Справа № 2а-8629/12,519/12
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року Справа № 876/1300/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої - судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В.,Макарика В.Я. ,

з участю секретаря Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційні скарги виконавчого комітету Львівської міської ради, Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» на постанову Галицького районного суду міста Львова від 18 грудня 2012 року в адміністративній справі за позовом Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» до Львівської міської ради, третьої особи - виконавчого комітету Львівської міської ради про скасування ухвали,

встановив:

Львівське комунальне підприємство «Львівелектротранс» звернулося до Галицького районного суду міста Львова з адміністративним позовом до Львівської міської ради про скасування ухвали Львівської міської ради №1719 від 26 липня 2012 року «Про скасування рішення виконавчого комітету від 1 червня 2012 року № 375».

Постановою Галицького районного суду міста Львова від 18 грудня 2012 року у задоволенні позову було відмовлено.

Із таким судовим рішенням не погодився виконавчий комітет Львівської міської ради та подав апеляційну скаргу. Обгрунтовуючи свою незгоду із судовим рішенням апелянт вказав, що суд першої інстанції при вирішені спору неправильно застосував норми чинного законодавства та неповно дослідив всі обставини справи. Оскаржувана ухвала органу місцевого самоврядування суперечить положенням ухвали Львівської міської ради №734 від 20.07.2011р. «Про затвердження кредитних договорів від 16.07.2009 та договорів гарантії, відшкодування та підтримки проекту від 16.07.2009 №2772 у рамках підготовки до проведення фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу», якою затверджено кредитний договір між ЛКП «Львівелектротранс» та Європейським банком реконструкції та розвитку, а також договір гарантії, відшкодування та підтримки проекту, укладений між Львівською міською радою та Європейським банком реконструкції та розвитку. Відповідно до ст.6.01 (t) розділу VI договору гарантії, гарант затверджує тарифи на надання послуг громадського транспорту у відповідності до положень договору про надання комунальних послуг, в тому числі, з метою уникнення непорозумінь, тариф на користування електротранспортом для споживачів, які платять за проїзд, в сумі не менш 1,5 грн. до першої виплати згідно кредитного договору. Також Львівською міською радою не взято до уваги, що у відповідності до ч.4 ст.14 Закону України «Про міський електричний транспорт», розрахунки тарифів на проїзд здійснюються відповідно до Порядку формування тарифів на послуги міського електричного транспорту, який затверджується у межах повноважень центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства і центральним органом виконавчої влади в галузі транспорту. Оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Львівське комунальне підприємство «Львівелектротранс» також оскаржило постанову суду. В апеляційній скарзі зазначило, що постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні представники апелянтів Гіра С.В., Шевченко М.І. підтримали апеляційні скарги та дали пояснення, аналогічні доводам апеляційних скарг.

Представник Львівської міської ради Гнатковська М.І. заперечила щодо задоволення апеляційних скарг та пояснила, що оскаржувана ухвала прийнята з дотриманням чинного законодавства, а тому підстав для задоволення позову немає.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід задовольнити з таких підстав.

Судом становлено, що рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 736 від 5 серпня 2011 року за результатми розгляду звернення Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» було встановлено тарифи на перевезення пасажирів у міському електротранспорті, зокрема визначено вартість разового талону в розмірі 1,50 грн., для учнів і студентів - в розмірі 0.75 грн., вартість провезення багажу - 1,50 грн.

Ухвалою Львівської міської ради №1719 від 26 липня 2012 року скасовано рішення виконавчого комітету ЛМР від 01.06.2012 №375 «Про встановлення тарифів на перевезення пасажирів у міському електротранспорті» та відновлено чинність рішення виконавчого комітету від 05.08.2011 №736 «Про встановлення тарифів на перевезення пасажирів у міському електротранспорті».

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції про законність цього рішення з таких підстав.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції міських рад належить скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим в межах її повноважень.

Пунктами 9, 10 ст. 59 цього ж Закону встановлено, що рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Із аналізу наведених норм вбачається, що міська рада вправі скасовувати рішення виконавчого комітету ради, якщо таке не відповідає Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим в межах її повноважень та рішення ради про скасування рішення її виконавчих органів повинно бути обґрунтованим.

Із преамбули оскаржуваної ухвали вбачається, що рішення виконкому від 1 червня 2012 року № 375 не відповідає пложенням ч. 1 ст. 14 Закону України «Про міський електричний транспорт», наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 25 липня 2007 року № 96 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги міського електричного транспорту (трамвай, тролейбус»).

Проте, в чому саме полягає невідповідність рішення виконавчого комітету вищевказаним нормативним документам в ухвалі не вказано. Таким чином, не зрозуміло, з яких мотивів виходила Львівська міська рада, скасовуючи рішення виконавчого комітету №375 від 1 червня 2012 року.

Як вбачається з матеріалів справи, проект рішення виконавчого комітету про встановлення нових тарифів було обговорено на громадських слуханнях, було виготовлено аналіз регуляторного впливу, який був оприлюднений 27 грудня 2011 року в газеті «Львівська пошта» та розміщений на сайті. Розрахунки тарифів погоджені Міністерством економічного розвитку і торгівлі України, Міністерством інфраструктури України.

Доводи відповідача щодо невідповідності рішення виконавчого комітету нормам чинного законодавства через відсутність розрахунку тарифів є безпідставними, оскільки такі розрахунки наявні в матеріалах справи (а.с. 41).

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що п. 3 такої відновлено чинність рішення виконавчого комітету № 736 від 5 серпня 2011 року «Про встановлення тарифів на перевезення пасажирів у міському електротранспорті». Однак, відновлення чинності раніше скасованих нормативно-правових актів виконавчих органів сільських, селищних, міських рад не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Відповідно до підпункту 2 пункту «а» ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні транспортні та інші послуги.

Відповідно до норм п. 3 ст. 52 цього ж Закону сільська, селищна, міська рада може прийняти рішення про розмежування повноважень між її виконавчим комітетом, відділами, управліннями, іншими виконавчими органами ради та сільським, селищним, міським головою в межах, повноважень, наданих цим Законом виконавчим органам сільських, селищних, міських рад.

Згідно з ухвалою міської ради №3704 від 08.07.2010 року «Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради», повноваження щодо встановлення у порядку і межах, визначених законодавством України, тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надають підприємства та організації комунальної власності міста, покладено на виконавчий комітет Львівської міської ради.

У зв'язку з тим, що обов'язок щодо встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і прибудинкових територій віднесено до компетенції виконавчого комітету, Львівська міська рада не вправі була приймати рішення щодо відновлення чинності попередніх тарифів.

Відповідно до ст.ст. 11, 36 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» перегляд регуляторного акта здійснюється на підставі аналізу звіту про відстеження результативності цього регуляторного акта; регуляторний акт не може бути прийнятий, якщо відсутній аналіз регуляторного впливу або проект регуляторного акта не був оприлюднений.

У разі наявності підстав для перегляду, регуляторний орган, який прийняв відповідний акт, а у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, - інший орган може приймати рішення про зупинення дії регуляторного акта, визнання його неконституційним, про скасування чи про необхідність залишення цього регуляторного акта без змін або про необхідність його перегляду.

Перегляд рішення виконавчого комітету відбувся із порушенням Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», оскільки відповідач не виконав вимог щодо підготовки аналізу звіту про відстеження результативності регуляторного акта, проект регуляторного акта не був оприлюднений, не відбулося громадських слухань з цього приводу, відсутній аналіз регуляторного впливу.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надані відповідачем на заперечення позовних вимог докази у своїй сукупності не дають підстав вважати що рішення відповідача є законним, а натомість вказують на те, що останнє прийняте відповідачем необґрунтовано, без дотриманням вимог Конституції та законів України.

Суд першої інстанції, не дав належної оцінки цим фактам та неправильно застосував норми чинного законодавства при вирішенні спору, що призвело до необґрунтованої відмови в позові.

Згідно п. 4 ч. 1 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

За таких обставин, оскаржуване судове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з винесенням нового рішення по суті заявлених позовних вимог про задоволення позову та визнання протиправною й скасування оскаржуваної ухвали Львівської міської ради.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги виконавчого комітету Львівської міської ради, Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» задовольнити.

Постанову Галицького районного суду міста Львова від 18 грудня 2012 року в адміністративній справі № 2а/1304/519/2012 скасувати і прийняти нову, якою позовні вимоги Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» задовольнити. Визнати протиправною та скасувати ухвалу Львівської міської ради №1719 від 26 липня 2012 року «Про скасування рішення виконавчого комітету від 1 червня 2012 року № 375».

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В.Глушко

В.Я. Макарик

Повний текст виготовлено 16 червня 2015 року.