Справа № 826/20775/14
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

18 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Твердохліб В.А., Бужак Н.П.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 07 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року, позивач звернулася до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправною та скасування постанови. Свої позовні вимоги мотивував тим, що перевірку, за результатом якої було прийнято оскаржену постанову проведено з порушенням норм Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553. Крім того, зазначив, що ним не було допущено порушення норм ч. 8 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та не зазначалось недостовірних даних при реєстрації декларації про початок будівельних робіт. Також вказав, що всупереч вимогам п.25 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України не отримував оскаржуваної постанови, а про існування останньої дізнався з матеріалів виконавчого провадження №45159924.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 07 квітня 2015 року позов задоволенно повністю.

Визнано протиправною та скасовано постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві про накладання штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності №236/14/7/26-23/2907/02/2 від 29.07.2014.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно ч.6 ст.12 КАС України, під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов»язкова, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил Державним вищим навчальним закладом «Київській індустріальний коледж» та ТОВ «ВКФ Фарби України» на об'єкті будівництва «Будівництво житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями на вул.Українській, 6 у Шевченківському районі м.Києва», за результатом якої складено акт від 18.07.2014 року.

Як вбачається з акта перевірки Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві вказує, що будівельний майданчик по категорії складності інженерно-геологічних умов згідно ДБН А.2.1-1-2008 «Вишукування, проектування і територіальна діяльність. Вишукування. Інженерні вишукування для будівництва» відноситься до ІІІ категорії складності. Враховуючи зазначене встановлено, що замовниками будівництва затверджено проектну документацію, яка не отримала позитивний висновок експертизи, що передбачено п. 2 ч. 4 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та абз 2 п. 10 Порядку затвердження проектів будівництва в проведення їх експертизи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №560 від 11.05.2011, чим порушено ст. 23 Закону України «Про архітектурну діяльність». У зв'язку з чим замовниками будівництва зазначено недостовірні дані у декларації про початок виконання будівельних робіт. в частині проведеної експертизи проекту будівництва, чим порушено ч. 8 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

На підставі акта перевірки відповідачем винесено припис від 18.07.2014 року, яким зупинено виконання будівельних робіт до усунення допущених порушень та складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 18.07.2014 року.

За результатом розгляду матеріалів справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності відповідачем винесено постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 29.07.2014 №236/14/7/26-26/2907/02/2, якою за порушення позивачем норм ч. 8 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» позивача визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого абз 4 п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у розмірі 109 620 грн.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам необхідно зазначити наступне.

Згідно ст.10 Закону України «Про архітектурну діяльність», для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - орган державного архітектурно-будівельного контролю).

Відповідно до п.6 ч.1 ст.7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється шляхом контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації.

Згідно ч.1,2 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема, складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт; забороняти за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію (ч.4 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Отже, відповідач наділений повноваженнями здійснювати державний архітектурно-будівельний контроль, а також видавати відповідні приписи та постанови.

Як зазначено вище, в Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві встановлено факт порушення позивачем норм ч. 8 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та зазначення недостовірних даних у декларації про початок виконання будівельних робіт, в частині проведеної експертизи проекту будівництва.

Статтею 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проектна документація на будівництво об'єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.

Не підлягають обов'язковій експертизі проекти будівництва об'єктів I - III категорій складності.

Також встановлено та не заперечувалося учасниками процесу, що об'єкт «Будівництво житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями на вул.Українській, 6 у Шевченківському районі м.Києва» має ІІІ категорію складності.

Відповідно до норм ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I - III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводить орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п'яти робочих днів з дня надходження декларації.

Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт, та виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації.

Як вбачається з декларації про початок виконання будівельних робіт на об'єкті «Будівництво житлового будинку з вбудовано-прибудованим нежитловим приміщенням по вул.Українській, 6 в Шевченківському районі м.Києва» зареєстрованій 13.06.2014 року №КВ 54, копія якої міститься в матеріалах справи, позивачем зазначено, що проектна документація розроблена ТОВ «ППК» та затверджена наказом директора ДВНЗ «Київській індустріальний коледж» та директора ТОВ «ВКФ Фарби України» №5 від 26.05.2014 року, категорія складності ІІІ, експертиза проекту будівництва не проводилась.

Отже, у вказаній декларації про початок виконання будівельних робіт позивачем не було вказано про проведення експертизи проекту будівництва, що свідчить про безпідставність висновку відповідача про порушення позивачем норм ч. 8 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та зазначення недостовірних даних у декларації про початок виконання будівельних робіт, в частині проведеної експертизи проекту будівництва.

Поряд з цим, 23.07.2014 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві оформлено наказ №42 «д» «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт».

Позивач не погодився з винесеним наказом та оскаржив його до суду.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва у справі №826/11314/14 від 26.08.2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2014 року, адміністративний позов ТОВ «ВКФ Фарби України» задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві від 23.07.2014 № 42»д» «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт».

Крім того, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.09.2014 року у справі №826/12237/14 за позовом Державного вищого навчального закладу «Київський індустріальний коледж» до Інспекції архітектурно-будівельного контролю у м.Києві про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 29.07.2014 №235/14/7/26-26/2907/02/2, яка залишена в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2014 року, позовні вимоги Державного вищого навчального закладу «Київський індустріальний коледж» задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 29.07.2014 року №235/14/7/26-26/2907/02/2, прийняту Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до положень ч. 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів та висновків експертів.

Згідно положень статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідач не надав суду доказів, на підтвердження порушень, викладених в акті перевірки.

Відсутність факту порушення позивачем норм ч. 8 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» свідчить про протиправність прийнятої на підставі такого порушення постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 29.07.2014 року №236/14/7/26-26/2907/02/2 та є підставою для її скасування та, як наслідок, вказує на наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Поряд з цим, згідно з нормами постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №7, акт суб'єкта владних повноважень може бути скасовано тільки у разі визнання його протиправним, тобто таким, що порушує права та законні інтереси особи, оскільки, скасування такого акта є способом захисту порушеного права, який застосовується у разі, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту його прийняття.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин по справі та вимог законодавства, не довів правомірність своїх дій.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 07 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 23 червня 2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 18 червня 2015 року.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.