Справа № 825/1789/15-а
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 року Чернігів Справа № 825/1789/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Кашпур О.В.,

при секретарі - Пушенко О.І.,

за участі представника позивача - ОСОБА_1.,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 29.05.2015 року звернувся з позовом до Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області і просить скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №21507706 від 22.05.2015р., прийняте за наслідками розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності на частину (0,0005 га) від земельної ділянки площею 0,0087 га, яка знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Орджонікідзе 28, кадастровий номер земельної ділянки :02:026:5421; зобов'язати реєстраційну службу Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області провести державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на частину (0,0005 га) від земельної ділянки площею 0,0087 га, яка знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Орджонікідзе 28, кадастровий номер земельної ділянки :02:026:5421.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідач прийняв оскаржуване рішення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 24 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Вимоги до документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень встановлені статтею 17 цього Закону. Документи подані позивачем для проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку повністю відповідають вимогам закону. Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону, відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена. Враховуючи наведене, позивач вважає, що відповідач повинен був здійснити державну реєстрацію. Прийнявши рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 21507706 від 22.05.2015р., відповідач порушив конституційне право Позивача на приватну власність (ст. 41 Конституції України), оскільки відповідно до ст. 182 ЦКУ, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, без чого неможливо цим правом розпорядитися.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити, пояснив що 18.05.2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яка зареєстрована в базі даних заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 11428170. Разом із заявою позивачем, зокрема, подано договір купівлі-продажу частини земельної ділянки від 04.06.2008 року №4437, згідно з яким позивачу належить на праві власності майно, що складається з частини земельної ділянки розміром 0,0005 га, що розташована за адресою: місто Чернігів, вулиця Орджонікідзе, 28, кадастровий номер :02:026:5421 та довідку від 06.05.2015 року № 131/01-16 видану приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 згідно з якою державний акт на право власності на земельну ділянку (серія ЯГ № 858568) виданий Чернігівською міською радою 26 березня 2007 року на ім'я ОСОБА_5 - продавця по вищезазначеному договору, зберігається у справах ОСОБА_4 приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу. Державний акт на право власності на частину земельної ділянки розміром 0,0005 га, що розташована за адресою: місто Чернігів, вулиця Орджонікідзе, 28 на імя ОСОБА_3 надано не було. Аналіз законодавства свідчить про те, що до 02.05.2009 року документом, що посвідчував право власності на земельну ділянку незалежно від способу набуття власником такого права, виступав виключно державний акт. Згідно з частиною першою статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Відповідач вважає, що на момент розгляду заяви про державну реєстрацію існували очевидні розбіжності, які не давали змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №21507706 від 22.05.2015р., то відповідач вважає, що вирішення вказаного питання відноситься до виключної компетенції відповідача. Враховуючи зазначене, Реєстраційна служба Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав:

Встановлено, що 18.05.2015 року позивач звернувся до Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яка зареєстрована в базі даних заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 11428170.

Рішенням № 21507706 від 22.05.2015р. державний реєстратор прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області відмовив ОСОБА_3 у державній реєстрації права власності на земельну ділянку розміром 0,0005 га, що розташована за адресою: місто Чернігів, вулиця Орджонікідзе, 28, кадастровий номер :02:026:5421.

В рішенні зазначено, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме: заяву подано щодо реєстрації земельної ділянки 0,0005 га кадастровий номер земельної ділянки :02:026:5421, а згідно поданого договору купівлі-продажу частини земельної ділянки заявник придбав частину (0,0005 га) від земельної ділянки (площа земельної ділянки 0,0087 га), яка знаходиться за адресою Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Орджонікідзе, земельна ділянка 28, кадастровий номер земельної ділянки :02:026:5421.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу частини земельної ділянки від 04.06.2008 року №4437, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_5 частину земельної ділянки розміром 0,0005 га, що розташована за адресою: місто Чернігів, вулиця Орджонікідзе, 28, кадастровий номер :02:026:5421.

Згідно з п.4 договору купівлі-продажу, нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу частини земельної ділянки є підставою для видачі державного акта на право власності на земельну ділянку та його державної реєстрації. Право власності на частину земельної ділянки виникає у покупця з дня одержання державного акта на право власності на земельну ділянку та його державної реєстрації. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється землевпорядними організаціями в строки встановлені чинним законодавством України. Використання частини земельної ділянки до встановлення меж в натурі, одержання державного акта на право власності па земельну ділянку та державної реєстрації забороняється.

Відповідно до п.8.6 договору купівлі-продажу покупцю роз'яснено зміст ст. 90 Земельного кодексу України, щодо прав власників земельних ділянок, ст. 120 Земельного кодексу України, щодо переходу права на земельну ділянку, ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, щодо виникнення права власності, права користування на земельну ділянку, щодо документів, які посвідчують це право.

Для державної реєстрації прав та їх обтяжень позивачем було подано до Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції договір купівлі-продажу частини земельної ділянки від 04.06.2008 року №4437 та довідку від 06.05.2015 року № 131/01-16 видану приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 згідно з якою державний акт на право власності на земельну ділянку (серія ЯГ № 858568) виданий Чернігівською міською радою 26 березня 2007 року на ім'я ОСОБА_5 - продавця по вищезазначеному договору, зберігається у справах ОСОБА_4 приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу (а.с. 30).

Згідно листа Управління Держземагенства у Чернігівському районі Чернігівської області від 15.06.2015 року № 32-28-0.3-5405/2-15 земельна ділянка перебуває у приватній власності ОСОБА_5 згідно державного акту серії ЯГ № 858568 від 26.03.2007 року, виданого на підставі рішення 14 сесії 5 скликання Чернігівської міської ради від 27.02.2007 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначається Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868.

Пунктом 6 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 документи, що подаються для проведення державної реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, повинні відповідати вимогам, що встановлені законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідальність за достовірність відомостей, які містяться у документах, поданих для проведення державної реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, несе заявник.

Згідно із п. 8 Порядку для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті 1 1 цього Порядку, заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст.

Пунктами 13 цього Порядку передбачено, що заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті 1 1 цього Порядку, необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату адміністративного збору.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п. 15 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо:

1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках);

2) повноважень заявника;

3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону;

5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.. 125, ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України, в редакції, що діяла на момент укладення договору купівлі-продажу частини земельної ділянки, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Редакція ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України в такому вигляді діяла до 02.05.2009 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України, в редакції, що діяла до 01.01.2013 року право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Статтею 126 ЗК України в чинній редакції, що діє з 01.01.2013 року передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що земельним законодавством, яке було чинне на момент укладення договору купівлі-продажу частини земельної ділянки, було встановлено, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту отримання власником державного акту на право власності на таку земельну ділянку, про що було попереджено позивача під час укладення договору купівлі-продажу. Як свідчать матеріали справи, державний акт серії ЯГ № 858568 від 26.03.2007 року на право власності на частину земельної ділянки розміром 0,0005 га, що розташована за адресою: місто Чернігів вулиця Орджонікідзе, 28, кадастровий номер :02:026:5421, виписаний на ім'я ОСОБА_5, згідно даних Держземагенства у Чернігівському районі вся земельна ділянка кадастровий номер :02:026:5421 належить на праві власності ОСОБА_5

Таким чином, під час здійснення перевірки відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства державним реєстратором не було встановлено відповідність заявлених прав поданим документам, оскільки позивачем не було подано державному реєстратору документа, що посвідчує його право власності на земельну ділянку, наявність якого була передбачена земельним законодавством, чинним на момент укладення договору купівлі-продажу.

Згідно із п. 28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що відмова державного реєстратора Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_3 в здійснені державної реєстрації права власності на частину земельної ділянки розміром 0,0005 га, що розташована за адресою: місто Чернігів, вулиця Орджонікідзе, 28, кадастровий номер :02:026:5421 є обґрунтованою, оскільки подані позивачем для державної реєстрації документи не відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №21507706 від 22.05.2015р., а також про зобов'язання відповідача провести державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на частину (0,0005 га) від земельної ділянки площею 0,0087 га, яка знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Орджонікідзе 28, кадастровий номер земельної ділянки :02:026:5421 задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведене, керуючись ст.160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 відмовити в задоволенні позову.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя О.В. Кашпур