Справа № 826/1848/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14 травня 2015 року 15 год. 00 хв. № 826/1848/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Данилишин В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Сівер Україна" до державного реєстратора реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа: ОСОБА_1, про визнання протиправним та скасування рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю "Сівер Україна" (далі - позивач) до державного реєстратора реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Рябоконь Олени Ікарівни (далі - відповідач-1), третя особа: ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1), про визнання протиправними дій відповідача-1 щодо проведення державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на нежилі приміщення АДРЕСА_1 (далі - нежилі приміщення), а також зобов'язання відповідача-1 скасувати рішення (індексний номер 18464061) про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на нежилі приміщення та недостовірний запис № 8308430 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про те, що право власності на нежилі приміщення належить ОСОБА_1

В обґрунтування позову зазначено, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки власником нежилих приміщень є позивачем. Реєстрація права власності на нежилі приміщення за ОСОБА_1 є безпідставною та такою, що порушує права та законні інтереси позивача.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду судовому засіданні, та до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 53 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), допущено ОСОБА_1 (далі - третя особа).

До суду 11 березня 2015 року через канцелярію від представника позивача надійшла письмова заява про уточнення позовних вимог, а саме про визнання протиправними дій відповідача-1 щодо проведення державної реєстрації права власності третьої особи на нежилі приміщення АДРЕСА_1 (далі - нежилі приміщення), а також зобов'язання державного реєстратора реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві (далі - відповідач-2) скасувати рішення (індексний номер 18464061) про державну реєстрацію права власності третьої особи на нежилі приміщення та недостовірний запис № 8308430 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про те, що право власності на нежилі приміщення належить третій особі.

Крім того, 16 березня 2015 року до суду через канцелярію від представника позивача надійшла інша письмова заява про уточнення позовних вимог, а саме про визнання протиправним та скасування рішення відповідача-1 від 29 грудня 2014 року № 18464061 про державну реєстрацію права власності на нежилі приміщення за третьою особою (далі - оскаржуване рішення).

Вказані заяви судом, згідно з ч. 1 ст. 137 КАС України, прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

У ході судового розгляду справи представники позивача позов, з урахуванням уточнень, підтримали та просили задовольнити його повністю, а представник відповідачів 1 та 2 не визнала позов та разом із представниками третьої особи просили відмовити у його задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, наданих суду разом із доказами на їх обґрунтування.

У судове засідання 16 березня 2015 року представник третьої особи не прибув, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи сторона третьої особи повідомлена своєчасно та належним чином. При цьому, 16 березня 2015 року до суду через канцелярію від представника третьої особи надійшло письмове клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у судовому засіданні 16 березня 2015 року судом, згідно з ч. 6 ст. 128 КАС України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

До суду 23 березня 2015 року через канцелярію від представника третьої особи надійшли письмові пояснення по суті позову, які судом долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

Ухвалами суду від 24 березня 2015 року задоволено заявлене представником третьої особи клопотання про витребування доказів та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні.

На виконання ухвали суду 08 квітня 2015 року до суду через канцелярію від комунального підприємства "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" (далі - КП "Київське міське БТІ") надійшли відповідні письмові докази, які судом також долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

У судовому засіданні 09 квітня 2015 року судом, відповідно до ч. 1 ст. 52 КАС України, допущено заміну первинних відповідачів 1 та 2 на належного - державного реєстратора реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - відповідач).

У тому ж судовому засіданні судом, у зв'язку з неприбуттям третьої особи (його представника) та надходженням до суду письмового клопотання про розгляд справи за відсутності третьої особи, згідно з ч. 6 ст. 128 КАС України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2014 року прийнято оскаржуване рішення про проведення державної реєстрації права власності на нежилі приміщення за третьою особою.

Суд не погоджується із доводами позивача щодо наявності підстав для визнання оскаржуваного рішення протиправним та його скасування, виходячи з оцінки наявних у матеріалах справи доказів, а також аналізу наступних норм та обставин.

Так, як з'ясовано судом у ході розгляду справи та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, 25 листопада 2013 року третя особа через свого представника звернувся до реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві (далі - реєстраційна служба) із заявою та відповідними додатками до неї з метою проведення державної реєстрації права власності на нежилі приміщення, яка прийнята реєстраційною службою 25 листопада 2013 року за реєстраційним № 4161260.

За результатами розгляду вказаної заяви, 05 грудня 2013 року прийнято рішення № 8684694 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень у зв'язку з тим, що заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, а у Єдиному реєстрі заборон та Єдиному реєстрі іпотек є записи про обтяження, а також у поданій довіреності не зазначено, що уповноважена особа має право представляти інтереси в органі державної реєстрації з питань реєстрації права власності.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2014 року у справі № 826/20988/13-а скасовано рішення реєстраційної служби від 05 грудня 2013 року за № 8684694 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень та зобов'язано реєстраційну службу повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25 листопада 2013 року за реєстраційним № 4161260 відповідно до вимог чинного законодавства України та з урахуванням висновків суду.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2014 року залишено без змін.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 254 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

На виконання судового рішення у справі № 826/20988/13-а Окружним адміністративним судом міста Києва 27 березня 2014 року видано виконавчий лист, на підставі якого старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві 22 квітня 2014 року прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 43014903.

Судом також з'ясовано та підтверджується матеріалами справи, що реєстраційною службою повторно розглянуто заяву третьої особи від 25 листопада 2013 року, за результатами чого прийнято оскаржуване рішення.

Інформація про державну реєстрацію права власності на нежилі приміщення за третьою особою міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією витягу із вказаного реєстру від 29 грудня 2014 року № 31903731.

Підставою виникнення права власності третьої особи на нежилі приміщення є договір купівлі-продажу від 27 вересня 2004 року, реєстраційний № 2672.

Суд зазначає, що судовим рішенням у справі № 826/20988/13-а, яке набрало законної сили, встановлено обставини, які, згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, не повинні доказуватися при розгляді, у тому числі, даної справи, а саме те, що власником нежилих приміщень є третя особа.

Зокрема, як зазначено у постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2014 року у справі № 826/20988/13-а за позовом ОСОБА_1: "як видно з матеріалів справи, а саме інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на нежилі приміщення АДРЕСА_1, власником яких є позивач, 01.02.2005 за № 1647224 приватним нотаріусом Марчук К.В. накладено заборону відчуження на підставі договору іпотеки.

Право власності на зазначені нежилі приміщення зареєстроване за позивачем на праві приватної власності, підтвердженням чого, зокрема, є реєстраційне посвідчення КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" від 04 жовтня 2004 року, копія якого наявна в матеріалах справи.

Заява позивача про державну реєстрацію прав не пов'язана з відчуженням нерухомого майна, також відсутні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, а наявність відповідних записів в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек та/або Державному реєстрі обтяжень рухомого майна є лише підставою для перенесення державним реєстратором відповідних записів до Державного реєстру прав".

Відповідно до ст. 1, п. 1 ч. 1 ст. 4, п. 1 ч. 1 ст. 8, ч.ч. 2, 4 ст. 9, ч. 13 ст. 15 "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Нерухоме майно - земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.

Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно.

Орган державної реєстрації прав: проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; 3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; 4) веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна; 5) присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; 6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених ст. 18 цього Закону; 7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; 8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; 8-1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо оформлених речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки; 9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також порядок надання інформації з Державного реєстру прав встановлює Кабінет Міністрів України.

Зокрема, згідно з п. 36, пп. 1 п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Для проведення державної реєстрації речового права на нерухоме майно, що є похідним від права власності, одночасно з проведенням державної реєстрації права власності на таке майно заявником подаються документи, необхідні для проведення державної реєстрації права власності на таке майно та державної реєстрації речового права, що є похідним від нього.

Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є: укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат.

Для проведення державної реєстрації речових прав заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає копію документа, що посвідчує його особу (крім документа, що посвідчує посадову особу органу державної влади або органу місцевого самоврядування).

Відповідно до п.п. 2.1, 2.3, 2.6, 2.10, 2.11 розділу ІІ Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 року № 3502/5, для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком.

Заявник під час подання заяви пред'являє органові державної реєстрації прав або нотаріусу документи, що посвідчують його особу, визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України.

Для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у п. 2.3 цього розділу.

За результатами розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор приймає рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав або рішення щодо відмови у внесенні змін до записів, відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав.

Державний реєстратор на підставі прийнятого рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав або скасування записів Державного реєстру прав вносить зміни до записів, вносить записи про скасування державної реєстрації прав або скасовує записи Державного реєстру прав.

Отже, підсумовуючи усе вище викладене, суд прийшов до висновку про правомірність дій державного реєстратора реєстраційної служби щодо проведення державної реєстрації права власності на нежилі приміщення за третьою особою та, як наслідок, відсутність підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов товариства з обмеженою відповідальністю "Сівер Україна" до державного реєстратора реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа: ОСОБА_1, про визнання протиправним та скасування рішення є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Згідно з ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У зв'язку з ухваленням судового рішення на користь суб'єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Сівер Україна.

Копії постанови направити (вручити) сторонам та третій особі (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин