Справа № 826/3805/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 травня 2015 року № 826/3805/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М. розглянувши у письмовому провадження адміністративну справу
за позовом Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву - ПАТ «КИЇВЗНДІЕП»
доВідділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві
третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі місті Києва
про визнання протиправною та скасування постанови про арешт коштів боржника, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

04 березня 2015 року до Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Публічне акціонерне товариство «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву - ПАТ «КИЇВЗНДІЕП» (далі - Товариство, позивач) з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві (далі - ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві, відповідач) про арешт коштів боржника від 26 лютого 2015 року ВП № 46006694 (далі - оскаржуване рішення).

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва про відкриття провадження в адміністративній справі від 18 березня 2015 року до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва (далі - УПФУ в Печерському районі м. Києва, третя особа).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 02.03.2015 в добровільному порядку виконав виконавчий лист № 826/7745/14 виданий 27.11.2014 Окружним адміністративним судом м. Києва про стягнення з Товариства на користь УПФУ в Печерському районі м. Києва суми в розмірі 68 183,68 грн., а на наступний день - 03.03.2015 на його адресу надійшла постанова державного виконавця про арешт коштів боржника, на підставі якої арешт було накладено на всі кошти боржника як в національній так і в іноземній валютах, з чим він не погоджується та що, на думку позивача, може призвести до зупинення господарської діяльності товариства та негативним наслідкам в частині неможливості сплатити податки та збори.

Наявність такої постанови порушує, на думку позивача, його права та інтереси, та з метою їх відновлення позивач звернувся до суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач та третя особа своїми правами на подання заперечень проти адміністративного позову, пояснень, передбаченими статтею 49 Кодексу адміністративного судочинства України, не скористалися.

В судове засідання представники відповідача та третьої особи не з'явилися.

Вимоги судового запиту від 27.03.2015 № 826/3805/15 ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві виконані не були, копія матеріалів виконавчого провадження ВП № 46006694 на адресу суду не надходила.

Відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, в зв'язку з неявкою в судове засідання 27.03.2015 р. представників відповідача та третьої особи, суд дійшов висновку про розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 червня 2014 року (справа № 826/7745/14 за позовом Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі міста Києва до Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву - ПАТ «КИЇВЗНДІЕП» про стягнення заборгованості в сумі 68 183,68 грн.), залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2014, позов задоволено повністю, а саме: стягнено з Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву - ПАТ «КИЇВЗНДІЕП» на користь Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі міста Києва суму заборгованості по виплаті різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та сумою обчисленою відповідно до інших законодавчих актів у розмірі 68 183,68 грн.

27 листопада 2014 року Окружним адміністративним судом м. Києва у вказаній вище справі був виданий виконавчий лист.

13 січня 2015 року УПФУ в Печерському районі м. Києва з заявою про примусове виконання виконавчого листа № 826/7745/14 виданого 27.11.2014 Окружним адміністративним судом м. Києва, звернулось до ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві.

Розглянувши заяву УПФУ в Печерському районі м. Києва, головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві 15 січня 2015 року відкрито виконавче провадження ВП № 46006694 з примусового виконання виконавчого листа № 826/7745/14 виданого 27.11.2014 Окружним адміністративним судом м. Києва (Постанова про відкриття виконавчого провадження № 46006694 від 15.01.2015 р.).

Вказаною постановою боржнику встановлено строк на виконання постанови в добровільному порядку: до 22.01.2015 включно.

14 лютого 2015 року боржник звернувся до головного державного виконавця з заявою вих. № б/н про відкладення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 46006694, в якій просив для здійснення ним права для самостійного виконання рішення суду в порядку та строки передбачені ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», відкласти проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 46006694 з виконання виконавчого листа № 826/7745/14 виданого 27.11.2014 Окружним адміністративним судом м. Києва про стягнення з Товариства 68 183,68 грн. на користь УПФУ в Печерському районі м. Києва строком на десять днів.

В процесі здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП № 46006694, головним державним виконавцем 26 лютого 2015 року винесено Постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на всі кошти боржника в національній та в іноземній валютах на всіх рахунках боржника та його філій, які відкриті, будуть відкриті в банках та належать боржнику: Публічному акціонерному товариству «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву - ПАТ «КИЇВЗНДІЕП».

Супровідним листом від 26.02.2015 № 469/3 постанова про арешт коштів боржника від 26.02.2015 була направлена Товариству до відома. На адресу позивача вказана постанова надійшла 03.03.2015 за вх. № 132.

Одночасно, судом встановлено, що 02.03.2015 позивач самостійно сплатив заборгованість у розмірі 68 183,68 грн. на виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.06.2014 у справі № 826/7745/14.

Незгода з постановою відповідача про арешт коштів боржника від 26.02.2015 у ВП № 46006694 обумовила позивача звернутись до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані позивачем докази та пояснення представника позивача, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд погоджується з доводами Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву - ПАТ «КИЇВЗНДІЕП», виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Закону України «Про державну виконавчу службу» від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР (далі - Закон № 202/98-ВР), Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Беручи до уваги той факт, що позивачу про існування постанови про арешт коштів боржника від 26.02.2015 у ВП № 46006694 стало відомо 03.03.2015, тобто в момент надходження останньої на адресу Товариства, а з позовом про визнання її протиправною та скасування позивач звернувся 04.03.2015, суд вважає, що строк звернення до суду з адміністративним позовом позивачем не пропущений.

Стосовно вимоги позивача про визнання протиправною та скасування постанови про арешт коштів боржника ВП № 46006694 від 26.02.2015, суд зазначає наступне.

Згідно з статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону № 202/98-ВР державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Частиною другою статті 11 Закону № 606-XIV (в редакції чинній в момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, як виконавчі листи, що видаються судами (п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону № 606-XIV).

В п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону № 606-XIV визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

У відповідності до ч. ч. 2, 3 ст. 19 Закону № 606-XIV у заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач вправі зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, місцезнаходження його майна тощо), а також шляхи отримання ним коштів, стягнутих з боржника.

У заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження.

Статтею 20 Закону № 606-XIV визначено місце виконання рішення.

Згідно з статтею 25 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Виконавчий документ, виданий на підставі рішення, яким надано відстрочку виконання, приймається державним виконавцем до виконання після закінчення строку відстрочки в межах строку, встановленого для його пред'явлення.

У разі відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, забезпечення позовних вимог або якщо рішення підлягає негайному виконанню строк, встановлений частиною другою цієї статті, не надається.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначений в статті 52 Закону № 606-XIV.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 52 Закону № 606-XIV стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Частиною другою статті 57 Закону № 606-XIV визначено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах.

Приписами частини третьої статті 57 Закону № 606-XIV визначено, що постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів.

Аналіз вказаної вище норми свідчить про те, що державний виконавець вправі накласти арешт на кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів.

Втім, в порушення даної норми, оскаржуваною постановою арешт накладено на всі кошти боржника в національній та в іноземній валютах на всіх рахунках боржника та його філій, які відкриті, будуть відкриті в банках та які належать боржнику, хоча розмір суми стягнення складає 68 183,68 грн.

Накладений арешт на всі кошти боржника може призвести до негативних наслідків в частині неможливості здійснювати Товариством виплати по заробітній платі та здійснювати платежі, зокрема щодо сплати податків та зборів.

Крім того, позивачем в якості доказу виконання рішення суду, надано ксерокопію платіжного доручення № 36 від 01.03.2015, згідно даних якого сума заборгованості по виплаті різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та сумою обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, що становить 68 183,68 грн., яку по рішенню суду стягнено з позивача, сплачено 02 березня 2015 року, отримувач: УПФУ в Печерському районі м. Києва.

Відповідно до ст. ст. 69, 70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Відповідач не скористався своїми правами на подання заперечень проти адміністративного позову, пояснень, передбаченими статтею 49 КАС України, копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 46006694 на адресу суду не направив.

Згідно інформації про виконавче провадження № 46006694, отриманої з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, в графі «Відомості про проведення виконавчих дій» значаться лише дві постанови: про відкриття виконавчого провадження від 15.01.2015 та про арешт коштів боржника від 26.02.2015.

Виходячи з викладеного вище, суд вважає, що головний державний виконавець зазначаючи в оскаржуваній постанові про арешт коштів боржника від 26.02.2015 у виконавчому провадженні ВП № 46006694 суму, яка підлягає стягненню в розмірі 68 183,68 грн., накладає арешт на всі кошти боржника в національній та в іноземній валютах на всіх рахунках боржника та його філій, які відкриті, будуть відкриті в банках та які належать боржнику, вийшов за межі наданих йому Законом № 606-XIV повноважень, що стало наслідком порушення прав та інтересів Товариства.

Відомостей щодо завершення виконавчого провадження ВП № 46006694 та зняття арешту з коштів боржника матеріали справи не містять.

За вказаних обставин, суд вважає, що постанова ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві про арешт коштів боржника від 26.02.2015 у виконавчому провадженні ВП № 46006694 підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого, вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог позивача повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 73,08 грн. з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. 128, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 181, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву - ПАТ «КИЇВЗНДІЕП» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві про арешт коштів боржника від 26 лютого 2015 року ВП № 46006694.

3. Присудити з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву - ПАТ «КИЇВЗНДІЕП» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 73,08 грн. (сімдесят три гривні 08 коп.).

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко