Справа № 815/2958/15
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2958/15
УХВАЛА

18 червня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Потоцької Н.В.

за участю секретаря Загрійчук О.В.

сторін

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Дмитренко О.Ю.

представника відповідача Жигаль Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції у м. Одесі, товариства з обмеженою відповідальністю «Росла» про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції у м. Одесі, товариства з обмеженою відповідальністю «Росла», в якому позивач просить:

- визнати незаконними дії заступника начальника Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Дмитренко О.Ю. по призначенню оцінки заставного майна, як арештованого;

- визнати протиправними дії TOB «Росла» по проведенню оцінки заставного майна, як арештованого.

- визнати недійсним Звіт про незалежну оцінку по визначенню ринкової вартості нежитлових приміщень техэтажа загальною площею 269,1 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 складений TOB «Росла».

В судовому засіданні 18.06.2015 року представником позивача заявлено клопотання про закриття провадження по справі в частині позовних вимог щодо визнання протиправними дій TOB «Росла» по проведенню оцінки заставного майна, як арештованого та визнання недійсним Звіту про незалежну оцінку по визначенню ринкової вартості нежитлових приміщень техэтажа загальною площею 269,1 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 складений TOB «Росла», оскільки вказані вимоги не підлягають розгляду в адміністративному судочинстві.

Так, абз. 6 п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 3 від 13.12.2010 року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби», визначено, що судам необхідно враховувати, що суб'єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби, і висновки експерта є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу.

Згідно пункту 24 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» - суди мають враховувати, що суб'єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця - оцінювача, а не актом державного органу

Позивач та представник позивача не заперечували проти закриття провадження в частині позовних вимог.

Представники відповідачів наголошували на законодавчій визначеності підстав для закриття провадження по справі в частині вказаних вимог, оскільки вони дійсно підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Дослідивши письмові докази по справі та заслухавши пояснення представників сторін, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до положень ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ст. 3 КАС України, справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є те, що вона повинна містити у собі публічно - правовий спір.

Судом в свою чергу встановлено, що між сторонами виник спір, предметом оскарження якого є визнання протиправними дій TOB «Росла» по проведенню оцінки заставного майна, як арештованого та визнання недійсним Звіту про незалежну оцінку по визначенню ринкової вартості нежитлових приміщень техэтажа загальною площею 269,1 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 складений TOB «Росла».

Частиною 2 ст. 4 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Пункт 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 3 від 13.12.2010 року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» визначено, що судам необхідно враховувати, що суб'єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби, і висновки експерта є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу. Тому вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, не підлягають розгляду адміністративними судами.

У разі якщо експерт, суб'єкт оціночної діяльності - фізична особа, висновок експерта слід оскаржувати в порядку цивільного судочинства, якщо експерт, суб'єкт оціночної діяльності - юридична особа - у порядку господарського судочинства.

Пунктом 24 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», встановлено, що суди мають враховувати, що суб'єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу. Тому вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Такі вимоги сторони виконавчого провадження розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб'єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб'єктом оціночної діяльності.

Аналізуючи наведені положення законодавства можна дійти висновку, що питання, які пов'язані з суб'єкт оціночної діяльності, який є учасником виконавчого провадження повинні розглядатися судами у порядку цивільного судочинства.

Отже, зазначені вище вимоги у даній справі не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 р. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 р. вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних судах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд який розглянув справу не віднесену до його юрисдикції, не може вважатись «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Тотожна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 2 грудня 2014 року у справі № 21-530а14.

У відповідності до вимог п.1 ч.1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження в частині позовних вимог у цій справі з урахуванням вищевикладених обставин та норм чинного законодавства України.

При цьому, у відповідності до вимог ч.2 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України слід роз'яснити позивачеві, що розгляд вказаних вимог віднесено до юрисдикції цивільного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, 160 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції у м. Одесі, товариства з обмеженою відповідальністю "Росла" в частині позовних вимог щодо визнання протиправними дій TOB «Росла» по проведенню оцінки заставного майна, як арештованого та визнання недійсним Звіту про незалежну оцінку по визначенню ринкової вартості нежитлових приміщень техэтажа загальною площею 269,1 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 складений TOB «Росла» - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання ухвали апеляційної скарги.

Суддя Потоцька Н.В.

.