Справа № 805/1571/15-а
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 р. Справа № 805/1571/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

Час прийняття постанови: 10 год. 25 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі

головуючий суддя: Куденков К.О.

розглянувши у порядку письмового провадження позовну заяву Маріупольського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення суми одержаної допомоги по безробіттю,-

ВСТАНОВИВ:

Маріупольський міський центр зайнятості (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (надалі - відповідач) про стягнення суми одержаної допомоги по безробіттю у розмірі 4 002,00 грн.

Позов мотивовано неповідомленням ОСОБА_1 про те, що він був зареєстрований у якості фізичної особи-підприємця під час реєстрації та перебування на обліку у якості безробітного, що є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення, а саме отриманої допомоги по безробіттю.

Представник позивача до судового засідання від 18.06.2015р. надав заяву про розгляд справи без участі представника позивача.

Відповідач письмових заперечень на позовну заяву не надав.

Відповідач у судове засідання від 18.06.2015р. не з'явився, про дату, час й місце судового розгляду справи був повідомлений, не повідомив суд про причини неявки.

Враховуючи положення ч.4 та ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи адміністративного позову, дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 звернувся до позивача із заявою від 28.01.2015р., якою просив зареєструвати його як безробітного відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та призначити виплату допомоги по безробіттю у розмірі, передбаченому Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з 8-го дня після реєстрації.

У вказаній заяві відповідач зазначив, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно; пенсію на пільгових умовах та за вислугу років не отримує; не є суб'єктом підприємницької діяльності; не отримує відповідно до законодавства допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного (6-річного) віку; допомогу, компенсацію та/або надбавку по догляду за дитиною-інвалідом, інвалідом І групи, особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує стороннього догляду або досягла 80-річного віку; грошове забезпечення як батьки-вихователі дитячих будинків сімейного типу, прийомні батьки; грошову допомогу по догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього нагляду; не є членом селянського господарства; не є фермером або членом фермерського господарства; не навчається на денній (очній) формі навчання.

Із персональної картки №00015 вбачається, що останнє місце роботи відповідача - ТОВ «Портінвест Лоджистік», працював 31.12.2014р. за посадою експедитор.

Згідно витягу із наказів про прийняті рішення по ОСОБА_1 ПК№00015, відповідачу з 28.01.2015р. надано статус безробітного та з 04.02.2015р. призначено допомогу по безробіттю, 27.02.2015р. припинено виплату допомоги по безробіттю.

На підставі інформації Державної реєстраційної служби проведено звірку даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, наданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації і протягом періоду її перебування на обліку як безробітної відносно ОСОБА_1, про що складено акт №50 від 28.02.2015р.

За висновками вказаного акта встановлено, що під час реєстрації як безробітного в Маріупольському міському центрі зайнятості 28.01.2015р. ОСОБА_1 надав недостовірні дані із зазначенням у заяві про надання статусу безробітного, що він не зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Згідно копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №20098902 вбачається, що відповідача зареєстровано у якості фізичної особи-підприємця 17.02.1997р., та припинено підприємницьку діяльність 13.02.2015р.

Відповідно до довідки позивача, за період з 02.02.2015р. по 26.02.2015р. відповідачу нараховано та перераховано 4 002,00 грн.

Із витягу з наказів про прийняті рішення по ОСОБА_1 ПК№00015 вбачається, що позивачем прийнято наказ від 02.03.2015р. №НТ150302 про повернення виплат з 04.02.2015р. по 26.02.2015р. в сумі 4 002,00 грн.

Маріупольський міський центр зайнятості звернувся із листом від 04.03.2015р. №08-749 до ОСОБА_1 з вимогою щодо повернення протягом п'ятнадцяти календарних днів з дня отримання листа коштів в сумі 4 002,00 грн.

Вказаний лист отримано відповідачем 13.03.2015р., що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно п.7 ч.1 ст.1 Закону України від 5 липня 2012 року №5067-VI «Про зайнятість населення», встановлено, що зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

Частиною 1 статті 4 вказаного Закону передбачено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України від 15 травня 2003 року N 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» встановлено, що державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Згідно із ч.3 ст.46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Таким чином, відповідач на момент звернення до позивача із заявою про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю та на момент отримання допомоги по безробіттю мав статус підприємця, та, відповідно, відносився до зайнятого населення.

Як було встановлено, відповідач при зверненні до Маріупольського міського центру зайнятості не повідомив про те, що був зареєстрований у якості фізичної особи-підприємця.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України від 02.03.2000р. № 1533-III «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», допомога по безробіттю є видом забезпечення за цим Законом.

За приписами до ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно частини 3 ст.36 зазначеного Закону, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Таким чином, сума виплаченого відповідачу забезпечення у вигляді допомоги по безробіттю за період з 02.02.2015р. по 26.02.2015р. підлягає стягненню на підставі ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» через порушення відповідачем ч.2 ст.36 цього Закону.

Частиною першою ст.34 зазначеного Закону передбачено, що Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.

Відповідно до ч.4 ст.38 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», строк давності в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених цим Законом та Законом України «Про зайнятість населення», адміністративних штрафів, а також інших видів заборгованості перед Фондом не застосовується.

Статтею 39 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку.

Таким чином, враховуючи правовий висновок Верховного Суду України, який наведено у постанові від 07.10.2014р. №21-408а14, сума виплаченого відповідачу забезпечення у вигляді допомоги по безробіттю підлягає примусовому стягненню на користь позивача.

На підставі наведеного, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та вбачає наявність достатніх підстав для задоволення адміністративного позову.

Частиною 4 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 17, 69-72, 86, 87, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Маріупольського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення суми одержаної допомоги по безробіттю - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: 87500, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 4002 (чотири тисячі дві) гривні 00 копійок суми допомоги по безробіттю на користь Маріупольського міського центру зайнятості (місцезнаходження: 87539, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Металургів, буд.84б; рахунок №1052, ЄДРПОУ - 24815706, МФО 834016, ГУДКСУ у Донецькій області).

Постанова прийнята у порядку письмового провадження та складена у повному обсязі - 18 червня 2015 року.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Куденков К.О.