Справа № 813/6129/14
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2015-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2015 р. Справа № 876/10080/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління Міндоходів у Закарпатській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06.10.2014 року у справі за позовом Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління Міндоходів у Закарпатській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в :

Державне територіально-галузеве об'єднання "Львівська залізниця" звернулося до адміністративного суду з позовом до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління Міндоходів у Закарпатській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 24.07.2014 року №21/17-2, від 24.07.2014 року №22/17-2, від 24.07.2014 року №23/17-2, від 24.07.2014 року №24/17-2, від 24.07.2014 року №25/17-2, від 24.07.2014 року №26/17-2.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що висновки ДПІ у м. Ужгороді Закарпатської області за наслідком проведеної документальної планової перевірки відокремленого підрозділу "Ужгородська дистанція електропостачання" ДТГО "Львівська залізниця" щодо перерахування податку на доходи фізичних осіб за місцезнаходженням останнього, а не за місцезнаходженням структурних підрозділів, які входять до складу відокремленого підрозділу не ґрунтується на вимогах податкового законодавства. ВП "Ужгородська дистанція електропостачання" нараховує, утримує та сплачує до бюджету податок з доходів фізичних осіб до бюджету м. Ужгород, тобто за своїм місцезнаходженням відповідно до вимог пп. 168.4.3 п.168.3 ст.168 ПК України.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 06.10.2014 року задоволено позовні вимоги, оскільки суд погодився з наведеними позивачем доводами, вважаючи, що так як окремі дільниці, які входять до складу відокремленого підрозділу, не являються самостійними відокремленими підрозділами, тому платник податку не зобов'язаний перераховувати суми податку з доходів фізичних осіб до місцевого бюджету за місцезнаходженням цих дільниць.

Зазначену постанову суду оскаржив відповідач - Ужгородська ОДПІ ГУ Міндоходів у Закарпатській області, який просить її скасувати та винести нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

При цьому, апелянт обґрунтовує та мотивує свої вимоги тим, що структурний підрозділ (цех) у розумінні Господарського кодексу при застосуванні норм Податкового кодексу в частині сплати податку на доходи фізичних осіб слід відносити до відокремленого підрозділу, не уповноваженого нараховувати (сплачувати) податок на доходи фізичних осіб. Відповідно обов'язок податкового агента щодо нарахування (сплати) податку на доходи фізичних осіб з найманих працівників структурного підрозділу (цеху) виконує юридична особа. При цьому податок на доходи, нарахований працівникам структурного підрозділу (цеху), перераховується до місцевого бюджету за місцезнаходженням такого підрозділу (цеху).

Оскільки особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до п. 2 ч.1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає можливим здійснювати розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних мотивів.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів врахувала наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що Ужгородською ОДПІ проведено документальну планову перевірку відокремленого підрозділу "Ужгородська дистанція електропостачання" ДГТО "Львівська залізниця" щодо правильності нарахування та сплати податку на прибуток за період з 01.07.2010 р. по 31.12.2012 р., за результатами якої складено акт від 04.07.2014 р. №1817/07-01/22-00/05391324, за висновками якого встановлено порушення: пп. 147.1.27, пп. 14.1.36 п. 14.1 ст.14, п.138.2, п.138.10.2 та пп. 139.19 п. 139.1 ст.139 ПК України від 02.12.2010 №2755-VI завищено витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування на суму 779 грн. за 4 кв. 2012р.; пп 198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, завищено податкового кредиту на суму 156 грн. за грудень 2012р.; п.168.4 ст.168 ПК України в частині несплати (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб до бюджету за місцезнаходжень дільниць, які входять до складу ВП "Ужгородська дистанція електропостачання" ДГТО "Львівська залізниця" в сумі 1046578,60 грн. Крім того.

На підставі акта перевірки винесені податкові повідомлення-рішення від 24.07.2014 року №21/17-2, від 24.07.2014 року №22/17-2, від 24.07.2014 року №23/17-2, від 24.07.2014 року №24/17-2, від 24.07.2014 року №25/17-2, від 24.07.2014 року №26/17-2 про збільшення позивачу суми грошового зобов'язання за платежем податок з доходів з фізичних осіб із застосуванням штрафних санкцій.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями, позивач подав скаргу від 05.08.2014 року, яке рішенням ГУ Міндоходів у Закарпатській області 21.08.2014 року залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін.

Суд першої інстанції не встановив порушень відокремленим підрозділом "Ужгородська дистанція електропостачання" Львівської залізниці ДТГО "Львівська залізниця" пп. 168.4.4 п.168.4 ст.168 ПК України, зважаючи на те, що окремі дільниці, які входять до складу відокремленого підрозділу не являються самостійними відокремленими підрозділами, тому платник податку не зобов'язаний перераховувати суми податку з доходів фізичних осіб до місцевого бюджету за місцезнаходженням даних дільниць, а тому прийшов до висновку про протиправність застосування до позивача штрафних санкцій.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними, такими що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Платниками податків, згідно з п. 15.1 ст. 15 ПК України, визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з п. 18.1 ст. 18 ПК України, податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Відповідно до п.п. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Як встановлено п.п. 168.4.3 п. 168.4 ст. 168 ПК України суми податку на доходи, нараховані відокремленим підрозділом на користь фізичних осіб, за звітний період перераховуються до відповідного бюджету за місцезнаходженням такого відокремленого підрозділу.

У разі якщо відокремлений підрозділ не уповноважений нараховувати (сплачувати) податок на доходи фізичних осіб за такий відокремлений підрозділ, усі обов'язки податкового агента виконує юридична особа. Податок на доходи, нарахований працівникам відокремленого підрозділу, перераховується до відповідного бюджету за місцезнаходженням такого відокремленого підрозділу.

Підпунктом 168.4.4 пункту 168.4 статті 168 ПК України встановлено, що юридична особа за своїм місцезнаходженням та місцезнаходженням не уповноважених сплачувати податок відокремлених підрозділів, відокремлений підрозділ, який уповноважений нараховувати, утримувати і сплачувати (перераховувати) до бюджету податок, за своїм місцезнаходженням одночасно з поданням документів на отримання коштів для виплати належних платникам податку доходів, сплачує (перераховує) суми утриманого податку на відповідні рахунки, відкриті в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів за місцезнаходженням відокремлених підрозділів.

Органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів в установленому Бюджетним кодексом України порядку розподіляють зазначені кошти згідно з нормативами, визначеними Бюджетним кодексом України, та спрямовують такі розподілені суми до відповідних бюджетів.

Відповідно до п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Згідно п.п. 168.4.1 п. 168.4 ст. 168 ПК України, податок, утриманий з доходів резидентів та нерезидентів, зараховується до бюджету згідно з Бюджетним кодексом України.

Статтею 64 Бюджетного кодексу України передбачено, що податок на доходи фізичних осіб, який сплачується (перераховується) податковим агентом - юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) чи представництвом нерезидента-юридичної особи, зараховується до відповідного бюджету за їх місцезнаходженням (розташуванням) в обсягах податку, нарахованого на доходи, що виплачуються фізичній особі.

Відокремлений підрозділ «Ужгородська дистанція електропостачання» ДТГО «Львівська залізниця» зареєстрований виконавчим комітетом Львівської міської ради. Відповідно до довідки АА №720665 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України місцезнаходження суб'єкта господарювання: м. Ужгород, вул. Пирогова,1.

Відповідно до нової редакції Положення про Відокремлений підрозділ "Ужгородська дистанція електропостачання" від 18.04.2006р., такий входить до складу Львівської залізниці, створений на підставі наказу начальника залізниці від 14.11.1997р. №306 і діє відповідно до ст.64 Господарського кодексу України. Відокремлений підрозділ "Ужгородська дистанція електропостачання" безпосередньо підпорядкований відокремленому підрозділу "Служба електропостачання" ДТГО «Львівська залізниця» без права юридичної особи .

До складу ДТГО «Львівська залізниця» - юридичної особи входить відокремлені підрозділи, в тому числі ВП «Ужгородська дистанція електропостачання» ДТГО «Львівська залізниця», яким, відповідно до ПК України, в установленому порядку надано повноваження щодо нарахування, утримання і сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відокремлений підрозділ «Ужгородська дистанція електропостачання» ДТГО «Львівська залізниця» належить до категорії відокремлених підрозділів, які уповноважені нараховувати, утримувати і сплачувати до бюджету податок з доходів фізичних осіб та відповідно до положень Податкового та Бюджетного кодексів України сплачував цей податок за своїм місцезнаходженням, тобто до бюджету м. Ужгород, що, зокрема, підтверджено висновками акта перевірки податкового органу.

З огляду на наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки ВП «Ужгородська дистанція електропостачання» ДТГО «Львівська залізниця» сплачено (перераховано) суми податку за своїм місцезнаходженням, то останнім виконано обов'язок в частині нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб до бюджету.

Враховуючи викладене, колегія суддів, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Аналізуючи чинне законодавство та обставини справи колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги в спосіб, визначений ст.162 КАС України, оскільки відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатні та беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, та не довів правомірність прийнятих рішень.

В зв'язку з цим, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи всебічно, повно та об'єктивно встановив обставини справи, дослідив та оцінив всі докази, які містяться в матеріалах справи.

З огляду на таке, наведені в апеляційній скарзі доводи не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову - без змін.

Керуючись ст. 160, ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління Міндоходів у Закарпатській області залишити без задоволення.

Львівського окружного адміністративного суду від 06.10.2014 року у справі № 813/6129/14 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді І.М. Обрізко

ОСОБА_1