Справа № 826/2942/15
Суддя: Мамчур Я.С
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2942/15 Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.І. Суддя-доповідач: Мамчур Я.С
У Х В А Л А

Іменем України

26 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Мамчура Я.С,

суддів: Шостака О.О., Желтобрюх І.Л.

при секретарі: Гімарі Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу представника позивача - Відкритого недержавного пенсійного фонду «Резерв Слобожанщини» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 березня 2015 року у справі за позовом Відкритого недержавного пенсійного фонду «Резерв Слобожанщини» до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо неповернення пенсійних активів у розмірі 21 000,00 грн., розміщених у ПАТ "Комерційний банк "ПІВДЕНКОМБАНК" згідно договору банківського вкладу № 276Д-11Ю від 30.08.2013 року та зобов'язання Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повернути Відкритому недержавному пенсійному фонду "Резерв Слобожанщини" пенсійні активи у розмірі 21 000,00 грн., розміщених ПАТ "Комерційний банк "ПІВДЕНКОМБАНК" згідно договору банківського вкладу № 276Д-11Ю від 30.08.2013 року.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 березня 2015 року у задоволені позову - відмовлено.

На вказану постанову представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Посилаючись на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Згідно з п. 1, ч.1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи апеляційну скаргу колегія суддів звертає увагу на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно статутних положень позивача, зареєстрованого державним реєстратором та Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України, позивач є недержавним пенсійним фондом.

Правові, економічні та організаційні засади недержавного пенсійного забезпечення в Україні та правовідносини, пов'язані з цим видом діяльності визначені Законом України «Про недержавне пенсійне забезпечення» від 09.07.2003 року №1057-IV (далі - Закон №1057).

Частиною першою статті другої вказаного Закону визначено, що система недержавного пенсійного забезпечення - це складова частина системи накопичувального пенсійного забезпечення, яка ґрунтується на засадах добровільної участі фізичних та юридичних осіб, крім випадків, передбачених законами, у формуванні пенсійних накопичень з метою отримання учасниками недержавного пенсійного забезпечення додаткових до загальнообов'язкового державного пенсійного страхування пенсійних виплат.

При цьому, суб'єктами недержавного пенсійного забезпечення, зокрема, є недержавні пенсійні фонди (ч. 2 ст. 2 Закону № 1057).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1057 недержавний пенсійний фонд (далі - пенсійний фонд) - юридична особа, створена відповідно до цього Закону, яка має статус неприбуткової організації (непідприємницького товариства), функціонує та провадить діяльність виключно з метою накопичення пенсійних внесків на користь учасників пенсійного фонду з подальшим управлінням пенсійними активами, а також здійснює пенсійні виплати учасникам зазначеного фонду у визначеному цим Законом порядку.

Статтею першою Закону № 1057 передбачено, що пенсійними активами є активи пенсійного фонду, страхової організації, банківської установи, сформовані відповідно до цього Закону, за рахунок яких здійснюються пенсійні виплати.

Так, активи пенсійного фонду формуються за рахунок внесків до пенсійного фонду (пенсійних внесків) та інших надходжень до пенсійного фонду (ч. 3 ст. 6 Закону № 1057).

Згідно ч. 1 ст. 47 Закону №1057, до складу активів пенсійного фонду відповідно до цього Закону належать: активи в грошових коштах; активи в цінних паперах; інші активи згідно із законодавством.

Частиною 8 ст. 47 Закону № 1057 встановлено, що активи пенсійного фонду можуть формуватися виключно внаслідок операцій, пов'язаних з провадженням пенсійним фондом діяльності з недержавного пенсійного забезпечення, відповідно до цього Закону.

При цьому, п. 1 ч. 1 ст. 48 Закону № 1057 передбачено, що пенсійні активи, що накопичуються у пенсійному фонді, можуть бути використані виключно для цілей інвестиційної діяльності фонду, виконання зобов'язань фонду перед його учасниками та оплати витрат, пов'язаних із здійсненням недержавного пенсійного забезпечення, зокрема, шляхом інвестування відповідно до вимог цього Закону з метою отримання доходу на користь учасників фонду.

Розділом IV Закону № 1057 визначено управління активами недержавного пенсійного фонду.

Так, управління активами недержавних пенсійних фондів може здійснюватися такими особами: компанією з управління активами; банком щодо активів створеного ним корпоративного пенсійного фонду у разі, якщо він не виконує функції зберігача цього фонду; Національним банком України щодо активів створеного ним корпоративного пенсійного фонду; професійним адміністратором, який отримав ліцензію на провадження діяльності з управління активами (ч. 1 ст. 34 Закону № 1057).

Відповідно до ч. 3 ст. 34 Закону №1057 управління активами пенсійного фонду здійснюється відповідно до умов договору про управління активами пенсійного фонду, який укладається з радою пенсійного фонду.

Як вбачається з матеріалів справи,02.06.2014 року між Відкритим недержавним пенсійним фондом "Резервів Слобожанщини" та Приватним акціонерним товариством "Компанія з управління активами "Національний Резерв" укладено договір № 4-КУА про управління активами недержавного пенсійного фонду (далі - договір з управління активами).

Пунктом 1.1. договору з управління активами визначено, що Відкритий недержавний пенсійний фонд "Резервів Слобожанщини" доручає, а Приватне акціонерне товариство "Компанія з управління активами "Національний Резерв" бере на себе зобов'язання здійснювати управління активами Відкритого недержавного пенсійного фонду "Резервів Слобожанщини" за винагороду.

Отже, як вбачається між ПАТ "Комерційний банк "ПІВДЕНКОМБАНК" та Відкритим недержавним пенсійним фондом "Резерв Слобожанщини" (від імені якого на підставі договору про управління активами пенсійного фонду № 6-КУА від 21.09.2007 року та № 4-КУА від 02.06.2014 виступило ПАТ "Компанія з управління активами "Національний Резерв" укладено договір банківського вкладу «Стандартний» відповідно до якого Банком відкрито вкладний (депозитний) рахунок із розміщенням грошових коштів позивача.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, на підставі постанови Правління Національного банку України від 24.09.2014 року № 598 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк "ПІВДЕНКОМБАНК» виконавча дирекція ФГВФО прийняла рішення від 26.09.2014 року № 101 «Про початок процедури ліквідації ПАТ ««Комерційний банк "ПІВДЕНКОМБАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відшкодування за вкладами, а також регулювання відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року №4452-VI (далі - Закон № 4452).

Так, п. 3 ч. 1 ст. 30 Закону № 4452 визначено, що Фонд здійснює регулювання діяльності банків, зокрема, шляхом виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Згідно ч. 1 ст. 44 Закону № 4452, Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України «Про банки і банківську діяльність».

Фонд призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку (ч. 4 ст. 44 Закону № 4452).

З дня свого призначення уповноважена особа Фонду приступає до інвентаризації та оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку (ч. 1 ст. 50 Закону №4452).

До ліквідаційної маси банку включаються будь-яке нерухоме та рухоме майно, кошти, майнові права та інші активи банку. До ліквідаційної маси банку не включається майно у випадках, прямо передбачених законом (ч. 2 ст. 50 Закону №4452).

При цьому, активи недержавних пенсійних фондів, іпотечні активи, що перебувають в управлінні банку або є забезпеченням виконання зобов'язань за сертифікатами з фіксованою дохідністю, емітентом яких є банк, активи банку, включені до складу іпотечного покриття іпотечних облігацій, а також кошти на рахунку фонду фінансування будівництва або майно фонду операцій з нерухомістю, в тому числі кошти на його рахунку, що перебувають в управлінні банку, не включаються до ліквідаційної маси банку. Розпорядження цими активами здійснюється відповідно до законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати», «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» та «Про іпотечні облігації» (ч. 5 ст. 50 Закону №4452).

З вищевикладеного вбачається, що відповідно до положень Закону №4452, зокрема, активи недержавних пенсійних фондів, що перебувають в управлінні банку, не включаються до ліквідаційної маси банку.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ "Комерційний банк "ПІВДЕНКОМБАНК" та Відкритим недержавним пенсійним фондом "Резерв Слобожанщини" укладено договір банківського вкладу «Стандарний» №276Д-11Ю від 30.08.2013 року, а управління активами позивача, відповідно до договору №4-КУА від 02.06.2014 про управління активами пенсійного фонду здійснює ПАТ "Компанія з управління активами "Національний Резерв».

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що активи Відкритого недержавного пенсійного фонду "Резерв Слобожанщини", згідно заявленого у позові розмірі, не перебувають у відповідача на підставі здійснення останнім управління такими активами, а є депозитним вкладом позивача.

Разом з тим, згідно із п. 2.10 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 року №2, яке встановлює порядок прийняття рішень та вчинення дій Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) щодо виведення з ринку банку, який визнаний неплатоспроможним рішенням Національного банку України, уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку зобов'язана вжити заходів щодо передачі активів недержавних пенсійних фондів до іншого зберігача, фондів фінансування будівництва та фондів операцій з нерухомістю іншому управителю відповідно до вимог законодавства України. Тобто вказаною правовою нормою передбачений обов'язок уповноваженої особи ФГВФО, зокрема, щодо передачі активів недержавного пенсійного фонду від одного зберігача до іншого у разі виведення банку з ринку.

Приписами ч. 2 ст. 44 Закону №1057 передбачено, що зберігач надає свої послуги на підставі договору про обслуговування пенсійного фонду зберігачем. Такий договір укладається в письмовій формі між радою пенсійного фонду і зберігачем відповідно до законодавства. Недержавний пенсійний фонд може обслуговуватися тільки одним зберігачем. Усі операції з пенсійними активами пенсійного фонду здійснюються через зберігача. Поточні рахунки пенсійного фонду відкриваються у зберігача. Пенсійні активи пенсійного фонду в формі цінних паперів та документи, які підтверджують право власності на пенсійні активи в інших формах, зберігаються у зберігача.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач не є ані зберігачем, ані управителем активів позивача, а тому на пенсійні активи у розмірі 21 000,00 грн., що розміщені у "Комерційний банк "ПІВДЕНКОМБАНК", згідно договору банківського вкладу, не поширюється положення ст. 50 Закону №4452.

Крім того, колегія суддів не приймає доводи апелянта про те, що договір банківського вкладу укладений на користь вкладників позивача, якими є фізичні особи, у зв'язку з чим зазначений розмір пенсійних активів підлягає поверненню відповідачем, оскільки, згідно п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону №4452, вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти, при цьому вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно ч. 1 ч. 1063 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа може укласти договір банківського вкладу (зробити вклад) на користь третьої особи. Ця особа набуває права вкладника з моменту пред'явлення нею до банку першої вимоги, що випливає з прав вкладника, або вираження нею іншим способом наміру скористатися такими правами.

Визначення імені фізичної особи або найменування юридичної особи, на користь якої зроблений вклад, є істотною умовою договору банківського вкладу.

Отже, з тексту договору банківського вкладу укладеного між позивачем та Банком не вбачається, що він був укладений на користь фізичних осіб - вкладників Відкритого недержавного пенсійного фонду "Резерв Слобожанщини".

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що адміністративний позов позивача є безпідставним, а висновки суду першої інстанції не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Так, відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника позивача - Відкритого недержавного пенсійного фонду «Резерв Слобожанщини» - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий - суддя: Я.С. Мамчур

Судді: І.Л. Желтобрюх

О.О. Шостак

Ухвалу складено у повному обсязі 28.05.2015.

.

Головуючий суддя Мамчур Я.С

Судді: Шостак О.О.

Желтобрюх І.Л.