Справа № 820/3156/15
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 р. Справа № 820/3156/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калитки О. М.

Суддів: Кононенко З.О. , Бондара В.О.

за участю секретаря судового засідання Запара Е.В.

за участю представника позивача Логачової В.В.

за участю представника відповідача Чистякової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м. Харкові на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.05.2015р. по справі № 820/3156/15

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова

до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м. Харкові

про визнання дій неправомірними та стягнення суми,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м. Харкові, в якому просить суд:

- визнати дії відповідача щодо внесення змін до обліку осіб, яким виплачена пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, за період з листопада по грудень місяці 2014 року на загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню в розмірі 28 075,16 грн незаконними;

- стягнути з відповідача витрати з приводу виплати пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з листопада по грудень місяці2014 року в сумі 28 075,16 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 05 травня 2015 року у справі № 820/3156/15 адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова задоволено частково.

Стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м. Харкові витрати з приводу виплати пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії в зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з листопада по грудень місяці 2014 року в сумі 28 075( двадцять вісім тисяч сімдесят п'ять) грн 16 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі відповідач посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить змінити постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.05.2015 року в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення в цій частині про відмову в задоволенні позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала з викладених у ній підстав, просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення в цій частині, яким відмовити у задоволенні позову позивача у повному обсязі.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача, посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, яке просив суд апеляційної інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що сума невизнаних Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м. Харкові сум за період з листопада по грудень 2014 р. в розмірі 28 075,16 грн. складає собою суму основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання щодо пенсіонерів 1) ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які отримали каліцтво в державах СНД і переїхали на постійне місце проживання в Україну, витрати на доставку пенсії становить 487,44грн., 2) 42 пенсіонера - переселенці із зони АТО, за заявами яких проведено нарахування і виплату пенсії, сума витрат на виплату яких складає 26985, 35грн., 3) ОСОБА_5, яка отримує пенсію по втраті годувальника сума витрат на виплату пенсій складає 300грн.,4) витрати на виплату допомоги на поховання ОСОБА_6 в сумі 302,37грн. Вказаний розрахунок на прийнятих до заліку сум представником відповідача не заперечувався.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з правомірності заявлених позовних вимог в частині стягнення витрат з приводу виплати пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з листопада по грудень місяці 2014 року в сумі 28 075,16 грн.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР (далі - Основи) встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття. Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ (стаття 4 Основ у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до пункту 4 статті 25 Основ за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання надаються такі види соціальних послуг і матеріального забезпечення: профілактичні заходи по запобіганню нещасним випадкам на виробництві та професійним захворюванням; відновлення здоров'я та працездатності потерпілого; допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним своїх трудових обов'язків; пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Ураховуючи те, що пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання є наслідком страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, належним страховиком, тим, хто має надавати застрахованій особі матеріальну допомогу чи соціальні послуги, відповідно до статті 25 Основ є Фонд, що також передбачено статтею 21 Закону № 1105-XIV, яка визначає перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом.

Згідно з частиною четвертою статті 26 Основ якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

Аналогічне правило закріплене частиною другою статті 24 Закону № 1105-XIV, відповідно до пункту 5 якої якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Таким чином, витрати, понесені органами ПФУ у зв'язку із виплатою та доставкою пенсій по інвалідності від трудового каліцтва (у тому числі й пенсій особам, які стали інвалідами від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР). підлягають відшкодуванню за рахунок Фонду як належного страховика від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання. Такий висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постановах Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 21-1087во06, від 12 червня 2012 року № 21-165а12 та від 21 травня 2013 року №21-129а13.

Відповідно ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Статтею 16 Закону № 1105-XIV визначено, що безпосереднє управління Фондом здійснюють його правління та виконавча дирекція. За змістом статті 18 зазначеного Закону виконавча дирекція Фонду є постійно діючим виконавчим органом правління Фонду, проводить свою діяльність від імені Фонду у межах та в порядку, що визначаються його статутом і Положенням про виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування від нещасних випадків, організовує та забезпечує виконання рішень правління Фонду, робочими органами виконавчої дирекції Фонду є, зокрема, її відділення в районах і містах обласного значення. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

Згідно з пунктом 15 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 1 березня 2001 року № 121/2001 (чинного на час виникнення спірних відносин) ПФУ здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку головні управління ПФУ в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві, Севастополі, та управління ПФУ в районах, містах і районах у містах.

З огляду на викладене вимоги управління ПФУ про відшкодування відділенням Фонду витрат, пов'язаних із виплатою та доставкою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, відповідають змісту його прав як робочого органу ПФУ щодо відшкодування понесених ним витрат та узгоджуються із компетенцією виконавчої дирекції Фонду, основними завданнями якої згідно з Положенням про виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, затвердженим постановою правління Фонду від 20 квітня 2001 року № 15, крім іншого, визначено виконання завдань та основних принципів страхування від нещасного випадку, фінансування страхових виплат, а до повноважень у сфері здійснення процедури страхування та координації страхової діяльності віднесено, зокрема, співпрацю з фондами з інших видів соціального страхування щодо відшкодування витрат, понесених ними у зв'язку з матеріальним забезпеченням потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та представництво інтересів страховика в органах державної виконавчої влади, органах місцевого самоврядування і судах.

Відповідно до Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.92 р. держави-учасниці Співдружності мають зобов'язання щодо непрацездатних осіб, які отримали право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження до складу СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди.

Статтею 3 Угоди встановлено, що всі витрати, пов'язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за даною Угодою, несе держава, яка надає забезпечення.

Таким чином, якщо страховий випадок стався на території держав колишнього СРСР, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок трудового каліцтва призначаються за законодавством України та виплачуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Враховуючи викладене, страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі, яка стала інвалідом від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР, а в разі виплати такої органами Пенсійного фонду України - відшкодувати останньому витрати, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про задоволення позову в частині стягнення з відповідача витрат на виплату та доставку пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві за період з листопада 2014 року по грудень 2014 року по пенсіонерам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на загальну суму 487,44 грн., оскільки відповідний вид пенсії призначається за страховими випадками які сталися на території держав-учасниць Угоди.

Доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суду не спростовують.

Щодо позовних вимог стосовно 42 осіб, переселенців із зони АТО, колегія суддів зазначає.

Відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 1 жовтня 2014 року №509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов'язкового державного страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати, відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 1 жовтня 2014 року №509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов'язкового державного страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати.

Судовим розглядом встановлено, розпорядження позивача про «призначення пенсії» особам, які виїхали із зони АТО прийняті 27.02.2015 року (а.с.51-88), тоді як позивач просить визнати дії відповідача незаконними по актам та виплаченим пенсіям у листопаді - грудні 2014 року, тобто раніше ніж прийнято рішення про призначення пенсій.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Щодо стягнення витрат на виплату пенсії по втраті годувальника ОСОБА_5, колегія суддів зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_5 призначена пенсія по інвалідності внаслідок втрати годувальника. Згідно копії акту про нещасний випадок на виробництві форми Н-1 19.12.1971 року чоловік ОСОБА_5 - ОСОБА_7 отримав травму на виробництві, за наслідками отриманих ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_1 він помер. Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_5 на момент смерті свого чоловіка була працездатного віку та не була визнана інвалідом. Третю групу інвалідності за загальним захворюванням їй встановлено з 03.07.1972 року. Отже, ОСОБА_5 на момент втрати годувальника не перебувала на його утриманні. Доказів встановлення в судовому порядку факту перебування ОСОБА_5 на утриманні чоловіка до суду не надано.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" у разі смерті потерпілого право на тримання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. Так, в п. 3 цієї статті зазначено, що такими особами є жінки, які досягли 55 років, чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють, інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності. За приписами ст. 35 цього Закону передбачається, що у разі відсутності відповідних документів і неможливості їх відновлення, факт перебування на утриманні потерпілого встановлюється в судовому порядку.

Отже, ОСОБА_5, відносно якої позивач ставить питання про відшкодування сплачених їй пенсій, в зв'язку з втратою годувальника, на момент смерті чоловіка не була працездатного віку, тобто не перебувала на утриманні чоловіка на момент його смерті. Позивач не надав суду обґрунтованих доказів обов'язку Фонду відшкодувати суму витрат на виплату пенсій у зв'язку з втратою годувальника дружині, у випадку коли вона на момент загибелі чоловіка не знаходилась на його утриманні.

Встановивши фактичні обставини справи та аналізуючи зазначені вище норми чинного законодавства колегія суддів вважає, що у задоволенні позовної вимоги в частині стягнення витрат з приводу виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з листопада 2014 року по грудень 2014 року на загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню в розмірі 300,00 грн. слід відмовити скасувавши постанову суду першої інстанції в цій частині.

Щодо заявлених позовних вимог про стягнення з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м. Харкові на користь позивача витрат на поховання громадянина ОСОБА_6 у розмірі 302,37, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Відповідно до частини восьмої статті 34 Закону України № 1105-ХІУ, у разі смерті потерпілого від нещасного випадку або професійного захворювання витрати на його поховання несе Фонд згідно з порядком, визначеним Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2001 року № 826, регулює питання відшкодування Фондом таких витрат страхувальнику або сім"ї застрахованого, чи іншій особі, яка здійснювала поховання потерпілого, на організацію поховання та пов'язаних з цим ритуальних послуг. Витрати на поховання провадяться у разі смерті потерпілого, що настала за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, перелік яких наведено Кабінетом Міністрів України (пункт 2 цього Порядку). Організація поховання працівника, який загинув на виробництві або помер у лікарні під час лікування отриманої на виробництві травми, проводиться страхувальником (пункт 5 зазначеного Порядку).

Згідно з абзацом 2 частини 9 статті 34 Закону № 1105-ХІУ у разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати і не працював, розмір відшкодування шкоди особам, зазначеним у статті 33 цього Закону, визначається виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсії, які одержував потерпілий на день його смерті, з відповідним коригуванням щомісячних страхових виплат згідно із статтею 29 цього Закону. Причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів.

Зі змісту частини четвертої статті 26 Основ, частини другої статті 24 Закону № 1105-ХІУ вбачається: якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика та відшкодувати понесені ним витрати.

Таким чином, норми Закону України № 1105-ХІУ, який визначає правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві осіб, та зазначеного вище Порядку, затвердженого на виконання частини восьмої статті 34 цього Закону, дає підстави вважати, що Фонд зобов'язаний відшкодовувати виплачені іншими страховиками суми допомоги на поховання лише тих осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, тобто за умови наявності причинного зв'язку їх смерті з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Оскільки, серед наданих позивачем документів відсутній висновок відповідних медичних закладів про наявність причинного зв'язку смерті потерпілого ОСОБА_6 з одержаним ним каліцтвом, суд дійшов висновку щодо відсутності у Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м. Харкові підстав для прийняття до взаємозаліку витрат, понесених Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Харкова на виплату за грудень 2014 року допомоги на поховання ОСОБА_6 у розмірі 302,37грн.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про скасування постанови суду першої інстанції та відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, через порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, підлягає скасуванню в частині стягнення з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м. Харкові витрат з приводу виплати пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з листопада по грудень 2014 року в сумі 27 587грн. 72 коп. з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Керуючись ст.160, 167, 196, п.3 ст.198, п.3,4 ч.1 ст.202, п.3 ч.1 ст. 205, ст.ст.207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м. Харкові задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.05.2015 р. по справі № 820/3156/15 - скасувати в частині стягнення з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м. Харкові витрат з приводу виплати пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з листопада по грудень 2014 року в сумі 27 587грн. 72 коп.

Прийняти нову постанову в цій частині, якою у задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м. Харкові про стягнення витрат з приводу виплати пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з листопада по грудень 2014 року в сумі 27 587грн. 72 коп. - відмовити.

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.05.2015 р. по справі № 820/3156/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калитка О.М.
Судді(підпис) (підпис) Кононенко З.О. Бондар В.О.
Повний текст постанови виготовлений 22.06.2015 р.