Справа № 826/9469/13-а
Суддя: Мамчур Я.С
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9469/13-а Головуючий у 1-й інстанції: Аблов Є.В. Суддя-доповідач: Мамчур Я.С
У Х В А Л А

Іменем України

26 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Мамчура Я.С,

суддів: Шостака О.О., Желтобрюх І.Л.

при секретарі: Гімарі Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу представника третьої особи- ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року у справі за позовом першого заступника прокурора Шевченківського району м. Києва до комунального підприємства « Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», Державної реєстраційної служби України, Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Кииєві, за участю третіх осіб: ОСОБА_2, державного підприємства лікувально-профілактичний комплекс «Феофанія» НАН України, Національної академії наук України, про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», Державної реєстраційної служби України, Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, за участю третіх осіб: ОСОБА_2, державного підприємства лікувально-профілактичний комплекс «Феофанія» НАН України, Національної академії наук України, про скасування рішення.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року - позов задоволено, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» від 22.06.10 р. про реєстрацію права власності на нежитлові приміщення загальною площею 5 981,20 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 за реєстраційним номером НОМЕР_1, номер запису 9954-П в книзі 205П-140.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, представник третьої особи- ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти рішення, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення з'явившихся учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін з таких підстав.

Згідно з п. 1, ч.1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на виконання доручення прокуратури міста Києва, прокуратурою Шевченківського району м. Києва було проведено перевірку за зверненням Президента Національної академії наук Патона Б.Є. щодо правомірності дій КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна».

В ході проведення перевірки було встановлено, що на підставі рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 17.12.1999 та додаткового рішення цього ж суду від 27.12.1999 у справі №2-2288/99 державним реєстратором КП «БТІ» Горбатовою І.В. прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно загальною площею 5 981,20 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2

Вказаними рішеннями суду визнано за ОСОБА_2 право власності на вказані нежитлові приміщення.

В обґрунтування позовних вимог Перший заступник прокурора Шевченківського району міста Києва посилається на те, що відповідно до інформації Ворошиловського районного суду міста Донецька, наданої на запит старшого слідчого в ОВС СУ ГУ МВС України в місті Києві Вижги В.В. зазначена справа судом не розглядалась, а під даним номером слухалась інша справа.

Таким чином, прокурор дійшов висновку про те, що реєстрація права власності на вищезазначене нежитлове приміщення здійснена на підставі неіснуючого рішення суду, що є порушенням ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також п. 3. 4 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 жовтня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2013 року у задоволенні позову було відмовлено. Суди дійшли висновку, що реєстрація права власності відбулась у відповідності до вимог закону, тоді як підстави для відмови у реєстрації були відсутні.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 04.12.14 р. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 жовтня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2013 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Відповідно до вищевказаної ухвали Вищим адміністративним судом України зазначено, що суди попередніх інстанцій не врахували, що за змістом статті 124 Конституції України, п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", підставою для проведення такої реєстрації може бути лише судове рішення, що набрало законної сили. Водночас судами не з'ясовувалось вчинення держаним реєстратором дій щодо перевірки обставин набрання чинності судовим рішенням, на підставі якого проведено державну реєстрацію прав. Такі обставини судами не встановлювались. Доводи прокурора про підробку судового рішення залишились неспростованими.

Розглядаючи апеляційну скаргу, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 07.02.02 №7/5 (далі по тексту - Тимчасове положення, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що для проведення державної реєстрації виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно власник (власники), інший правонабувач (правонабувачі) або уповноважена ним (ними) особа подає реєстратору БТІ заяву про державну реєстрацію прав за формою, визначеною у додатку 1.

До заяви про державну реєстрацію прав додаються правовстановлювальні документи (додаток 2), їх нотаріально засвідчені копії, документи, що підтверджують оплату за проведення державної реєстрації прав та видачу витягу про державну реєстрацію прав, а також інші документи, визначені Положенням.

Відповідно до пункту 3.4 Тимчасового положення передбачено, що за результатом розгляду заяви про державну реєстрацію прав реєстратор БТІ приймає рішення про державну реєстрацію прав або відмову в ній. У своїх діях реєстратор БТІ керується законодавством України.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

За змістом п.10 Переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно (додаток 2 до Тимчасового положення) рішення суду про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна є підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону № 1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Приписами частини другої статті 15 Закону № 1952-IV визначено, що орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов'язані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав.

Отже, законодавством чітко передбачено, що державна реєстрація прав можлива лише на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Як вбачається з копій реєстраційної справи №30762892, а саме із витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно підставою виникнення права власності за ОСОБА_2 на нежилі будівлі загальною площею 5 981,20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 є рішення Ворошиловського районного суду м.Донецька від 17.12.99р. та додаткове рішення Ворошиловського районного суду м.Донецька від 27.12.99 р.

Оскільки в матеріалах справи містяться листи Ворошиловського районного суду м.Донецька в яких зазначено, що вказаним судом у 1999 році не розглядалась справа, де сторонами були ОСОБА_6 та ОСОБА_2, а судом було встановлено, що саме це рішення слугувало підставою для реєстрування права власності на оскаржуване нерухоме майно, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення від 22.06.10р. про реєстрацію права власності на нежитлові приміщення загальною площею 5 981,20 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірності та обґрунтованості своїх дій та рішень з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства Україн, а доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції.

Так, відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника третьої особи - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий - суддя: Я.С. Мамчур

Судді: О.О. Шостак І.Л. Желтобрюх

Ухвалу складено у повному обсязі 28.05.2015.

.

Головуючий суддя Мамчур Я.С

Судді: Желтобрюх І.Л.

Шостак О.О.