Справа № 803/1438/14
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року № 876/8237/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

ОСОБА_1,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 28 липня 2014 року в адміністративній справі № 803/1438/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Дукат» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Дукат» (далі - позивач, ТзОВ «Дукат») звернулося до Волинського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом та просило визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області (далі - Луцька ОДПІ) за № НОМЕР_1 від 11.02.2014 р.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що господарські операції між ТзОВ «ІМАС-2005» та ТзОВ «Дукат» фактично були здійснені, що підтверджено належним чином оформленими первинними документами.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 28 липня 2014 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеною постановою, її оскаржила Луцька ОДПІ, яка вважає, що судом при винесенні рішення порушені норми матеріального права, неповністю досліджені та з'ясовані всі обставини у справі, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що висновки податкового органу, зроблені при проведенні перевірки є правомірними, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення сформоване у відповідності до норм діючого законодавства і підстав для їх скасування немає. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що ця апеляційна скарга є підставна і підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, в період з 30.12.2013 р. Луцькою ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТзОВ «Дукат» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за вересень 2013 року, за результатами якої складено акт за № 557/15.1/21579984 від 30.01.2014 р.

Перевіркою встановлено порушення ТзОВ «Дукат» вимог п.185.1 ст.185, п.201.6 ст.201, п.200.3 ст.200 ПК України, а саме: завищено податковий кредит серпня 2013 року на суму 100 000 грн, внаслідок чого завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду на 100 000 грн; завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 100 000 грн.

Висновки перевірки базуються на тому, що ТзОВ «Дукат» не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із контрагентами та неможливість реального здійснення платником податків операцій ТзОВ «ІМАС-2005» - по ланцюгу з постачальниками та покупцями.

За наслідками перевірки та на підставі акта № 557/15.1/21579984 від 30.01.2014 р. прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.02.2014 р. за № НОМЕР_1, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 100 000 грн.

Приймаючи рішення про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.02.2014 р. за № НОМЕР_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем виконано всі вимоги податкового законодавства для включення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту та виникнення права на бюджетне відшкодування по податку на додану вартість, заявленого у серпні 2013 року, а відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення.

Також зазначив, що доказом правомірності формування податкового кредиту є здійснення фактичної оплати за надані послуги ТзОВ «ІМАС-2005», що підтверджується належним чином завіреними копіями податкових накладних та платіжних доручень № 358 від 05.11.2012 р. та № 386 від 19.11.2012 р.

Такі висновки суду першої інстанції є помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно із п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання товарів та послуг.

Відповідно до п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 вказаної статті передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (п.198.6 ст.198 ПК України).

Судом встановлено, що 08.10.2012 р. між ТзОВ «Дукат» (замовник) та ТзОВ «ІМАС-2005» (підрядник) укладено договір підряду № 0810-1 на виконання комплексу ремонтно-оздоблювальних робіт з ребрендингу АЗС, згідно якого підрядник зобов'язується здати виконані об'єми роботи замовнику, а замовник прийняти та оплатити вартість виконання повного комплексу робіт.

Відповідно до пункту 1.4 та пункту 1.5 цього договору після завершення виконання повного комплексу робіт по об'єкту, що передбачений даним договором, підрядник здає робочій комісії замовника виконані роботи. У випадку виявлення недоліків підрядник зобов'язується їх усунути в найкоротші строки, які будуть вказані в дефектних актах. Актами прийняття замовником певного етапу робіт виконаного за звітний період є акти форми КБ-2в та КБ-3.

Відповідно до п.2 ст.3 Закону України від 16.07.1999 р. № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (надалі - Закон № 996-XIV) бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно із п.1 ст.9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Поняття господарської операції визначено у ст.1 Закону № 996-XIV, згідно якої це - дія або подія, яка викликає зміни у структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, а первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що в даному випадку належними первинними документами, які б підтверджували факти здійснення господарських операцій є акти виконаних робіт форми КБ-2в та КБ-3.

На підтвердження правомірності формування податкового кредиту ТзОВ «Дукат» надано податкові накладні від 05.11.2012 р. та від 19.11.2012 р.; платіжні доручення № 358 від 05.11.2012 р. та № 386 від 19.11.2012 р.; довідку про вартість виконаних будівельних робіт і витрат за лютий 2014 року, довідки про вартість КБ-3, проте не надано згадані вище акти виконаних робіт форми КБ-2в.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що надані позивачем до суду документи не підтверджують реального характеру господарських операцій, а тому податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ за № НОМЕР_1 від 11.02.2014 р. про завищення від'ємного значення податку на додану вартість в загальній сумі 100 000 грн є законним та прийнятим податковим органом в межах наданих йому повноважень та у відповідності до законів України.

Відповідно до статті 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно зі статтею 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права й невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанову суду необхідно скасувати з прийняттям нової, якою у задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 ч.1 п.3, 202 п.4, 205 ч.2, 207, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області задовольнити.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 28 липня 2014 року в адміністративній справі № 803/1438/14 скасувати.

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Дукат» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Р.Й.Коваль

Судді В.В.Гуляк

ОСОБА_4

Постанова в повному обсязі складена 15 червня 2015 року.