Справа № 822/1711/15
Суддя: Данилюк У.Т.
Дата ухвалення: 2015-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1711/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2015 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участі:представників сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом приватного підприємства "Іваком" до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

08 травня 2015 року позивач звернувся в суд з позовом до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 31.12.2014 року за №/3616.

В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що не погоджується з висновками податкового органу, викладеними в акті перевірки, згідно яких операції по взаємовідносинах приватного підприємства "Іваком" із ТОВ "Стек-Комп'ютер" фактично не здійснювались. Вказує, що реальність операцій підтверджується належними документами.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечив, пояснив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення були прийняті в межах та на підставі чинного законодавства як результат виявлених порушень, на підтвердження чого були подані письмові заперечення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, в період з 04.12.2014 року по 09.12.2014 року працівником відповідача було проведено документальну позапланову виїзну перевірку приватного підприємства "Іваком" з питань документального підтвердження господарських відносин із ТОВ "Стек-Комп'ютер" за період червень-грудень 2012 року та січень-грудень 2013 року, про що складено акт №5727/22-07/36450870 від 16.12.2014 року.

В акті перевірки було встановлено порушення п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1, ст.201 ПК України, в результаті чого ПП "Іваком" занижено суму ПДВ, яка підлягає сплаті в бюджет на 156894 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 31 грудня 2014 року за №/3616 (яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 156894 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 39224 грн.).

Висновки відповідача, викладені в акті перевірки, базуються на проведенні безтоварних операцій між позивачем із ТОВ "Стек-Комп'ютер".

Так, податковим органом враховано, що за результатами відпрацювання ТОВ "Стек-Комп'ютер" (яке зареєстроване у ІНФОРМАЦІЯ_1) ДПІ у Личаківському районі м.Львова встановлено, що таке підприємство не знаходиться за своїм місцезнаходженням.

У окремих видаткових накладних, наданих позивачем до перевірки, відсутні підписи осіб, які отримували ТМЦ, а також наявні суперечності видаткових накладних із журналом реєстрації довіреностей.

Також в ході проведення перевірки позивачем не надано акти приймання-передачі товару від ТОВ "Стек-Комп'ютер" до ПП "Іваком". Крім того, перевіркою встановлено, що ПП "Іваком" здійснювало оприбуткування ТМЦ (комп'ютерна техніка та комплектуючі) на рахунку 20 "Виробничі запаси" та 28 "Товари", однак до перевірки не надано оборотно-сальдові відомості по рахунку 20 "Виробничі запаси".

У наданих до перевірки сертифікатів відповідності відсутні печатки підприємств-постачальників, що не дає змоги відслідкувати рух (переміщення) ТМЦ від виробника (імпортера) до споживача. При цьому, згідно даних Інтегрованої автоматизованої інформаційної системи "Податковий блок" Міністерства доходів і зборів України неможливо встановити ланцюг постачання від покупця ПП "Іваком" до імпортера (виробника ТМЦ). В ланцюг постачання був включений ряд посередників, які на момент проведення перевірки відсутні за місцезнаходженням. Реалізація товарів через таку низку посередників здійснюється лише у разі необхідності легалізації походження товарів.

Також позивачем не надано до перевірки товарно-транспортні накладні за червень-грудень 2012 року.

Таким чином, перевіркою зроблено висновок, що реалізація комп'ютерної техніки та комплектуючих від ТОВ "Стек-Комп'ютер" до ПП "Іваком" неможлива.

Судом встановлено, що між ТОВ "Стек-Комп'ютер" (постачальник) та ПП "Іваком" (покупець) було укладено договір №111232 від 1.12.2011 року, відповідно до якого постачальник зобов'язується поставити і передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти і своєчасно оплатити товар. Асортимент, кількість і ціна товару визначаються сторонами при формуванні замовлення на кожну партію товару і вказуються в рахунках-фактурах постачальника, а також товаросупровідних документах (накладних), які складаються на підставі замовлень покупця (п.1.1,1.2 Договору).

Оплата за поставлений товар здійснюється покупцем протягом трьох календарних днів від дати поставки товару, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника (п.3.1 Договору). Умови поставки: EXW м.Львів, склад м.Хмельницький, вул.Красовського,6.

На підтвердження реальності виконання умов договору позивачем було надано податкові накладні, видаткові накладні та рахунки-фактури (виписані ТОВ "Стек-Комп'ютер"), платіжні доручення про оплату отриманого товару, товарно-транспортні накладні (за винятком періоду з червня по листопад 2012 року включно).

На підтвердження використання отриманого товару у господарській діяльності позивачем надано зведені відомості щодо використання у господарській діяльності ПП "Іваком" товару, придбаного у ТОВ "Стек-Комп'ютер" за період червень-грудень 2012 року, січень-грудень 2013 року; реєстри видаткових накладних, що підтверджують реалізацію ПП "Іваком" ТМЦ, придбаних у ТОВ "Стек-Комп'ютер" протягом 2012 року, 2013 року; копії видаткових накладних на реалізацію ТМЦ протягом 2012-2013 років, а також копії платіжних доручень про оплату контрагентами ПП "Іваком" ТМЦ.

Суд враховує, що відповідно до підпункту "а" п.198.1 ст.198 ПК України визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно п.201.1 ст.201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну.

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV (далі - Закон), первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Суд вважає, що необхідними та достатніми підставами для включення позивачем до складу податкового кредиту відповідних сум ПДВ є можливість на підставі наявних документів зробити беззаперечний висновок про придбання та використання ним товарів у межах господарської діяльності.

Наявні в матеріалах справи податкові накладні відповідають вимогам п.201.1 ст.201 ПК України, будь-яких заперечень з приводу правильності їх оформлення посадовими особами відповідача висунуто не було.

При цьому наявними в справі доказами не підтверджуються висновки податкового органу щодо нездійснення господарських операцій позивача з контрагентом, викладені в акті перевірки.

Зокрема, щодо зазначення в акті перевірки про незнаходження ТОВ "Стек-Комп'ютер" за податковою адресою та реалізацію товарів через низку посередників для легалізації походження товарів, суд вказує наступне.

Відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

При цьому норми податкового законодавства не пов'язують право платника податку на податковий кредит з проведенням будь-яких зустрічних перевірок інших учасників по ланцюгу товарообігу.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, свідчить про те, що коли державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що вони були безпосередньо залучені до таких зловживань (рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 року у справі "Інтерсплав проти України").

Крім того, покупець товару не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням контрагентом (або контрагентами у ланцюгу постачання товару) вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства (в т.ч. його перебування за зареєстрованим місцезнаходженням), і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків за можливу неправомірну діяльність такого контрагента. Такий платник не повинен притягуватися до відповідальності в тому випадку, якщо він здійснював реальну господарську операцію.

Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісним постачальником з метою незаконного отримання податкових вигод може слугувати підставою для негативних наслідків для такого платника. При цьому такий висновок може ґрунтуватись лише на належних та допустимих доказах.

За умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об'єктивної зміни складу активів платника податків - покупця, будь-які порушення іншими учасниками по всьому ланцюгу товарообігу податкового законодавства не можуть бути підставою для позбавлення покупця права на податковий кредит.

Отже, в даному випадку вказані в акті перевірки висновки є суто суб'єктивною думкою посадових осіб податкового органу та ґрунтуються на припущеннях.

Щодо посилання в акті перевірки на те, що позивачем не були надані товарно-транспортні накладні за червень-грудень 2012 року, суд зазначає, що наявність товарно-транспортних накладних не обумовлена вимогами ПК України, а Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в України не є законодавчим документом з питань оподаткування і не можуть регламентувати виключний порядок документування в податковому обліку податкового кредиту та не є єдиним та безумовним документом, що підтверджує факт придбання товарно-матеріальних цінностей.

Суд також звертає увагу на те, що податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, складенням яких мають опосередковуватись господарські операції.

При цьому відсутність окремих документів (зокрема, податковий орган вказує на ненадання до перевірки оборотно-сальдових відомостей по рахунку 20 "Виробничі запаси"), або помилки у їх оформленні не можуть слугувати підставою для висновку про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Незначні недоліки в оформленні видаткових накладних (у окремих видаткових накладних відсутні підписи осіб, які отримували ТМЦ, а також наявні суперечності видаткових накладних із журналом реєстрації довіреностей) не впливають на суть здійснених господарських операцій, дають можливість їх ідентифікувати, тому не можуть втратити статусу первинного документа.

Що стосується доводів податкового органу відносно того, що у наданих до перевірки сертифікатах відповідності відсутні печатки підприємств-постачальників, що не дає змоги відслідкувати рух (переміщення) ТМЦ від виробника (імпортера) до споживача - то такі взагалі не свідчать про неможливість проведення відповідних операцій. До того ж, придбані ТМЦ придбавались позивачем не у виробника таких товарів, а у посередника; позивач на підтвердження правомірності своїх дій надав сертифікати відповідності на ТМЦ до перевірки, та вважав їх достатніми.

Стосовно доводів податкового органу, що в ході проведення перевірки позивачем не надано акти приймання-передачі товару від ТОВ "Стек-Комп'ютер" до ПП "Іваком", суд зазначає наступне.

З аналізу змісту Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю (затвердженої постановою Держарбітражу при ОСОБА_3 СРСР від 15.06.1965 №П-6), та Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю (затвердженої постановою Держарбітражу при ОСОБА_3 СРСР від 25.04.1966 №П-7) суд робить висновок, що складання акту пов'язано або із виявленням факту недостачі продукції за кількістю, або ж виявленого дефекту продукції за якістю. В інших випадках акти, на відсутність яких посилається податковий орган, не складаються.

Суд звертає увагу на те, що нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази, якими відповідач обґрунтовує своє рішення, є обов'язковими, однак не вичерпними, оскільки предмет доказування у справі, що розглядається, становлять обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самих господарських операцій (поставки товару) безпосередньо з конкретним контрагентом.

В свою чергу, відповідачем не спростовано доводів позивача та доказів, наявних у матеріалах справи, які доводять товарність та реальність господарських операцій між позивачем та ТОВ "Стек-Комп'ютер".

Отже, оскільки матеріалами справи встановлено фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ "Стек-Комп'ютер", а також встановлено факт використання придбаних товарів у власній господарській діяльності позивача (подальша реалізація), тому податковим органом безпідставно донараховані йому грошові зобов'язання з податку на додану вартість спірним податковим повідомленням-рішенням.

Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. А суд, згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Отже, виходячи зі змісту наведених норм законодавства та враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення належить визнати протиправним та скасувати.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 159 - 163, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 31 грудня 2014 року за №/3616.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 18 червня 2015 року

Суддя/підпис/ОСОБА_1
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1