Справа № 807/2944/14
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 р. Справа № 876/642/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.12.2014 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області про визнання незаконними та скасування наказів,-

встановив:

15.09.2014 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом до відповідача - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області (далі- РВ ФДМУ по Закарпатській області) про визнання незаконними та скасування наказів.

У позовній заяві, із урахуванням уточнення до позовних вимог, ОСОБА_1 просить суд:

- визнати незаконним та скасувати п.п. 1,3 наказу № 84-к від 09.09.2014 року щодо попередження головного спеціаліста юридичного відділу регіонального відділення ФДМУ по Закарпатській області ОСОБА_1 про неповну службову відповідність за неналежне виконання службових обов'язків;

- визнати незаконним та скасувати наказ № 88-к від 24.09.2014 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани головного спеціаліста юридичного відділу регіонального відділення ФДМУ по Закарпатській області ОСОБА_1;

- зобов'язати відповідача здійснити виплату премії за вересень 2014 року та повернути всі заходи заохочення, які були зняті на підставі наказу № 88-к від 24.09.2014 року;

- визнати незаконним та скасувати наказ регіонального відділення ФДМУ по Закарпатській області № 92-к від 29.09.2014 року про скасування надбавки ОСОБА_1 - головному спеціалісту юридичного відділу регіонального відділення ФДМУ по Закарпатській області.

В обґрунтування вимог позовної заяви позивач зазначає, що 09.09.2014р. наказом з особового складу РВ ФДМУ по Закарпатській області № 84-к її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді застосування заходу дисциплінарного впливу, а саме попередження про неповну службову відповідність. Позивач вважає п.п. 1, 3 оскаржуваного наказу незаконними, оскільки винесенню даного наказу передувала службова записка начальника юридичного відділу від 05.03.2014 року та пояснювальна записка ОСОБА_1 від 24.03.2014 року, на підставі яких був винесений наказ № 40 з особового складу від 28.03.2014 року "Про попередження ОСОБА_1." згідно Закону України "Про правила етичної поведінки". Позивач вказує на те, що її притягнуто до дисциплінарної відповідальності фактично за відправку кореспонденції та за несплату судового збору, що не входить до її посадових обов'язків передбачених посадовою інструкцією. Зокрема нею був підготований проект документів для подачі до господарського суду Львівської області, який був завізований начальником юридичного відділу, тобто погоджений. Вказує, що з її боку, як фахівця в галузі права, було вчинено все можливе для того щоб відповідні судові інстанції розглянули справу по суті, відтак вважає, що її вина у тому, що судом повернуто без розгляду скарги РВ ФДМУ відсутня.

Згодом, 24.09.2014 р. регіональним відділенням ФДМУ по Закарпатській області було видано наказ № 88 - к про оголошення ОСОБА_1 догани за неодноразові порушення трудової дисципліни та правил внутрішнього трудового розпорядку, позбавлено премії за вересень 2014р. та наказано не застосовувати до позивача заходи заохочення протягом дії дисциплінарного стягнення. Основними аргументами, які слугували підставою для прийняття оскаржуваного наказу № 88 -к є доповідна записка начальника юридичного відділу від 19.05.2014р., доповідна записка начальника відділу персоналу та організаційного забезпечення від 09.09.2014р., акти про відсутність на роботі № 1 від 11.09.2014р., № 2 від 18.09.2014р., № 3 від 22.09.2014р., пояснювальна записка ОСОБА_1 від 24.09.2014р. Позивач вказує на те, що їй акти про відсутність на роботі були надані для ознайомлення разом зі службовою запискою для надання пояснень 24.09.2014 року, жодних письмових пояснень з приводу відсутності на роботі у вказані дні та години у неї за кожним конкретним випадком не вимагали, причини такої відсутності відповідач не з'ясовував взагалі, не зважаючи на те, що у ці дні вона була присутня на роботі увесь час відповідно до табелів обліку робочого часу, за що отримала заробітну плату, відтак вважає, що наказ № 88 - к про оголошення догани не відповідає ні вимогам закону, ні дійсним фактичним обставинам справи.

Крім того, в подальшому відповідачем був винесений наказ за № 92-к від 29.09.2014 року "Про скасування надбавки ОСОБА_1.", який позивачка також вважає незаконним, оскільки такий прийнятий на підставі наказів № 84-к від 09.09.2014 року та № 88-к від 24.09.2014 року, які є предметом оскарження у даній справі з наведених у позові мотивів, при цьому додатково зазначила, що встановлена надбавка в розмірі 30% від посадового окладу за виконання особливо важливої роботи, порядок встановлення якої та розміри визначені Постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006р. № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів". Відтак вказує, що з моменту її встановлення не змінилося коло посадових обов'язків позивача, не вносились зміни в посадову інструкцію чи звужувалось або зменшувалось коло покладених на неї посадових обов'язків, або її було усунуто від виконання певних посадових обов'язків, а тому у відповідача були відсутні будь-які правові підстави для скасування даної надбавки.

Враховуючи вищенаведені обставини, ОСОБА_1 вважає оскаржувані накази незаконними, такими, що порушують її законні права та інтереси, у зв'язку з чим просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.12.2014 р. уточнений позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано п.п. 1 наказу № 84-к від 09.09.2014 року "Про попередження ОСОБА_1 та скасування наказів РВ ФДМУ".

Визнано протиправним та скасовано наказ № 88-к від 24.09.2014 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1."

Визнано протиправним та скасовано наказ № 92-к від 29.09.2014 року "Про скасування надбавки ОСОБА_1."

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування п.п. 1,3 наказу № 84-к від 09.09.2014 року "Про попередження ОСОБА_1 та скасування наказів РВ ФДМУ", судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне.

Так, 28 березня 2014 року регіональним відділенням фонду державного майна України по Закарпатській області відповідно до Закону України "Про правила етичної поведінки" та Загальних правил поведінки державного службовця, затверджених наказом Головдержслужби України від 04.08.2010 року № 214, був винесений наказ № 40-к "Про попередження ОСОБА_1.", яким попереджено позивача про несумлінне виконання службових обов'язків та недодержання загальновизнаних етичних норм поведінки. Підставою для винесення даного наказу слугувала службова записка начальника юридичного відділу, яка датована 05.03.2014 року, однак подана згідно вхідного штампу за № 00116-сл до РВ ФДМУ по Закарпатській області 20.03.2014 року та пояснювальна записка ОСОБА_1

Слід зазначити, що відповідач прийшов до висновку про несумлінне виконання позивачем своїх службових обов'язків та недодержання загальновизнаних етичних норм з тих підстав, що головним спеціалістом юридичного відділу регіонального відділення ФДМУ по Закарпатській області ОСОБА_1 в силу виконання покладених на неї службових обов'язків було підготовлено для подання до господарського суду Львівської області ряд процесуальних документів по справі для вирішення по суті. Зазначені документи попередньо були надані до візування начальнику юридичного відділу ОСОБА_2, яка не мала зауважень до їх суті, про що остання вказувала і у судовому засіданні 02.12.2014 року.

Разом з тим, ухвалами господарського суду Львівської області від 24.02.2014 р. по справі № 17/345 та від 21.02.2014 року по справі № 1/352-19/25 вищевказані документи (скарги на дії ДВС) були повернуті регіональному відділенню ФДМУ по Закарпатській області без розгляду, з підстав відсутності у надісланих конвертах (пакетах) додатку № 8, а саме доказів про надсилання копії скарги відповідачу, натомість у конвертах містився тільки опис вкладення до цінного листа.

Факт відсутності доказів (розрахункового документу, чеку, квитанції) про надсилання копії скарги відповідачу, наслідком чого стало винесення судом вищезазначених ухвал та повернення матеріалів без розгляду, відповідачем поставлено у вину ОСОБА_1, як несумлінне виконання нею своїх посадових обов'язків та винесено наказ № 40-к "Про попередження ОСОБА_1.".

В подальшому, 09 вересня 2014 року регіональним відділенням фонду державного майна України по Закарпатській області був винесений наказ № 84 - к "Про попередження ОСОБА_1 та скасування наказів РВ ФДМУ", пунктом 1 якого, попереджено про неповну службову відповідність ОСОБА_1 - головного спеціаліста юридичного відділу регіонального відділення ФДМУ по Закарпатській області за неналежне виконання службових обов'язків та пунктом 3 - скасовано накази РВ ФДМУ від 04.02.2014 року № 12-К "Про попередження ОСОБА_3.", від 28.03.2014 року № 40-К "Про попередження ОСОБА_1." та від 01.04.2014 року № 41-К "Про попередження ОСОБА_4.".

Як слідує із тексту зазначеного наказу, такий винесено відповідачем відповідно до ст. 14 Закону України "Про державну службу", п. 12 Положення про регіональне відділення ФДМУ по Закарпатській області, затвердженого головою ФДМУ 16.07.2012 року, п. 2.3 Посадової інструкції начальника РВ ФДМУ, затвердженої наказом ФДМУ від 21.12.2006 року № 369-р.

Даний наказ винесено начальником РВ ФДМУ по Закарпатській області - ОСОБА_5 за наслідками розгляду доповідної записки від 09.09.2014 року щодо прийняття рішень про вжиття заходів дисциплінарного впливу до працівників юридичного відділу.

Зокрема, даною доповідною запискою начальника відділу персоналу та організаційного забезпечення - ОСОБА_6 від 09.09.2014 року, яка адресована начальнику РВ ФДМУ по Закарпатській області - ОСОБА_5 доведено до відома останнього, що протягом 2014 року щодо працівників юридичного відділу було винесено накази РВ ФДМУ від 04.02.2014 року № 12-К "Про попередження ОСОБА_3.", від 28.03.2014 року № 40-К "Про попередження ОСОБА_1." та від 01.04.2014 року № 41-К "Про попередження ОСОБА_4.", роз'яснено підстави застосування заходів дисциплінарного стягнення та дисциплінарного впливу до державних службовців відповідно до ст. 14 Закону України "Про державну службу" та право начальника відділення приймати рішення щодо накладення дисциплінарних стягнень, видання та скасування в межах своєї компетенції наказів та контролю за їх виконанням відповідно до п. 12 Положення про регіональне відділення ФДМУ по Закарпатській області, затвердженого головою ФДМУ 16.07.2012 року, п. 2.3 Посадової інструкції начальника РВ ФДМУ, затвердженої наказом ФДМУ від 21.12.2006 року № 369-р.

Як наслідок, судом апеляційної інстанції встановлено, що начальником РВ ФДМУ по Закарпатській області - ОСОБА_5 окрім інших, також було скасовано і попередній наказ від 28.03.2014 року № 40-К "Про попередження ОСОБА_1." та як зазначено у самому наказі № 84 - к з тих самих підстав - службової записки начальника юридичного відділу від 20.03.2014р. та пояснювальної записки ОСОБА_1 від 24.03.2014 р., тобто по тому ж самому факту, що і попереднього разу до позивача було застосовано заходи дисциплінарного впливу, однак вже відповідно до ст. 14 Закону України "Про державну службу", а саме попереджено ОСОБА_1 про неповну службову відповідність за неналежне виконання службових обов'язків.

Надаючи юридичну оцінку п. 1 оскаржуваного наказу, колегія суддів враховує наступне.

Так, відповідно до ст. 14 Закону України "Про державну службу" дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

До службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу: попередження про неповну службову відповідність; затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного ОСОБА_1 наказу № 84-к від 09.09.2014 року, відповідач з ряду підстав для застосування дисциплінарних стягнень чи заходів дисциплінарного впливу, які передбачені ст. 14 Закону України "Про державну службу" вважав доведеною вину позивача у неналежному виконанні нею своїх службових обов'язків, що проявилося на думку відповідача у відсутності в надісланих до господарського суду Львівської області конвертах (пакетах) доказів про надсилання копії скарг відповідачу і як наслідок винесення судом ухвал від 24.02.2014 р. по справі № 17/345 та від 21.02.2014 року по справі № 1/352-19/25 про повернення регіональному відділенню ФДМУ по Закарпатській області без розгляду поданих матеріалів. Варто врахувати, що службове розслідування по даному факту не проводилося.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які склалися між позивачем та відповідачем щодо даного факту, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про підставність позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування п. 1 наказу № 84-к від 09.09.2014 року, з огляду на таке.

Так, перелік завдань, службових обов'язків та відповідальність за їх невиконання позивачем, визначено у Посадовій інструкції головного спеціаліста юридичного відділу, яка затверджена в.о. начальника регіонального відділення ФДМУ по Закарпатській області 18.01.2013 року, погоджена начальником юридичного відділу та начальником відділу кадрової та організаційної роботи. З даною Посадовою інструкцією під підпис ознайомлена позивач ОСОБА_1

Відповідно до розділу 2 Посадової інструкції (який містить вичерпний перелік завдань та обов'язків головного спеціаліста) головний спеціаліст зобов'язаний:

2.1. знати свої службові обов'язки, своєчасно та якісно виконувати їх;

2.2. вести позовну роботу, представляти інтереси регіонального відділення в суді, господарському суді та інших державних та громадських організаціях при розгляді правових питань;

2.3. розглядати скарги, заяви та звернення громадян і юридичних осіб з питань приватизації, оренди та відчуження державного майна;

2.4. надавати консультації з правових питань при наданні в оренду та приватизації державного майна з метою однозначного застосування законодавства України;

2.5. здійснювати систематизацію чинного законодавства з питань, що віднесені до діяльності регіонального відділення та представництв ФДМУ;

2.6. проводити експлуатацію комп'ютерної правової бібліотеки "ЛІГА";

2.7. не розголошувати будь-яку конфіденційну службову інформацію про документи або інші матеріали та відомості, що перебувають в роботі працівників в

відділення без дозволу керівництва;

2.8. своєчасно та в повному обсязі: - заповнювати електронні бази даних; - звітувати по електронним базам даних обов'язок ведення яких покладено на спеціалістів юридичного відділу;

2.9. вчиняти дії щодо внесення даних до реєстру та передачі судових справ до архіву;

2.10. нести персональну відповідальність за своєчасне та якісне опрацювання, зберігання, передачу іншим працівникам відділу і до архіву документів, які отримує для виконання доручення або їх вчинення;

2.11. у разі звільнення або переведення до іншого структурного підрозділу

забезпечити передачу отриманих документів (для опрацювання або з архіву)

іншому працівнику, визначеному керівником відділу;

2.12. подавати виконавчі документи до стягнення, брати участь у виконавчому провадженні та вчиняти дії передбачені Законом України "Про виконавче провадження";

2.13. не допускати дій або вчинків, що можуть нанести шкоду відділу та відділенню чи дискредитувати його працівників;

2.14. постійно працювати над підвищенням свого фахового рівня;

2.15. відслідковує інформацію про офіційне оприлюднення актів законодавства в друкованих виданнях, про що кожної п'ятниці інформує начальника відділу;

2.16. систематично, не рідше 1 разу на місяць відслідковує стан виконання судових рішень органами державної виконавчої служби, контролює їх виконання та вживає заходів щодо виконання судових рішень в повному обсязі.

Згідно розділу 4 Посадової інструкції, головний спеціаліст несе персональну відповідальність відповідно до чинного законодавства за:

4.1. своєчасне та якісне виконання завдань і функцій, що покладені на юридичний

відділ згідно Положення про юридичний відділ та посадовою інструкцією;

4.2. відповідність підготовлених документів діючим законодавчим, директивним, нормативним актам, методикам та положенням;

4.3. виконання законодавства про державну службу (ст. 38 Закону України „Про державну службу");

4.4. дотримання режиму трудового розпорядку регіонального відділення;

4.5. розголошення в письмовій або усній формі конфіденційної службової інформації;

4.6. якість документів, що подаються для візування чи на підпис начальника відділу та начальника відділення;

4.7. своєчасне та якісне виконання доручень керівництва і посадової інструкції;

4.8. збереження документації та ввірених матеріальних цінностей;

4.9. виконання правил протипожежної техніки безпеки.

Даний перелік є вичерпним.

Колегією суддів на підставі наявних матеріалів справи та пояснень сторін, які беруть участь у справі встановлено, що працівник регіонального відділення ФДМУ по Закарпатській області відповідальний за відправку вихідної кореспонденції у той час перебував у щорічній відпустці. Дана обставина підтверджена також відповідним наказом від 20.01.2014 року № 12-в "Про надання відпустки", який винесено відносно друкарки І-ї категорії відділу бухгалтерсько-фінансової роботи ОСОБА_7 Так, відповідач вважає, ОСОБА_1 будучи спеціалістом юридичної служби була зобов'язана відправити рекомендовану вихідну кореспонденцію до суду самостійно, з огляду на тимчасову відсутність відповідального за цей напрям роботи працівника і відповідно несе відповідальність за неналежне здійснення цього обов'язку.

Однак, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що всупереч вимогам чинного законодавства, жодним наказом по регіональному відділенню ФДМУ по Закарпатській області на позивача ОСОБА_1 - не було покладено обов'язку та не було попереджено про відповідальність за невиконання обов'язку щодо відправлення рекомендованої вихідної кореспонденції з регіонального відділення ФДМУ по Закарпатській області до будь-яких установ чи організацій, в тому числі і до суду. Дану обставину визнала представник відповідача в судовому засіданні 02.12.2014 року.

Жодних інших фактів неналежного виконання позивачем покладених на неї посадовою інструкцією обов'язків, які слугували підставою для притягнення її до відповідальності пунктом 1 оскаржуваного наказу № 84-к від 09.09.2014 року відповідачем не доведено.

Як наслідок, в даному випадку, суд першої інстанції прийшов до вірного переконання про протиправність та необґрунтованість пункту 1 наказу № 84-к від 09.09.2014 року, оскільки ОСОБА_1 у даному випадку не може нести відповідальність передбачену ст. 14 Закону України "Про державну службу" за неналежне виконання нею службових обов'язків, які проявилися у відсутності вкладення до поштового відправлення вихідної кореспонденції тих чи інших документів (квитанції чи чеку), оскільки такі дії по відправленню вихідної кореспонденції не відносяться до її посадових обов'язків і позивач не несе відповідальності за їх невиконання чи неналежне виконання відповідно до Посадової інструкції головного спеціаліста юридичного відділу, яка затверджена в.о. начальника регіонального відділення ФДМУ по Закарпатській області 18.01.2013 року.

Що стосується позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування п. 3 наказу № 84-к від 09.09.2014 року, то в контексті ч.1 ст.6 КАС України у задоволенні такої слід відмовити, оскільки в даному випадку скасування відповідачем пунктом 3 оскаржуваного наказу № 84-к від 09.09.2014 року виданих ним же наказів РВ ФДМУ від 04.02.2014 року № 12-К "Про попередження ОСОБА_3." та від 01.04.2014 року № 41-К "Про попередження ОСОБА_4." стосується не ОСОБА_1, а інших осіб, які не є стороною у даній справі. Що ж стосується самого факту скасування відповідачем наказу від 28.03.2014 року № 40-К "Про попередження ОСОБА_1.", то на думку суду, оскаржуване рішення суб'єкта владних повноважень у цій частині не породжує будь-яких правових наслідків (в тому числі і негативних) для прав чи інтересів ОСОБА_1, відтак у задоволенні даної позовної вимоги з цих підстав слід відмовити.

Щодо позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу № 88-к від 24.09.2014 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани головного спеціаліста юридичного відділу регіонального відділення ФДМУ по Закарпатській області ОСОБА_1, зобов'язання відповідача здійснити виплату премії за вересень 2014 року та повернути всі заходи заохочення, які були зняті на підставі наказу № 88-к від 24.09.2014 року а також позовної вимоги про визнання незаконним та скасування наказу регіонального відділення ФДМУ по Закарпатській області № 92-к від 29.09.2014 року про скасування надбавки ОСОБА_1 - головному спеціалісту юридичного відділу регіонального відділення ФДМУ по Закарпатській області, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, із матеріалів справи вбачається, що регіональним відділенням фонду державного майна України по Закарпатській області відповідно до ст.ст. 147, 147-1, 151 Кодексу Законів про працю України, Положення про порядок преміювання працівників апарату, регіональних відділень та представництв ФДМУ за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, затвердженого наказом ФДМУ від 19.07.2012 року №3144, Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників РВ ФДМУ по Закарпатській області, затверджених загальними зборами трудового колективу від 01.07.2009 року - винесено наказ № 88 - к від 24.09.2014 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1.".

Вищевказаним наказом оголошено догану ОСОБА_1 - головному спеціалісту юрисконсульту юридичного відділу регіонального відділення ФДМУ по Закарпатській області за неодноразові порушення трудової дисципліни та правил внутрішнього трудового розпорядку.

Як слідує з тексту даного наказу, такий винесений на підставі доповідної записки начальника юридичного відділу ОСОБА_2 від 19.05.2014 року, доповідної записки начальника відділу персоналу та організаційного забезпечення ОСОБА_6 від 09.09.2014 року, актів про відсутність на роботі від 11.09.2014 року №1, від 18.09.2014 року №2, від 22.09.2014 року №3 та пояснювальної записки ОСОБА_1 від 24.09.2014 року.

Зазначений наказ містить також наступні пункти, зокрема 2 - "не застосовувати до ОСОБА_1 заходи заохочення протягом дії дисциплінарного стягнення" та 3 - "позбавити ОСОБА_1 премії за поточний місяць у розмірі 100 відсотків".

Крім того, в подальшому, 29.09.2014 року регіональним відділенням фонду державного майна України по Закарпатській області винесено наказ № 92-К "Про скасування надбавки ОСОБА_1." відповідно до пункту 1 якого, скасовано з 01.10.2014 року ОСОБА_1 - головному спеціалісту-юрисконсульту юридичного відділу надбавку за виконання особливо важливої роботи у розмірі 30 % посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг державного службовця та надбавки за вислугу років, та пунктом 2 якого, вважати таким, що втратив чинність абзац 4 пункту 4 наказу РВ ФДМУ від 28.01.2014 року № 8-К "Про встановлення надбавок та доплат".

Зважаючи на те, що даний наказ винесено відповідачем з урахуванням наказів № 84-к від 09.09.2014 року "Про попередження ОСОБА_1 та скасування наказів РВ ФДМУ" та № 88 - к від 24.09.2014 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1." тобто є похідним, зокрема щодо виконання п. 2 наказу № 88 - к в частині "не застосовувати до ОСОБА_1 заходи заохочення протягом дії дисциплінарного стягнення" і висновки суду щодо правомірності попередніх двох оскаржуваних позивачем наказів прямо стосуються і підставності винесення відповідачем даного наказу - суду необхідно досліджувати дані позовні вимоги у сукупності.

Надавши правову оцінку у цій частині позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до законного висновку про протиправність наказу регіонального відділення фонду державного майна України по Закарпатській області № 88 - к від 24.09.2014 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1." та як похідного від нього наказу № 92-К від 29.09.2014 року "Про скасування надбавки ОСОБА_1.", з огляду на таке.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Згідно ч. 1 ст. 147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Статтею 149 КЗпП України передбачено порядок застосування дисциплінарних стягнень. Так, зокрема до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що обставини, які лягли в основу для винесення оскаржуваних наказів №№ 88-к та 92-к не були предметом службового розслідування.

Колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції про те, що у даному випадку відповідачем не у повній мірі дотримано вимоги трудового законодавства, зокрема не досліджено всіх обставин щодо самого факту наявності у діях позивача, які викладені у документах, що стали підставою для винесення оскаржуваного наказу, ознак дисциплінарного проступку, не досліджено обставин, які викладені ОСОБА_1 у пояснювальній записці від 24.09.2014 року, та які з огляду на посаду, яку займає позивач (є державним службовцем) на переконання суду відповідач міг та повинен був встановити і дослідити призначивши та провівши службове розслідування, сам наказ винесений на підставі суперечливих документів.

Так, однією з підстав притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, які відповідач зазначає в оскаржуваному наказі № 88 - к від 24.09.2014 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1." слугує доповідна записка начальника юридичного відділу ОСОБА_2 від 19.05.2014 року, зміст якої складає доведення до відома керівника інформації про відсутність ОСОБА_1 на роботі 19.05.2014 року (тобто більше ніж за чотири місяці до винесення наказу) та клопотання начальника юридичного відділу про вжиття заходів дисциплінарного впливу до позивачки за неналежне виконання службових обов'язків та порушення трудової дисципліни.

Поряд з цим, колегія суддів вважає, що посилаючись у наказі № 88 - к на вищевказану доповідну записку, як на одну з підстав накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення, відповідачем не враховано та не надано оцінки тому факту, що 19.05.2014 року ОСОБА_1 перебувала на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності серії АГВ № 722173 і про відсутність з цих підстав на роботі належним чином повідомила відповідача, що підтверджується службовими записками начальника відділу персоналу та організаційного забезпечення ОСОБА_6 від 19.05.2014 р., яка зареєстрована у РВ ФДМУ по Закарпатській області 21.05.2014 року та від 30.05.2014 року. Факт перебування 19.05.2014 року ОСОБА_1 на лікарняному підтверджується також інформацією, яка відображена у табелі обліку використання робочого часу за травень 2014 року ф. № П-12, затвердженої наказом Мінстату України № 253 від 09.10.1995 року.

Іншою підставою відповідач вказує в оскаржуваному позивачем наказі № 88 - к від 24.09.2014 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1." складені акти про відсутність ОСОБА_1 на роботі від 11.09.2014 року №1, від 18.09.2014 року №2 та від 22.09.2014 року №3.

Дані акти складені зокрема: від 11.09.2014 року №1 - начальником юридичного відділу ОСОБА_2, начальником відділу персоналу та організаційного забезпечення ОСОБА_6 та друкаркою І-категорії відділу персоналу та організаційного забезпечення ОСОБА_7; від 18.09.2014 року №2 - начальником юридичного відділу ОСОБА_2, начальником відділу персоналу та організаційного забезпечення ОСОБА_6 та головним спеціалістом юридичного відділу ОСОБА_3; від 22.09.2014 року №3 - начальником юридичного відділу ОСОБА_2, начальником відділу персоналу та організаційного забезпечення ОСОБА_6 та заступником начальника відділу персоналу та організаційного забезпечення ОСОБА_9.

Як вбачається з даних актів ОСОБА_1 була відсутня на роботі (як на своєму робочому місці, так і в регіональному відділенні в цілому) протягом робочого часу 11.09.2014 року з 12.45 год. по 13.30 год., 18.09.2014 року з 12.50 год. по 13.15 год. та 22.09.2014 року з 12.45 год. по 13.50 год.

Разом з тим, відповідач при винесенні оскаржуваного наказу № 88 - к від 24.09.2014 року з посиланням на вищевказані акти про відсутність на роботі позивача, не врахував, що відомості які у них викладені суперечать іншим документам, пов'язаним з проходженням служби позивачкою, якими власне спростовуються.

Так, відповідно до табеля обліку використання робочого часу за вересень 2014 року ф. № П-12, затвердженої наказом Мінстату України № 253 від 09.10.1995 року ОСОБА_1 11, 18 та 22 вересня 2014 року була присутня на роботі протягом усієї тривалості даних робочих днів по 8 годин кожен і за що у повній мірі отримала заробітну плату з Державного бюджету України, що підтверджується розрахунковим листом за вересень 2014 року.

При цьому суд зауважує, що вищевказаний табель обліку використання робочого часу за вересень 2014 року підписано безпосередньо начальником РВ ФДМУ по Закарпатській області ОСОБА_5 та однією з осіб, якою було підписано акт №3 про відсутність ОСОБА_1 на роботі від 22.09.2014 року ОСОБА_9.

Крім того, суд при прийнятті рішення враховує і ту обставину, що не зважаючи на присутність на роботі позивачки ОСОБА_1 відповідно до зазначеного табелю обліку робочого часу 11, 12, 18, 19 та 22 вересня 2014 року у жодному з випадків коли було складено вищевказані акти №№ 1, 2 та 3, того ж дня у неї не було відібрано пояснення з даного приводу, а такі відбиралися в сукупності за всі ці дні 11, 18 та 22 вересня 2014 року безпосередньо у день винесення оскаржуваного наказу № 88-К від 24.09.2014 року.

З актами про відсутність ОСОБА_1 на роботі від 11.09.2014 року №1, від 18.09.2014 року №2 та від 22.09.2014 року №3 позивача не ознайомлювали під підпис взагалі.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання відповідача здійснити виплату премії за вересень 2014 року та повернути всі заходи заохочення, які були зняті на підставі наказу № 88-к від 24.09.2014 року, то у задоволенні такої слід відмовити, з огляду на висновок суду щодо протиправності спірного наказу та його скасування, що в свою чергу є достатнім заходом судового захисту для поновлення ОСОБА_1 у порушених правах.

Згідно ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В силу ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як наслідок, встановивши обставини справи та надавши їм належну юридичну оцінку, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Закарпатській області не доведено (не доказано) правомірності прийняття оскаржуваних наказів.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу чи постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.12.2014 р. по справі № 807/2944/14 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О. Большакова

В.Я. Макарик

Ухвала складена в повному обсязі 16.06.2015 року.