Справа № 808/6792/14
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 року ( 10 год. 50 хв.)Справа № 808/6792/14 ДО/808/439/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі колегії

головуючого - судді Максименко Л.Я.

суддів - Киселя Р.В., Калашник Ю.В.

за участю секретаря судового засідання - Приймака Є.О.

та представників

від позивача: ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_1 від 13.05.1999

від відповідача 1: Коваленко І.М., довіреність № 26/2014 від 19.11.2014

від відповідача 2: Какоркіна З.М., довіреність № 1365/Пв від 13.03.2014

від відповідача 3: Кирильченко Я.Ю., довіреність № 1/8292 від 24.07.2014

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_1, м. Краматорськ

до відповідача 1: Міністерства внутрішніх справ України, м. Київ

відповідача 2: Головного управління МВС України в Донецькій області, м. Донецьк

відповідача 3: Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області, м. Краматорськ

про: визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся із адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі - відповідач 1), Головного управління МВС України в Донецькій області (далі - відповідач 2), Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області (далі - відповідач 3), в якому позивач з урахуванням заяви від 29.12.2014 вх. № 55538 просить суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України № 783 від 24.07.2014 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУ МВС України в Донецькій області»;

- визнати незаконним та скасувати наказ міністра МВС України Авакова А.Б. № 1436 о/с від 29.07.2014 в частині звільнення ОСОБА_1 із органів внутрішніх справ у відповідності з п. 66 Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу;

- визнати незаконним та скасувати наказ № 333 о/с від 05.09.2014 начальника Головного Управління МВС України в Донецькій області Пожидаєва К.М. в частині визначення ОСОБА_1 вислуги років на службі в органах внутрішніх справ у календарному нарахуванні 11 років 09 місяців 18 днів, у пільговому обчисленні - 14 років 05 місяців 14 днів;

- поновити ОСОБА_1 капітана міліції у посаді оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області;

- стягнути з Головного Управління МВС України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову посилається на те, що на момент звернення із позовною заявою до суду позивачу невідомо було які дії були ним вчиненні як такі, що дискредитують звання рядового та начальницького складу, оскільки наказ про звільнення не містить вказаних обставин. В свою чергу стверджує, що із наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності, який став підставою для звільнення, його не ознайомлювали. Вважає, що звільнений з органів внутрішніх справ з порушенням порядку застосування такого дисциплінарного стягнення як звільнення. Зазначає, що в порушення вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, Інструкції про порядок проведення службового розслідування в органах внутрішніх справ України позивача ніхто не ознайомлював із наказом про призначення службового розслідування, його результатами, не відбирались будь-які письмові пояснення під час його проведення. Стверджує, що будь-яких вчинків, які б суперечили інтересам служби та покладеним на позивача обов'язкам, підривали б довіру до нього як до носія влади, дискредитували звання рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, він не вчиняв. Вважає, що при вирішенні питання про звільнення позивача з органів внутрішніх справ відповідачами мали бути враховані такі фактори як тривала служба позивача в органах внутрішніх справ, службова характеристика, оскільки звільнення є крайньою мірою дисциплінарного впливу. Вважаючи себе незаконно звільненим позивач, у зв'язку із цим, просить суд поновити його на посаді з відшкодуванням заробітку за час вимушеного прогулу. Також позивач не погоджується із наказом № 333 о/с від 05.09.2014 оскільки вважає, що він прийнятий з порушенням вимог п. 2 постанови КМУ від 17.07.1992 № 393 «Про порядок нарахування вислуги років, призначення та виплати пенсій, грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей», оскільки не зарахований у вислугу років час до фактичного припинення виконання обов'язків - 16.09.2014.

У судовому засіданні 14 квітня 2015 року позивач підтримав позовні вимоги та просив суд, їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач-1 позов не визнав, у письмових запереченнях б/н б/д посилається на те, що оскаржувані накази були прийняті з дотриманням вимог Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Так, наказом МВС України від 29.07.2014 № 1436 о/с позивача було звільнено з органів внутрішніх справ України у запас (із поставленням на військовий облік) за п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ - за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу. Вказує, що службовим розслідуванням, оформленим висновком від 24.07.2014, встановлено, що ОСОБА_1 самовільно виконував обов'язки начальника сектору БНОН, причетний до протиправних дій та зв'язків з ДНР. Стверджує, що висновок про самовільне виконання позивачем обов'язків начальника сектору БНОН, зокрема, підтверджується списком працівників СБНОН Краматорського МВ за преміювання за травень 2014 року, списком працівників СБНОН Краматорського МВ на зменшення чи позбавлення преміювання за травень 2014 року, рапортом про зменшення премії начальнику СБНОН Краматорського МВ ОСОБА_7 за підписом позивача. Звертає увагу суду на те, що зазначені відсотки премії були виплачені в травні 2014 року зазначеним у них працівникам саме в тому розмірі, який зазначив ОСОБА_1 Відповідні списки до СФЗБО Краматорського МВ надходили від ОСОБА_8 за підписом ОСОБА_9 та ОСОБА_1 В результаті корегування відсотків премії ряду співробітників зазначених підрозділів було нараховано та виплачено грошове забезпечення у збільшених розмірах, зокрема, сам ОСОБА_1 отримав 5 198,40 грн. у порівнянні з 2 836,80 грн. Вказує, що з урахуванням допущених позивачем порушень вимог Закону України «Про міліцію», Присяги працівника міліції, за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу і було прийнято рішення про звільнення позивача за п. 66 Положення. Вказує, що звільнення особи рядового і начальницького складу за вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, є окремою підставою звільнення і не є видом дисциплінарного стягнення. Зазначив про безпідставність посилань позивача на недотримання МВС України процедури документування порушення ним службової дисципліни. З огляду на викладене, просив суд у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі.

У судовому засіданні 14 квітня 2015 року представник Міністерства внутрішніх справ України проти позову заперечив у повному обсязі, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач-2 позов не визнав, у письмових запереченнях від 23.10.2014 вих. № 4053 посилається на те, що вимоги позивача про стягнення з Головного управління МВС України в Донецькій області грошового забезпечення за час вимушеного прогулу є безпідставними, оскільки позивач проходив службу на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області, а тому саме міськвідділ зобов'язаний виплачувати грошове забезпечення. Щодо вимог позивача про визнання незаконним та скасування наказу № 333 о/с від 05.09.2014 зазначає, що вислугу років ОСОБА_1 обраховано за час служби в органах внутрішніх справ з дня призначення на посаду та по день звільнення - 29.07.2014. А тому, підстави для скасування вказаного наказу відсутні. З викладених підстав, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні підтримав заперечення з підстав, викладених вище.

У судовому засіданні представник відповідача 3 проти позовних вимог заперечив, надавши пояснення, аналогічні викладеним у відзиві від 17.01.2015 вих. №1/1014, в яких зазначив, зокрема, що 17.09.2014 Краматорським МВ ГУМВС України в Донецькій області було отримано наказ Головного Управління МВС України в Донецькій області №333о/с від 05.09.2014 про встановлення вислуги років у календарному обчисленні - 11 років, 09 місяці, 18 днів, у пільговому обчисленні - 14 років, 05 місяців, 14 днів капітану міліції ОСОБА_1, який звільнений з органів внутрішніх справі за п.66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ у запас наказом МВС України від 1436 о/с від 29.07.2014. Зазначає, що наказ МВС України №1436 о/с від 29.07.2014 стосовно звільнення з органів внутрішніх справ до Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області не надходив, як і матеріали та висновки службових розслідувань стосовно ОСОБА_1 Просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

У судовому засіданні здійснювалась фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу «Камертон».

У судовому засіданні 14 квітня 2015 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши матеріали адміністративної справи суд встановив наступні обставини.

Наказом № 156 від 12.09.2005 ОСОБА_1 був прийнятий на службу до Краматорського МВ УМВС України в Донецькій області та присвоєно спеціальне звання - рядовий міліції. Останнє присвоєне перед звільненням спеціальне звання - капітан міліції.

Відповідно до наказу начальника Головного управління МВС України в Донецькій області від 23.08.2012 року № 336 о/с ОСОБА_1 призначено оперуповноваженим сектора боротьби з незаконним обігом наркотиків Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області.

Наказом МВС України від 24.07.2014 № 725 за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області, відповідно до вимог п. 2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 №230, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02.04.2013 №541/23073, комісії було доручено провести за вказаним фактом службове розслідування.

За наслідками проведення службового розслідування 24.07.2014 МВС України було складено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області.

У висновку встановлено, що оперуповноважений СБНОН Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області капітан міліції ОСОБА_1 самовільно виконував обов'язки начальника сектору БНОН, причетний до протиправних дій та зв'язків з ДНР.

За результатами службового розслідування комісія дійшла висновку, що за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення статті 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, ОСОБА_1 слід звільнити з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

24.07.2014 наказом МВС України № 783 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУМВС України в Донецькій області», за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення статті 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, позивача звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Згідно з наказом МВС України від 29.07.2014 №1436 о/с відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із поставленням на військовий облік) за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу).

Згідно з наказом ГУМВС України в Донецькій області від 05.09.2014 №333о/с вислуга років позивача станом на 29.07.2014 у календарному обчисленні складає 11 років 09 місяців 18 днів, у пільговому обчисленні - 14 років 05 місяців 14 днів.

Вважаючи протиправним наказ МВС України № 783 від 24.07.2014 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, наказ МВС України № 1436 о/с від 29.07.2014 в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ України, наказ ГУ МВС України в Донецькій області № 333 о/с від 05.09.2014 в частині обчислення ОСОБА_1 вислуги років станом на 29.07.2014 та встановлення її на цей день в календарному обчисленні 11 років 09 місяців 18 днів, у пільговому обчисленні - 14 років 05 місяців 14 днів, а також із вимогою про поновлення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - позивач звернувся до суду із цим позовом.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про міліцію» порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, їх права, обов'язки та відповідальність, у томі числі порядок звільнення зі служби, врегульовані Положенням про проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991 (далі - Положення).

Пунктами 63-67 Положення визначені підстави для звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби.

Згідно з пунктом 66 Положення особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ.

Пунктом 22 Наказу № 783 від 24.07.2014 визначено, що за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і молодшого начальницького складу, порушення статті 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, капітана міліції ОСОБА_1, оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Краматорського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області, звільнити з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов'язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

За приписами ч. 3 ст. 3 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 № 565-XII, у підрозділах міліції не допускається діяльність політичних партій. При виконанні службових обов'язків працівники міліції незалежні від впливу політичних партій та інших об'єднань громадян.

Частиною 1 ст. 5 зазначеного Закону визначено, що міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

Статтею 10 Закону України «Про міліцію» визначені основні обов'язки міліції.

З тексту присяги працівника внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382, вбачається, що кожний працівник органів внутрішніх справ України, який склав таку присягу, вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України: поклявся завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю; присягнув з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ, поклявся мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.

Отже, недодержання працівником органів внутрішніх справ України наведених вище норм є безумовною підставою вважати цю особу такою, яка вчинила правопорушення.

Разом з тим, наявність такого правопорушення повинна бути доведена певними доказами, отриманими із дотриманням певної процедури, при цьому обов'язок доведення такого факту покладається на орган внутрішніх справ, який приймає рішення щодо притягнення працівника до відповідальності, визначеної законом.

В обґрунтування підстав для прийняття оскаржуваних наказів представник відповідача-1 послався на Висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області від 24.07.2014, затверджений міністром МВС України 24.07.2014 (далі - Висновок службового розслідування).

Зазначеним Висновком службового розслідування встановлено наступне (стор. 12 Висновку службового розслідування):

«оперуповноважений СБНОН Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області капітан міліції ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, освіта повна вища, в ОВС з 02.04.2008, в посаді 05.08.2013, діючих дисциплінарних стягнень не має, самовільно виконував обов'язки начальника сектору БНОН, причетний до протиправних дій та зв'язків з ДНР».

З приводу Висновків службової перевірки суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Статтею 70 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов'язку і витребовує необхідні докази. Про витребування доказів або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про відмову у витребуванні доказів окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справи.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Суд може збирати докази з власної ініціативи.

Для з'ясування обставин, викладених у Висновку службового розслідування, Запорізьким окружним адміністративним судом ухвалами від 27 жовтня 2014 року, 01 грудня 2014 року, 06 березня 2015 року від відповідачів витребовувались докази по справі.

Так, за результатами виконання вимог, викладених у вищезазначених ухвалах Запорізького окружного адміністративного суду про надання (доказів) фактів вчинення позивачем будь-якого правопорушення, викладених у Висновку службового розслідування, відповідачами надані: список працівників СБНОН Краматорського МВ на преміювання за травень 2014 року, підписаний капітаном міліції ОСОБА_1 як в.о. начальника СБНОН Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області, в якому зокрема встановлено збільшені, порівняно із попередніми місяцями відсотки на преміювання о/у ОСОБА_10, ОСОБА_1 та ОСОБА_11; список працівників СБНОН Краматорського МВ на зменшення чи позбавлення преміювання за травень 2014 року, підписаний капітаном міліції ОСОБА_1 як в.о. начальника СБНОН Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області, в якому зокрема зменшено начальнику СБНОН ОСОБА_7 та ст..о/у ОСОБА_12 розмір відсотків преміювання до 5% та 8 % відповідно; рапорти на імя начальника Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області, підписані капітаном міліції ОСОБА_1 як в.о. начальника СБНОН Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області, в яких зокрема останній доповідає про неналежне виконання своїх службових обов'язків з боку начальника СБНОН Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області майором міліції ОСОБА_7 та ст..о/у СБНОН Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_12 та клопоче про зменшення розміру премії.

Також, надані письмові пояснення завідувача СФЗБО - головного бухгалтера Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_13, в яких останній зазначив про те, що «…деяким начальникам підрозділів та окремим співробітникам (зокрема відділу карного розшуку та сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків) було зменшено розмір премії до 5-10%. У зв'язку із чим, відповідним співробітникам (ОСОБА_14, ОСОБА_7, ОСОБА_15, ОСОБА_12, ОСОБА_16, ОСОБА_17 та іншим) було нараховано та виплачено грошове забезпечення у розмірі 2 000,00 грн. - 2 500,00 грн. Відповідні списки до СФЗБО Краматорського МВ надходили від ОСОБА_8 за підписом ОСОБА_9 та ОСОБА_1…Після нарахування грошового забезпечення у межах виділених асигнувань СФЗБО були сформовані платіжні доручення на виплату заробітної плати та грошового забезпечення…Сформовані платіжні доручення на виплату грошового забезпечення та заробітної плати були віддані ОСОБА_8, які наступного дня були повернуті до СФЗБО з підписом першого заступника начальника - начальника слідчого відділу підполковника міліції ОСОБА_18 Перевірити особисто достовірність підпису ОСОБА_18 на фінансових документах було неможливо у зв'язку із відсутністю юудь-якого зв'язку із ним. Після цього платіжні доручення були підписані мною ОСОБА_19, як головним бухгалтером Краматорського МВ, скріплені печаткою та надані до ДКСУ у м. Краматорськ для проведення оплати».

Викладені в письмових поясненнях обставини ОСОБА_13 підтвердив і у судовому засіданні, допитаний в якості свідка.

Також, суд приймає до уваги, надісланий Прокуратурою Донецької області листом від 01.12.2014 вих. № 0517/1/3-958вих.-14 висновок службової перевірки від 09.09.2014 «За фактом неправомірних дій окремих працівників Краматорського МВ ГУ МВС України в Донецькій області, виявленими у ході відпрацювання зазначеного підрозділу», в якому зокрема зазначено наступне «…виконуючи функції керівника правоохоронних органів м. Краматорська самопроголошений начальник Краматорського МВ ОСОБА_20 за попередньою домовленістю зі своїм самопроголошеним заступником ОСОБА_8, всупереч інтересам служби, з корисливих мотивів, безпідставно надали до сектору фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Краматорського МВ списки працівників окремих підрозділів міськвідділу на встановлення відсотків премії, а також списки на зменшення та позбавлення премії окремих працівників…оглядом світлокопій списків особового складу Краматорського МВ на преміювання (збільшення, зменшення, позбавлення), які надавались до СФЗБО, в графі «Начальник…» дійсно виявлені підписи самопроголошених керівників Краматорського МВ, а відповідні розміри нарахування грошового забезпечення відображено у розрахунково-платіжних відомостях за відповідні періоди 2014 року…».

Сам позивач у письмових поясненнях від 10.07.2014, які також долучені до матеріалів службового розслідування вказав на те, що він продовжив виходити на місце служби і після захоплення Краматорського міськвідділу озброєними особами 12.04.2014 і виконував покладені на нього обов'язки.

В судовому засіданні позивач заперечив проти факту підпису вищезазначених рапортів та списків на преміювання (деприміювання) осіб, при цьому не зміг пояснити чому на вказаних документах міститься підпис, який візуально відповідає підпису позивача у справі.

Клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи не заявляв.

Таким чином, суд вважає, що факти, викладені у висновку службового розслідування та у висновку службової перевірки відповідають фактичним обставинам справи.

За приписами ст. 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Отже, наявні в матеріалах справи докази доводять викладену у висновку службового розслідування та висновку службової перевірки інформацію щодо вчинення позивачем правопорушення, а відтак висновок щодо наявності підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є обґрунтованим та таким, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Пунктом 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114, визначено, що особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Щодо твердження представника позивача, що відповідачем порушений порядок звільнення, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до ч.5 ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Судом встановлено, що позивач пояснень в рамках здійснення службового розслідування не надав. Єдині пояснення позивача датовані 10.07.2014.

Частиною 6 ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України встановлено, що про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

Суд вважає, що відповідачем було порушено порядок проведення службового розслідування щодо позивача (пояснення в рамках розслідування не відбирались, позивач надав пояснення до призначення розслідування, із наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача у встановлений Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України спосіб ознайомлено не було), не повідомлення позивача про проведення службового розслідування чи не відібрання пояснень від позивача не може вважатися достатньою підставою для скасування оскаржуваних наказів, оскільки вчинення позивачем протиправного діяння є несумісним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, суперечить змісту Присяги працівників внутрішніх справ, підриває довіру громадян як до працівників міліції, так і до органів внутрішніх справ в цілому, принижує їх авторитет.

Суд вважає, що своїми діями, які знайшли відображення у висновку службового розслідування та висновку службової перевірки, позивачем порушено Присягу працівника внутрішніх справ України, що робить неможливим його подальшу службу в ОВС. Крім того, під час судового розгляду справи по суті знайшли своє підтвердження ті факти, які викладені у висновках МВС України, складених за результатами службового розслідування та службової перевірки.

Отже, суд критично ставиться до доводів позивача, що порушення формальної процедури видання відповідачем оскаржуваних наказів є підставою для задоволення позову, оскільки судом встановлено, що позивачем вчиненні дії, які дискредитують звання рядового і начальницького складу працівника органів внутрішніх справ.

Таким чином, суд вважає, що позивачем порушені вимоги Закону України «Про міліцію», вимоги Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та Присяги працівника внутрішніх справ України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із статтею 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З наведених підстав суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, а тому позов в частині визнання незаконними та скасування наказів Міністерства внутрішніх справ України № 783 від 24.07.2014 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУ МВС України в Донецькій області» та № 1436 о/с від 29.07.2014 в частині звільнення ОСОБА_1 із органів внутрішніх справ у відповідності з п. 66 Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи те, що вимоги про поновлення на роботі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, а також про скасування наказу № 333 о/с від 05.09.2014 в частині визначення ОСОБА_1 вислуги років на службі в органах внутрішніх справ є пов'язаними та такими, що безпосередньо випливають із вимог про визнання протиправними та скасування наказів №783 від 24.07.2014 та № 1436 о/с від 29.07.2014, у задоволенні яких судом відмовлено, то в цій частині адміністративного позову суд також відмовляє.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись ст.ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління МВС України в Донецькій області, Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя Л.Я. Максименко

Судді Ю.В. Калашник

Р.В. Кисіль