Справа № 2-а/485/1/15
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 р. Справа № 2-а/485/1/15

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Квєтка І.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області на постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05 січня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

24.12.2014р. ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом до Управління ПФУ в Снігурівському районі Миколаївської області, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №17/23 від 22.10.2014 року про приведення у відповідність її пенсійної справи щодо не зарахування до стажу роботи у подвійному розмірі стаж роботи у Снігурівській виправній колонії №5.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначила, що вказане рішення відповідача порушує її пенсійні права, а тому є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05.01.2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення відповідача №17/23 від 22.10..2014 року про приведення у відповідність пенсійної справи позивача щодо незарахування до стажу роботи у подвійному розмірі стаж роботи у Снігурівській виправній колонії №5.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, начальник Управління ПФУ в Снігурівському районі Миколаївської області 16.02.2015 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми процесуального і матеріального права, просив скасувати постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05.01.2015 року та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, сповіщених належним чином про дату, час і місце судового розгляду.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність будь-яких належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з 17.02.1997 по 04.04.2006 року працювала в установі ІН-316/5, що в подальшому була переіменована в Снігурівську виправну колонію №5 Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Миколаївській області.

З 08.07.2012 року позивачка перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в Снігурівському районі та отримує пенсію за віком.

При визначенні загального страхового стажу, позивачці враховано в подвійному розмірі стаж роботи в Снігурівській виправній колонії №5 за період з 17.02.1997 року по 31.12.2003 року на підставі довідки установи про її перепрофілювання в установу по лікуванню засуджених хворих на туберкульоз, виданої з посиланням на наказ Міністерства внутрішніх справ УРСР від 27.06.1983 року №119.

22.10.2014 року рішенням управління ПФУ в Снігурівському районі Миколаївської області №17/23 приведено у відповідність пенсійну справу ОСОБА_1 з 01.11.2014 року без застосування періоду роботи в Снігурівській виправній колонії №5 в подвійному розмірі.

Підставою для неврахування відповідачем стажу роботи позивачки у подвійному розмірі стало ненадання документів у підтвердження її роботи до 01.01.2004 року в інфекційному закладі охорони здоров"я Департаменту кримінально-виконавчої служби (туберкульозній лікарні, міжобласній туберкульозній лікарні).

Не погоджуючись з такими діями та рішенням пенсійного органу, позивач оскаржила їх до суду.

Вирішуючи справу по суті та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог і відповідно, з протиправності дій відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції та вважає їх обгрунтованими, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення, робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Як слідує зі змісту приписів ст.1 Закону України "Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз" №4565-УІ від 22.03.2012 року, туберкульоз є соціально небезпечною інфекційною хворобою, що викликається мікобактеріями туберкульозу, а протитуберкульозні заклади це лікувально-профілактичні заклади охорони здоров'я (протитуберкульозні диспансери, лікарні, санаторно-курортні, інші заклади) чи їх структурні підрозділи, в яких надається медична допомога хворим на туберкульоз. Перелік протитуберкульозних закладів затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

Відповідно до п.1 «Переліку закладів охорони здоров'я ДВС України» (затв. наказом Державного департаменту з питань виконання покарань від 24.12.2004р. №247), до лікарняних закладів та лікувально-профілактичних закладів особливого типу було віднесено спеціалізовані - туберкульозна лікарня. Цим же переліком визначено, що лікарня є медичним закладом, призначеним для надання спеціалізованої (вторинної) лікувально-профілактичної допомоги хворим. Лікарня, де хворим надається стаціонарна медична допомога за однією лікарською спеціальністю, називається спеціалізованою. Лікарня може мати у своєму складі поліклініку (амбулаторію, амбулаторно-профілактичні відділення). Лікарняні заклади, призначені для медичного обслуговування засуджених, у залежності від покладених функцій можуть мати найменування міжобласних.

Так, з матеріалів справи колегією суддів встановлено, що на підставі наказу колишнього МВС УРСР від 27.06.1983 року №0119, Виправно-трудова колонія №5, тодішній індекс -Установа - ІН-316/5 УВС Миколаївського облвиконкому, з 01.07.1983 року була перепрофільована в установу виконання покарань, для утримання засуджених чоловіків, хворих закритими формами туберкульозу легень з лімітом наповнення - 600 чоловік, у тому числі стаціонару на 100 ліжок, з направленням хворих засуджених на лікування в ВТК №5 зі слідчих ізоляторів і виправно-трудових колоній у відповідності з вимогами наказу МВС УРСР №0230-1980 року та за нарядами медичного управління МВС УРСР.

Цим же Наказом начальника УВД Миколаївського облвиконкому було зобов"язано до виконання комплексу протиепідемічних і санітарно-гігієнічних вимог, направлених на попередження поширення тубінфекції; начальника Медичного управління МВС УРСР прийняття всіх необхідних мір по забезпеченню медичного обслуговування спецконтингенту згідно чинних наказів та інструкцій МВС СРСР, Мінздраву СРСР, МВС УРСР та Мінздраву УРСР.

Далі, Наказом МВС України від 11.10.1994 року №556 було затверджено Перелік спеціалізованих установ та міжобласних лікарень УВП, до яких направляються засуджені, хворі на туберкульоз (додаток №2 до наказу), в п.п.1 якого зазначено, що Установа ІН 316/5 УМВС України в Миколаївській області визначена як спеціалізована установа, в яку направляються на лікування чоловіки, хворі на активну форму туберкульозу, які підлягають триманню на загальному та посиленому режиму ув'язнення та неповнолітні чоловічої статті, хворі на активну форму туберкульозу.

Те ж саме визначення Установи було зазначено й у наступному Переліку, затвердженому наказом МВС України №836 від 03.12.1996 року.

Як вбачається з довідки №5/5-2689 від 22.05.2012 року Снігурівської виправної колонії №5, згідно наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань №165 від 29.11.1999 року "Про введення в дію нових найменувань органів та установ кримінально-виконавчої системи України", Установа ІН-316/5 перейменована в Снігурівську виправну колонію управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Миколаївській області (№5).

В подальшому, наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 02.04.2009 року за №59 Снігурівську виправну колонію №5 УДДУ у Миколаївській області перейменовано у спеціалізовану туберкульозну лікарню середнього рівня безпеки, а згідно наказу Державної пенітенціарної служби України №427 від 18.06.2012 року вона була перейменована в Снігурівську виправну колонію управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області (№5) й станом на 01 грудня 2014 року, значиться як спеціалізована туберкульозна лікарня, середнього рівня безпеки (для тримання чоловіків, засуджених до позбавлення волі на певний строк, які хворі на туберкульоз).

За повідомленням Управління державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області з 01.06.1983 року та по теперішній час в Снігурівській виправній колонії №5 утримуються та лікуються засуджені чоловіки, хворі на туберкульоз, у тому числі й на активну форму туберкульозу, тобто фактично установа виконує функції інфекційного закладу охорони здоров'я, призначеного для надання спеціалізованої (вторинної) медичної допомоги засудженим, хворим на туберкульоз, а тому відноситься до інфекційних лікувальних закладів.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідач при призначенні пенсії ОСОБА_1 з 2012 року, в порушення п.38 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"» №22-1, не дотримався обов'язку щодо ретельної перевірки документів, поданих для призначення (перерахунку) пенсій.

Отже, за таких обставин, апеляційний суд приходить до аналогічного, що і суд 1-ї інстанції, висновку про наявність у позивача права на призначення їй пенсії з урахуванням періодів роботи в Снігурівській виправній колонії №5 в подвійному розмірі.

До того ж, слід зазначити й про те, що згідно із вимогами ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи правильності висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, судова колегія, діючи в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.200 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206,254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області - залишити без задоволення, а постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05 січня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

ОСОБА_2