, якщо Вищою кваліфікаційною комісією суддів України прийнято рішення про відмову в рекомендуванні його для обрання на посаду судді безстроково.

У відповідності до п. 10 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України від 28.12.2014 р. № 76-VІІІ (в редакції, що діяла до 01.04.2015 р.), визначено, що у 2015 році максимальний місячний розмір заробітної плати (грошового забезпечення) народних депутатів України, членів Кабінету Міністрів України, прокурорів, працівників державних органів (крім Національного антикорупційного бюро та Національного агентства з питань запобігання корупції) та інших бюджетних установ, працівників Національного банку України, суддівської винагороди обмежується 7 розмірами мінімальної заробітної плати, а при скороченні чисельності працівників - 10 розмірами мінімальної заробітної плати (виплата допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та оплата часу щорічної відпустки не враховується у зазначеному максимальному розмірі).

В той же час, 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 р., яким статтю 129 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» доповнено частиною 9 наступного змісту: судді з моменту закінчення його повноважень до моменту прийняття рішення про звільнення (відставку) здійснюється виплата суддівської винагороди у розмірі однієї мінімальної заробітної плати у розрахунку за повний календарний місяць.

Зазначені положення Закону діяли до 28.03.2015 р., а саме, до набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, викладеній на підставі Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 р. № 192-VІІІ. З набранням законної сили зазначеним Законом від 12.02.2015 р. № 192-VІІІ, втратили чинність положення ч. 9 ст. 129 Закону, якими було встановлено, що судді з моменту закінчення його повноважень до моменту прийняття рішення про його звільнення (відставку) здійснюється виплата суддівської винагороди у розмірі однієї мінімальної заробітної плати у розрахунку за повний календарний місяць.

На даний час, згідно з ч. 1 ст. 133 Закону в редакції, викладеній на підставі Закону України від 12.02.2015 р. № 192-VІІІ, виплата суддівської винагороди регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Отже, у період часу з 01.01.2015 року по 28.03.2015 року були чинними положення ч. 9 ст. 129 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», які обмежували розмір суддівської винагороди судді, щодо якого Вищою кваліфікаційною комісією суддів України прийнято рішення про відмову в рекомендуванні його для обрання на посаду судді безстроково, розміром однієї мінімальної заробітної плати у розрахунку за повний календарний місяць.

Позивачу було обмежено розмір суддівської винагороди у лютому 2015 року, тобто, в період дії обмежень, передбачених ч. 9 ст. 129 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», розміром однієї мінімальної заробітної плати, що не суперечить наведеним вище положенням діючого на той час законодавства.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 29.12.2014 р. № 80-VIII, мінімальна заробітна плата з 1 січня встановлена на рівні 1 218 гривень, у зв'язку з чим, позивачу обґрунтовано було нараховано суддівську винагороду у вигляді окладу на суму 1 218 грн.

За викладених обставин, суд не знаходить підстав для стягнення на користь позивача недоплаченої суми суддівської винагороди, яка включає посадовий оклад у розмірі дев'яти мінімальних заробітних плат, а також доплати за вислугу років у розмірі 30% посадового окладу.

При цьому, посилання позивача у позовній заяві на рішення Конституційного суду України щодо гарантій незалежності суддів не стосуються спірних правовідносин у цій справі, які врегульовано спеціальними нормами законодавства, аналіз яких наведено вище.

На підставі викладеного, керуючись ч. 6 ст. 128, ст.ст. 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.В. Чорна