Справа № 813/8380/14
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 р. № 876/3532/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

ОСОБА_1,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Сихівському районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2015 року в справі № 813/8380/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сварог Ойл» до державної податкової інспекції у Сихівському районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Сварог Ойл» (далі - позивач, ОСОБА_4 «Сварог Ойл») звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Сихівському районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі - ДПІ у Сихівському районі м.Львова) № НОМЕР_1 від 01.09.2014 р.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що господарські операції між позивачем та його контрагентами - ОСОБА_4 «Праус» та ОСОБА_4 «ОСОБА_5 Петролеум» відповідають вимогам Податкового кодексу України (надалі - ПК України), Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»; є реальними, спричинили реальні зміни майнового стану ОСОБА_4 «Сварог Ойл», а товарно-матеріальні цінності, придбані в результаті вчинення таких господарських операцій, придбані з метою їх використання в господарській діяльності позивача, відповідають меті діяльності позивача, задекларованій у Статуті; належним чином відображені у бухгалтерському обліку та фінансовій звітності підприємства, підтверджуються усіма необхідними первинними та додатковими бухгалтерськими документами, до яких контролюючим органом не висловлено жодних застережень ні у процесі проведення перевірки, ні у судових засіданнях.

Зазначив, що висновки про нереальний характер господарських операцій між позивачем та його контрагентами фактично побудовані лише на висновках, зафіксованих в актах контролюючих органів про неможливість проведення зустрічних звірок ОСОБА_4 «Праус» та ОСОБА_4 «ОСОБА_5 Петролеум».

Крім того, на момент виникнення спірних правовідносин контрагенти ОСОБА_4 «Сварог Ойл» були зареєстровані належним чином та були платниками ПДВ. Акцентував увагу на тому, що як вітчизняним податковим законодавством, так і практикою Європейського суду з прав людини чітко передбачають правило індивідуальної відповідальності платника податків, тобто, добросовісний платник податків не повинен зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентів.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2015 року позов задоволено.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржила ДПІ у Сихівському районі м.Львова, яка вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідає нормам податкового законодавства, є правомірним та таким, що слід залишити в силі.

За результатами перевірок контрагентів позивача складено акти про неможливість проведення зустрічних звірок із ними, та зафіксовано неможливість реального виконання укладених із ОСОБА_4 «Сварог Ойл» правочинів через відсутність у таких необхідних умов для ведення господарських операцій, а саме: трудових ресурсів, складських приміщень, виробничих потужностей, транспортних засобів, тощо.

Таким чином, встановлені за результатами перевірки обставини свідчать про нереальне вчинення операцій з придбання нафтопродуктів від ОСОБА_4 «Праус» та ОСОБА_4 «ОСОБА_5 Петролеум», тобто не дають права ОСОБА_4 «Сварог Ойл» на формування податкового кредиту з податку на додану вартість на підставі податкових накладних, одержаних від вказаних контрагентів. З урахуванням викладеного, на переконання контролюючого органу, аргументи, наведені у позовній заяві, не спростовують виявлені порушення ДПІ у Сихівському районі м.Львова податкового законодавства ОСОБА_4 «Сварог Ойл».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_4 «Сварог Ойл» зареєстроване як юридична особа 20.05.2010 р. виконавчим комітетом Львівської міської ради з присвоєнням коду , взяте на податковий облік 21.10.2010 р. за № 28838, зареєстроване платником податку на додану вартість з 19.07.2010 р.

ДПІ у Сихівському районі м.Львова проведено позапланову виїзну перевірку позивача з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування податку на додану вартість при здійсненні взаєморозрахунків із ОСОБА_4 «Праус» та ОСОБА_4 «ОСОБА_5 Петролеум» за квітень 2014 року, про що складено акт № 900/13-50-22-01-17/37123341 від 18.08.2014 р.

У вказаному акті зафіксовано порушення вимог п.198.1 та п.198.6 ст.198 ПК України, що призвело до заниження ТОВ «Сварог Ойл» податку на додану вартість на загальну суму 473936,00 грн.

Контролюючим органом на підставі вказаного акта прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» № НОМЕР_1 від 01.09.2014 р. за платежем: податок на додану вартість на суму 710904,00 грн (за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 236968,00 грн).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач належними та допустимими доказами довів реальність господарських операцій з купівлі-продажу товарів з його контрагентами ОСОБА_4 «ОСОБА_5 Петролеум» та ОСОБА_4 «Праус».

Надані суду позивачем первинні документи в повній мірі відображають зміст, обсяги та вартісні показники господарських операцій позивача.

Натомість відповідач не довів суду обґрунтованості висновку про непідтвердження реальності господарських операцій з контрагентами позивача, як це зазначено в акті перевірки від 18.08.2014 р.

Висновки ж контролюючого органу переважно ґрунтуються на актах перевірок контрагентів позивача, дії по складенню яких визнані неправомірними у судовому порядку відповідно до судових рішень, що набрали законної сили.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними.

Відповідно до п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

За приписами п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення, зокрема, операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 ст.198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу (підпункт 134.1.1 пункту 134.1 ст.134 ПК України).

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За таких обставин, віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту можливо лише при фактичному здійсненні і підтвердженні належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарських операцій.

Судом встановлено, що між позивачем (покупець) та ОСОБА_4 «Праус» (постачальник) укладено договір поставки нафтопродуктів № 01/70 від 01.04.2014 р., відповідно до якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому товар, згідно умов договору. Номенклатура, кількість, ціна товару та строки поставки визначаються сторонами у додаткових угодах до договору, які є невід'ємною частиною договору.

Поставка товару здійснюється на основі заявки покупця та підписаної сторонами додаткової угоди до договору. Товар поставляється покупцю партіями, протягом поточного місяця у кількості та за ціною, визначеними у кожній додатковій угоді до договору, на умовах EXW-резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» і інших нафтобаз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів (ІНКОТЕРМС 2010) (п.4.1, 4.2 Договору).

З урахуванням викладеного 01.04.2014 р. укладено додаткову угоду № 00191 до договору № 01/70 від 01.04.2014 р. про поставку бензину автомобільного підвищеної якості А-92-Євро виду ІІ класу С код товару згідно з УКТЗЕД НОМЕР_2 у кількості 67.787 т на суму 1201863,52 грн (в т.ч. ПДВ 200310,59 грн) до 30.04.2014 р.

Між сторонами договору про поставку вказаного товару складено акт № 00191 від 30.04.2014 р. приймання-передачі нафтопродуктів до договору поставки нафтопродуктів від 01.04.2014 р.

Крім того, між тими ж сторонами укладено:

- договір поставки нафтопродуктів № 01/32 від 01.04.2014 р., з істотними умовами аналогічними договору поставки нафтопродуктів № 01/70 від 01.04.2014 р. На виконання такого укладено додаткову угоду № 00052 від 01.04.2014 р. про передачу на підставі договору бензину автомобільного підвищеної якості А-95-Євро виду класу D код товару згідно з УКТЗЕД НОМЕР_3 у кількості 24.792 т на суму 475781,78 грн (в т.ч. ПДВ 79296,96 грн) до 30.03.2014 р. В результаті одержання товару згідно з додатковою угодою 30.04.2014 р. складено акт № 00052 від 30.04.2014 р. приймання-передачі нафтопродуктів до договору поставки нафтопродуктів № 01/32 від 01.04.2014 р;

- договір поставки нафтопродуктів № 03/6 від 03.04.2014 р., з істотними умовами аналогічними договору поставки нафтопродуктів № 01/70 від 01.04.2014 р. На виконання такого укладено додаткову угоду № 00209 від 03.04.2014 р. про поставку бензину автомобільного підвищеної якості А-95-Євро виду ІІ класу D код товару згідно з УКТЗЕД НОМЕР_3 у кількості 30.855 на суму 552165,04 грн (в т.ч. ПДВ 92027,51 грн) до 30.04.2014 р. та про отримання якого сторонами складено акт № 00209 від 30.04.2014 р.;

- договір поставки нафтопродуктів № 22/45 від 22.04.2014 р., з істотними умовами аналогічними договору поставки нафтопродуктів № 01/70 від 01.04.2014 р. На виконання такого укладено додаткову угоду № 00139 від 22.04.2014 р. про поставку бензину автомобільного підвищеної якості А-92-Євро виду ІІ класу С код товару згідно з УКТЗЕД НОМЕР_2 у кількості 25 213 т на суму 485617,51 грн (в т.ч. ПДВ 80936,25 грн) до 30.04.2014 р. і про одержання якого складено акт № 00139 від 30.04.2014 р.

Крім вищевказаних документів на підтвердження реальності господарських операцій представником ОСОБА_4 «Сварог Ойл» до матеріалів справи долучено копії податкових накладних:

- № 138 від 30.04.2014 р. на суму 485617,51 грн (в т.ч. ПДВ 80936,25 грн) згідно з договором № 22/45 від 22.04.2014 р.;

- № 189 від 30.04.2014 р. на суму 1201863,52 грн (в т.ч. ПДВ 200310,59 грн) згідно з договором № 01/70 від 01.04.2014 р.;

- № 208 від 30.04.2014 р. на суму 552165,04 грн (в т.ч. ПДВ 92027,51 грн) згідно з договором № 03/6 від 03.04.2014 р.;

- № 51 від 30.04.2014 р. на суму 475781,76 грн (в т.ч. ПДВ 79296,96 грн) згідно з договором № 01/32 від 01.04.2014 р.

З пояснень позивача встановлено, що відповідно до Договору № 0208/10-7 зберігання від 02.08.2010 р. ВАТ «Дніпронафтопродукт» (зберігач) та ОСОБА_4 «Сварог Ойл» (поклажожавець) домовились, що у порядку та на умовах, визначених цим договором зберігач зобов'язується приймати та зберігати нафтопродукти та інші товарно-матеріальні цінності, які передаються поклажодавцем, і повернути їх поклажодавцеві у схоронності за першою його вимогою. Зберігач має право здійснювати відпуск товару зі складів третіх осіб, які знаходяться в договірних відносинах зі сторонами цього договору, тільки за вимогою поклажодавця (п.1 Договору).

Також представником позивача долучено копії листів від ОСОБА_4 «Праус», відповідно до яких позивача повідомлено про те, що нафтопродукти придбані за вказаними договорами перебувають на зберіганні в ПАТ «Дніпронафтопродукт», у якого такі можуть бути одержані в будь-який час впродовж дії відповідних договорів.

Відповідно до листа № 10/1301/01/20 від 13.01.2014 р. ПАТ «Дніпропродукт» проінформувало про те, що ОСОБА_4 «Сварог Ойл» має можливість одержання нафтопродуктів за наступними адресами: м.Клевань, вул.Мелещука, 8 ТОВ «ГЕД ВІЛС»; м.Дрогобич, вул.Бориславська, 82, ПАТ НПК Галичина» (є вантажовідправниками в розумінні п.11.5 наказу Міністерства транспорту України «Про затвердження правил перевезення вантажів автомобільним транспортом України» № 363 від 14.10.1997 р.).

Згідно пояснень позивача, для транспортування придбаних нафтопродуктів ОСОБА_4 «Сварог Ойл» укладено договір № 01/03/14/1 перевезення вантажів автомобільним транспортом і надання транспортно-експедиційних послуг від 01.03.2014 р. із перевізником ОСОБА_4 «Форлана».

На підтвердження факту транспортування нафтопродуктів, що перебували на зберіганні у ПАТ «Дніпронафтопродукт» до матеріалів справи долучені копії товарно-транспортних накладних за квітень 2014 року, копію акту № Б-000000015 від 30.03.2014 р. наданих послуг до угоди № 01/03/14.1 від 01.03.2014 р.

Щодо господарських операцій між ОСОБА_4 «Сварог Ойл» та ОСОБА_4 ОСОБА_5 Петролеум», судом встановлено наступні фактичні обставини справи.

Між позивачем (покупець) та ОСОБА_4 «ОСОБА_5 Петролеум» (постачальник) укладено договір поставки 3 32/14-П від 27.03.2014 р., відповідно до якого постачальник зобов'язується передати (поставити) у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити газ вуглеводневий скраплений марки СПБТ, надалі по договору - товар. Одиниця виміру товару - метрична тонна. Асортимент, кількість, ціна вартість товару визначається сторонами у відповідних додаткових угодах до договору. Умови поставки-склад покупця (АЗС). Допускається постачання товару кількома партіями. Місця поставки для кожної партії товару узгоджується за домовленістю сторін. Строк поставки для кожної партії товару визначається сторонами у відповідній додатковій угоді до Договору.

Виконання зобов'язань за даними договором підтверджується належним чином оформленими і підписаними сторонами видатковими накладними або іншими документами, які є невід'ємною частиною договору. Приймання-передача товару здійснюється відповідно до Інструкції, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 03.06.2002 р. № 323, а також умовами цього договору, додаткових угодах, специфікаціях (п. 1.1, 2.1, 3.1 - 3.3, 6.1 Договору).

Відповідно до додаткової угоди № 00014 від 01.05.2014 р. узгоджено поставку газу вуглеводневого скрапленого паливного для комунально-побутового споживання марки СПТБ у кількості 2650 т на загальну суму 34364,09 грн (в т.ч. ПДВ 5727,35 грн) до 31.05.2014 р.; відповідно до додаткових угод № 00014 від 08.05.2014 р. погоджено поставку цього ж товару у кількості 3160 т на загальну суму 40977,55 грн (в т.ч. ПДВ 6829,59 грн), додатковою угодою № 00028 від 20.05.2014 р. - у кількості 3060 т на загальну суму 39680,80 грн (в т.ч. ПДВ 6613,47 грн), а додатковою угодою № 0012 від 28.05.2014 р. - 3320 т на загальну суму 43052,36 грн (в т.ч. ПДВ 7175,39 грн) у строк до 31.05.2014 р.

На підтвердження факту виконання вказаних зобов'язань представником ОСОБА_4 «Сварог Ойл» до матеріалів справи долучені копії: податкової накладної № 82 від 30.04.2014 р. на суму 128185,20 грн (в т.ч. ПДВ 21364,20 грн); видаткових накладних № 00014 від 08.05.2014 р.; № 00028 від 20.05.2014 р.; № 00012 від 28.05.2014 р.; № 00014 від 01.05.2014 р.

Крім того, представником позивача до матеріалів справи долучено копії платіжних доручень про сплату коштів ОСОБА_4 «Праус» та ОСОБА_4 «ОСОБА_5 Петролеум» за надані ними товари/послуги.

Враховуючи вищезазначені документи, колегія суддів вважає, що позивачем віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту здійснено належним чином та підтверджено первинними документами.

Крім того, до матеріалів справи долучено копію листа ПАТ «Укрнафта» від 12.02.2015 р. щодо надання інформації по ціні реалізації товарної продукції ПАТ «Укртатнафта» у квітні - липні 2014 року та по взаємовідносинам з ТОВ «Сварог Ойл» (м.Львів, ) з питань постачання окремих нафтопродуктів у квітні - липні 2014.

Зі змісту вказаного листа встановлено, що ПАТ «Укртатнафта» не може надати відомості щодо цін реалізації бензину автомобільного підвищеної якості A-92-Євро виду II класу С, бензину автомобільного підвищеної якості A-95-Євро виду II класу D, палива дизельного підвищеної якості (Євро) марки В виду II, палива моторного альтернативного марки «Еліт-95 Супер літнє» та газу вуглеводневого скрапленого паливного для комунально-побутового споживання марки СПБТ, оскільки товариство не займається узагальненням, обліком, систематизацією та офіційним розповсюдженням інформації щодо цін на нафтопродукти та будь-які інші товари і сировину. Відповідно до п.13 Указу Президента України від 23.07.1998 р. № 817/98 «Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності» (має силу закону згідно п. 4 перехідних положень Конституції України), індикативні або звичайні ціни на товари (роботи, послуги) для застосування їх у податкових або митних цілях установлюються на підставі статистичної оцінки рівня цін реалізації таких товарів (робіт, послуг) на внутрішньому ринку України, яка проводиться уповноваженим державним органом у визначеному ним порядку.

Для обґрунтування рівня звичайних цін повинні використовуватись ціни, установлені на підставі статистичної оцінки рівня цін реалізації товарів (робіт, послуг) на внутрішньому ринку України. На внутрішньому ринку на всій території України, слід керуватися статистичними даними, які періодично публікуються Державним комітетом статистики України у збірнику «Середні ціни та їх індекси», а за операціями, що провадяться в межах окремих областей, - статистичною інформацією щодо цін на товари в регіонах, що є в розпорядженні обласних управлінь статистики.

Таким чином, колегія суддів вважає, що контролюючим органом при перевірці господарських операцій позивача з його контрагентами не досліджувалися жодні із зазначених даних, тобто вказані висновки нічим не підтверджені, а є лише суб'єктивним твердженням відповідача. Щодо вищевказаного контролюючим органом не надано жодних пояснень.

Також колегія суддів зазначає, що можливі порушення контрагентами позивача правил здійснення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення позивача як платника податків права на формування податкового кредиту з ПДВ, оскільки податковим законодавством такі обмеження не встановлені. Платник ПДВ (покупець товару, споживач) не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням постачальниками товару (надавачами послуг) вимог податкового законодавства і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливі порушення контрагентів.

Аналогічна позиція присутня в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах щодо права платника ПДВ на податковий кредит/бюджетне відшкодування за операціями з несумлінними, з податкової точки зору, постачальниками (справи: «Інтерсплав» проти України (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і «Бізнес Супорт Центр» проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03).

За таких обставин, розглядаючи спір, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

У відповідності до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням викладеного судова колегія дійшла переконання, що доводи апеляційної скарги є безпідставними і необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.160, 195, 196, 198 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Сихівському районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2015 року в справі № 813/8380/14 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Р.Й.Коваль

Судді В.В.Гуляк

ОСОБА_6

Ухвала в повному обсязі складена 15 червня 2015 року.