Справа № 357/17607/14-а
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

16 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді суддів за участю секретаря позивача представника позивача відповідачаБорисюк Л.П., Ключковича В.Ю., Собківа Я.М. Приходько К.М. ОСОБА_5 ОСОБА_6 Литвина О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Дроздівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, сільського голови Дроздівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Литвина Олександра Миколайовича про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом до Дроздівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, сільського голови Дроздівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Литвина О.М. в якому просила стягнути з Дроздівської сільської ради Білоцерківського району Київської області заборгованість по заробітній платі в сумі 9 599,93 грн.; компенсацію за невикористану відпустку в сумі 895,77 грн., середній заробіток за час затримки проведення розрахунку в сумі 43 994,01 грн., а всього на суму 54 489,71 грн., а також 5 000 грн. судових витрат, пов'язані з оплатою допомоги адвоката; витрат, пов'язаних з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а всього на загальну суму 59 489,71 грн.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 перебувала у трудових відносинах із Дроздівською сільською радою Білоцерківського району Київської області. Так, відповідно до розпорядження сільського голови № 40 від 05.09.2011 її було прийнято на посаду спеціаліста - землевпорядника Дроздівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

05.09.2011 ОСОБА_5 прийняла присягу посадової особи місцевого самоврядування, відповідно до ст. 11 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та за розпорядженням сільського голови їй було присвоєно 15 ранг державного службовця.

Згідно розпорядження від 04.02.2013 № 1-к, ОСОБА_5 звільнена із займаної посади за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України, що підтверджено записами в трудовій книжці (а.с.20), матеріалами справи № 357/3036/13-а та не заперечується сторонами.

Законність звільнення з роботи позивачка оскаржувала в судовому порядку.

Крім цього, дії посадових осіб Дроздівської сільської ради Білоцерківського району Київської області та сільського голови Литвина О.М. з приводу діяльності сільської ради, в тому числі і порушень трудового законодавства, позивачкою оскаржувались до прокуратури району та області, територіальної державної інспекції з питань праці, структурних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, районної та обласної державної адміністрації, а також в інших контролюючих органах району та області.

В даному адміністративному позові позивачка просить в судовому порядку стягнути з відповідача Дроздівської сільської ради Білоцерківського району Київської області на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 9 599,93 грн., компенсацію за невикористану відпустку в сумі 895,77 грн., середній заробіток за час затримки проведення розрахунку в сумі 43 994,01 грн., а всього на суму 54 489,71 грн. та 5 000 грн. судових витрат, пов'язаних з оплатою допомоги адвоката, витрат, пов'язаних з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а всього на загальну суму 59 489,71 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що право позивачки на отримання повного розрахунку на час звільнення було порушене, однак не підлягає захисту у зв'язку із пропуском строку звернення до суду.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно частини першої статті 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою статті 99 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 3 статті 99 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Окрім того, відповідно до частини першої та другої статті 233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Наведене узгоджується з рішенням Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013, в якому Конституційний Суд України дійшов висновку, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Таким чином, строк позовної давності не застосовується у випадку невиплати заробітної плати і усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, однак щодо виплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що відноситься до відповідальності за невиплату з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу застосовується тримісячний строк з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Згідно п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Пропуск без поважних причин тримісячного строку звернення до суду є самостійною підставою для відмови в позові, однак якщо суд установить, що останній є необґрунтованим, він відмовляє в його задоволенні саме з цих підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка дізналась про затримку розрахунку при звільненні 29.04.2013 в день його фактичного проведення, оскільки в цей день кошти поступили на її банківську картку.

Вимогу до Дроздівської сільської ради Білоцерківського району Київської області про розрахунок та виплату всіх сум, що належить їй від підприємства і провадиться в день звільнення, та спору про їх розмір позивачем протягом трьох місяців подано не було.

Позивачка зверталась до суду з адміністративним позовом про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу 28.02.2013.

Постановою Білоцерківського міськрайоного суду Київської області від 13 травня 2013 року в задоволенні її позову було відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2013 року постанову Білоцерківського міськрайоного суду Київської області від 13 травня 2013 року залишено без змін.

Таким чином, з урахуванням спору про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, позивачка також пропустила тримісячний строк звернення до суду з даним позовом.

Частиною 2 ст. 107 КАС України встановлено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

З даним позовом позивачка звернулась до суду 09.12.2014, тобто з пропуском встановленого законодавством строку для його подання. Клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку нею не заявлено. Жодних доказів на підтвердження наявності поважних причин пропущення строку на звернення до суду, позивачкою суду не надано.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивачка та її представник не змогли пояснити причини пропуску строку звернення до суду, клопотання про його поновлення не заявляли та не обґрунтували причини поважності його пропуску.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що право позивачки на отримання повного розрахунку не підлягає судовому захисту у зв'язку із пропуском строку звернення до суду.

Однак, відповідно до положень ст. 100 КАС України, суду першої інстанції необхідно було залишити адміністративний позов без розгляду, а не ухвалювати рішення про відмову в задоволенні позову по суті.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та залишення адміністративного позову без розгляду.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2015 року - задовольнити частково.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2015 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_5 до Дроздівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, сільського голови Дроздівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Литвина Олександра Миколайовича про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Л.П. Борисюк В.Ю. Ключкович Я.М. Собків

Повний текст ухвали складено та підписано - 19.06.2015

Головуючий суддя Борисюк Л.П.

Судді: Ключкович В.Ю.

Собків Я.М.