Справа № 825/983/15-а
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/983/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Поліщук Л.О. Суддя-доповідач: Карпушова О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

17 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаль М.І., секретар судового засідання Самсонова М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Придніпров'є" на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року у адміністративній справі № 825/983/15 за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Придніпров'є" до Управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області про визнання протиправним та скасування розрахунку, -

В С Т А Н О В И В :

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Придніпров'є" (далі - СТОВ "Придніпров'є") звернулося до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області (далі - Управління), в якому просило визнати протиправним та скасувати розрахунок №344/02-08 від 19.01.2015 фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "в"-"е" та "ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 01.01.2015. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач дійшов хибного висновку про те, що фіксований сільськогосподарський податок відмінений, оскільки у відповідності з Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 № 71-VІІІ у пункті 281.3 статті 281 Податкового кодексу України слова "фіксованого сільськогосподарського податку" замінено словами "єдиного податку четвертої групи". Тобто відбулася заміна назви "фіксованого сільськогосподарського податку" на "єдиний податок четвертої групи". Згідно з гл. II Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 № 71-VІІІ п. 9 Кабінету Міністрів України протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим Законом: прийняти нормативно-правові акти, необхідні для реалізації цього Закону; привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити перегляд та приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади своїх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом. Встановлений термін протягом якого потрібно внести зміни до інших законодавчих актів України та слова "фіксованого сільськогосподарського податку" замінити словами "єдиного податку четвертої групи", так, як це зроблено у п. 281.3 ст. 281 Податкового кодексу України, ще не закінчився. Отже, відповідач завчасно, не дочекавшись закінчення перехідного періоду, подав розрахунок, посилаючись на відповідні положення Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким скасовується фіксований сільськогосподарський податок та запроваджується єдиний податок четвертої групи шляхом заміни. СТОВ "Придніпров'є" є платником єдиного податок четвертої групи. Також, позивач звертає увагу на те, що призначення пенсії відбувалось під час перебування підприємства на фіксованому сільськогосподарському податку, тому новий розрахунок призводить до порушення терміну 10 днів вказаних в Інструкції про порядок обчислення та сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.04.2015 р. у задоволені позову відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, зазначивши, що оскаржуваний розрахунок винесено відповідачем на підставі, у межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.04.2015р. як таку, що прийнято з порушенням норм матеріального права, та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано доводами, аналогічними позовній заяві.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що СТОВ "Придніпров'є" протягом 2014 року було зареєстровано платником фіксованого сільськогосподарського податку, а з 2015 року як платник єдиного податку четвертої групи оподаткування.

Управлінням листом від 19.01.2015 №344/02-08 на адресу позивача надіслано розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 01.01.2015 (а.с.8-9), який отримано позивачем 24.01.2015 (а.с.10).

Згідно матеріалів справи у позивача працював громадянка, які призначена пенсія на пільгових умовах, а саме: ОСОБА_1.

Вищенаведені обставини, встановлені судом першої інстанції, перевірені, знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи, і не є спірними.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абз. 1 ст. 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Пунктом 2 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До введення пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди цим особам пенсії призначаються згідно норм Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

В свою чергу, статті 27, 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентують розмір та порядок визначення пенсії за віком, а також мінімальний розмір пенсії за віком.

В абзаці четвертому підпункту 1 п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» чітко встановлений обов'язок підприємств та організацій з коштів, призначених на оплату праці, вносити до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженого Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100 - відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком.

Крім того, згідно з абзацом четвертим пункту 1 статті 2 Закону України від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 400/97-ВР) для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Список № 2) до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 цього Закону.

У відповідності до п. 6.1 Інструкції «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за № 64/8663 (далі - Інструкція) відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в таких розмірах: для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку), - 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 6.4 глави 6 Інструкцією, органи пенсійного фонду щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених пенсій, визначають розмір сум до відшкодування на поточний рік. Підприємства відповідно до вимог п. 6.7 гл. 6 Інструкції щомісяця до 25-го числа повинні вносити до ПФУ зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Пунктом 7.5 ст.7 Інструкції передбачено, що несвоєчасно перераховані суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій вважаються боргом.

У зв'язку з набранням 01.01.2015 чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким з переліку загальнодержавних податків і зборів виключено фіксований сільськогосподарський податок, підстави для подальшого звільнення платників такого податку від відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відсутні.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач з 01.01.2015 зобов'язаний відшкодовувати Управлінню витрати Пенсійного фонду на виплату і доставку пільгових пенсій гр. ОСОБА_1., оскільки останній здобув необхідний для призначення пенсії пільговий трудовий стаж працюючи на Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю "Придніпров'є".

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необгрунтованості твердження позивача, що відбулося перейменування "фіксованого сільськогосподарського податку" на "єдиний податок четвертої групи", оскільки глава 2 Подакового кодексу України "фіксований сільськогосподарський податок" виключена згідно із Законом України від 28.12.2014 №71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи".

Крім того, необгрунтованими також є посилання позивача на норми абзацу 5 п. 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", що з 01.01.2005 виплата пенсій особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в" - "е" та "ж" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, а тому не є витратами Пенсійного фонду, оскільки зміни до вищезазначеної норми були внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення працівників сільськогосподарських підприємств - платників фіксованого сільськогосподарського податку" (далі - Закон № 2613-ІV), цим же Законом було доповнено абзац 4 п.1 ст.2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" словами "крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку".

Законом № 2613-ІV визначено сферу його регулювання і стосується він лише внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення, що регламентують роботу працівників сільськогосподарських підприємств - платників фіксованого сільськогосподарського податку.

Тобто, фінансування пільгових пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України стосувалося лише колишніх працівників сільськогосподарських підприємств - платників фіксованого сільськогосподарського податку, за рахунок чого вони і були звільнені від обов'язку відшкодовувати фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, закріпленого у ст.2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування".

Разом з тим, з набранням чинності Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", СТОВ "Придніпров'є" з 01.01.2015 не є платником фіксованого сільськогосподарського податку, а є платником єдиного податку четвертої групи оподаткування. Інших пільг по сплаті пільгових пенсій підприємство не має, пільгові пенсії призначені його колишнім працівникам фінансуються на загальних підставах, тобто за рахунок коштів Пенсійного фонду України, які підлягають відшкодуванню підприємством.

З урахуванням вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідачем доведено правомірність прийнятого ним розрахунку.

Згідно з частиною 4 статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, доводи апелянта не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування постанови.

Повний текст ухвали виготовлено 22.06.2015 р.

Керуючись статтями 41, 196,198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Придніпров'є" на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року, залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року у адміністративній справі № 825/983/15 за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Придніпров'є" до Управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області про визнання протиправним та скасування розрахунку, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль

.

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Епель О.В.