Справа № 208/727/15-а
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2015 р.справа № 208/727/15(2а/208/57/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О., Панченко О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 січня 2015 року у справі №208/727/15(2а/208/57/15) за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної автомобільної інспекції ГУ МВС України в Дніпропетровської області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 28 січня 2015 року звернувся до суду з позовом до Управління Державної автомобільної інспекції ГУ МВС України в Дніпропетровської області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 січня 2015 року позов залишено без розгляду, у зв'язку з пропуском позивачем десятиденного строку оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що позивач отримав постанову серії ПС1 № 196982 від 11.06.2014 року про накладення на нього адміністративного стягнення 20 січня 2015 року, а отже і перебіг строку звернення до суду за захистом порушеного права необхідно обраховувати з цієї дати.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції залишаючи позов без розгляду виходив з того, що постанова серії ПС1 №196982 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення винесена 11.06.2014 року, а позивач звернувся до суду 28 січня 2015 року, тобто із пропуском строку звернення до суду.

Проте з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись суд апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із частиною 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу суду першої інстанції на те, що десятиденний строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення визначений ст. 289 КУпАП, у разі відсутності особи при винесені оскарженої постанови, починається з моменту отримання такою особою копії постанови, оскільки без її отримання є неможливим захист прав особи, що притягнута до адміністративної відповідальності.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завдання адміністративного судочинства є захист прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частин 1,4 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу суду першої інстанції на вимоги частини 4 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, яка передбачає, що суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин справи.

За змістом статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з урахуванням юридичної сили правового акта в ієрархії національного законодавства, що регулює спірні правовідносини, подібні правовідносини (аналогія закону), або за відсутності такого закону - на підставі конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права), принципів верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені під час судового розгляду справи (у судовому засіданні, у порядку скороченого чи письмового провадження) з урахуванням вимог статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України щодо належності та допустимості доказів або обставин, які не підлягають доказуванню, та висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними.

Враховуючи те, що судом першої інстанції не встановлено коли саме позивачем було отримано постанову серії ПС1 № 196982 про накладення на нього адміністративного стягнення, що свідчить про неповне встановлення обставин справи судом першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись: пунктом 3 частини 1 статті 199, 204, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 січня 2015 року у справі № 208/727/15(2а/208/57/15) - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко