Справа № 161/2807/15-а, 2а-161/140/15
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 р. Справа № 876/5443/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області про визнання протиправною відмови у перерахунку пенсії та зобов»язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

24 лютого 2015 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області (далі - УПФУ в м. Луцьку) про визнання нечинним та повністю скасованим рішення УПФУ в м. Луцьку від 08.01.2015 року №1 щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії з одного виду (пенсія по інвалідності) на другий вид (пенсія за вислугу років) відповідно до п. «б» ст. 55 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування».

Зобов»язати УПФУ в м. Луцьку прийняти рішення про перерахунок пенсії ОСОБА_1 пенсії з одного виду (пенсія по інвалідності) на другий вид (пенсія за вислугу років) відповідно до п. «б» ст. 55 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування».

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 30.12.2014 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку із заявою про перерахунок пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років, відповідно до ст. 55 пункту «б» Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», на яку 27.01.2015 року отримав від відповідача відповідь від 16.01.2015 року № 793/02-20-18 та рішення № 1 від 08.01.2015 року, де йому було відмовлено в призначенні даного виду пенсії у зв»язку з тим, що не підтверджено належність відділу інженерних вишукувань до структурного підрозділу, який користується правом на даний вид пенсії.

Вважає відмову Управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку щодо перерахунку пенсії за вислугу років неправомірною, оскільки ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено право осіб на пенсію за вислугою років, які виконували певний вид робіт, а не працювали у певних структурних підрозділах.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 березня 2015 року позов задоволено. Визнано нечинним та скасовано рішення управління Пенсійного фонду України у м. Луцьку від 08 січня 2015 року №1 щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 пенсії з виду на вид за вислугу років згідно ст. 55 пункту «б» Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування».

Зобов»язано управління Пенсійного фонду України у місті Луцьку перерахувати ОСОБА_1 пенсію з виду на вид за вислугу років відповідно до ст. 55 пункту «б» Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» з 30 грудня 2015 року.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, УПФУ в м. Луцьку оскаржило його в апеляційному порядку, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що оскільки, документально не підтверджена належність відділу інженерних вишукувань до структурного підрозділу, який користується правом на даний вид пенсії, позивачу відмовлено у призначенні даного виду пенсії.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку із заявою про перерахунок пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років, відповідно до ст. 55 пункту «б» Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», оскільки він досягнув віку з якого може призначатись даний вид пенсії, має необхідний стаж, який відображається у відомостях трудової книжки та уточнюється архівними довідками.

Листом від 16 січня 2015 лютого 2014 року за вих. № 793/02-20-18, ОСОБА_1 повідомлено, що рішенням Управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку від 08 січня 2015 року № 1 відмовлено в перерахунку пенсії з виду на вид на підставі ст. 55 пункту «б» Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», в зв»язку з відсутністю спеціального стажу роботи, що передбачає право на даний вид пенсії, а саме період роботи з 26.03.1986 року по 30.06.1986 року, з 01.07.1986 року по 31.12.1988 року-бурильником 4-го розряду, з 01.01.1989 року по 01.04.1993 року-майстром бурової установки, з 01.04.2002 року по 21.12.2014 року машиністом бурової установки відділу інженерних вишукувань і проектування доріг інституту «Волиньагропроект», реорганізованого в ТзОВ «Проектно-вишукувальний інститут «Волиньагропроект» не зараховується до стажу роботи за вислугу років, оскільки не зазначено на яких роботах, перелічених у п. «б» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та на виконання яких робіт він зайнятий, в якому структурному підрозділі проходила робота, займана посада чи професія, тривалість стажу за вислугу років, а також документально не підтверджено належність відділу інженерних вишукувань до структурного підрозділу. (а.с. 7-9).

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та

господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в»язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; військова служба; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації.

Відповідно до ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Згідно норми ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. В разі відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, затвердженого КМУ від 12.08.1993 №637).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться відомості - стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Таким чином, з системного аналізу наведених норм права випливає, що трудова книжка є не єдиним документом, який може підтверджувати роботу працівника на займаній посаді.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди:

1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв»язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Згідно п «б» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», окремі категорії працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років - працівники експедицій, партій, загонів, дільниць і бригад, безпосередньо зайняті на польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах:

чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі;

жінки - після досягнення 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

При цьому період роботи безпосередньо в польових умовах протягом півроку або більше півроку зараховується за рік роботи, менше півроку - за фактичною тривалістю, а на сезонних роботах - відповідно до статті 61 цього Закону;

Відповідно до довідки від 17 жовтня 2014 року № 32/3-13 та протоколу №1 від 17 жовтня 2014 року засідання комісії по встановленню стажу польових робіт, необхідного для призначення пенсії за вислугу років, складеного комісією ТОВ «ПВІ «Волиньагропроект» встановлено, що ОСОБА_1 працював на геологічних польових роботах з початку прийому на роботу в Волинський філіал проектно-вишукувального інституту «Укрколгосппроект», тобто з 26.03.1986 року по 30 червня 1986 року, в Кооперативно-державному проектно-вишукувальному інституті «Волиньагропроект» з 01.07.1986 року по 01.04.1993 року та з 01.04.2002 року по даний час. При цьому комісія стверджує, що ОСОБА_1 працюючи на посадах бурильника 4 розряду відділу інженерних вишукувань і проектування доріг, машиніста бурової установки відділу інженерних вишукувань приймав безпосередню участь в польових роботах геологічних роботах. (а. с. 13-16).

Таким чином, враховуючи відомості трудової книжки та архівних довідок, наявних в матеріалах справи, що підтверджують стаж роботи позивача, є достатні підстави для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років відповідно до п. «б» ст. 55 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування».

Покликання апелянта на те, що оскільки, документально не підтверджена належність відділу інженерних вишукувань до структурного підрозділу, який користується правом на даний вид пенсії, то позивачу відмовлено у перерахунку пенсію за вислугою років, є необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 працював в періоди роботи з 26.03.1986 року по 30.06.1986 року, з 01.07.1986 року по 31.12.1988 року -бурильником 4-го розряду, з 01.01.1989 року по 01.04.1993 року-майстром бурової установки, з 01.04.2002 року по 21.12.2014 року машиністом бурової установки відділу інженерних вишукувань і проектування доріг інституту «Волиньагропроект», реорганізованого в ТзОВ «Проектно-вишукувальний інститут «Волиньагропроект» зараховується до стажу роботи за вислугу років, а згідно п «б» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», окремі категорії працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років - працівники експедицій, партій, загонів, дільниць і бригад, безпосередньо зайняті на польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах: чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі, ним було правомірно подано заяву до управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку про призначення пенсії за вислугою років, він досягнув віку, з якого призначається пенсія за віком, тому рішення управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку про відмову у призначенні пенсії за вислугою років є неправомірним.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Виходячи із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів та фактичних обставин справи, колегія суддів прийшла до переконання, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 березня 2015 року у справі №161/2807/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п»ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий суддя: Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

В.В. Святецький