Справа № 813/7972/14
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 року Справа № 813/7972/14

17 год. 52 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Кравців О.Р.,

секретар судового засідання Небесна М.В.,

від позивача Сащук М.М.,

від відповідача не прибув,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Бориславської міської ради Львівської області до Головного управління юстиції у Львівській області про визнання незаконною та скасування постанови.

Суть справи.

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Бориславської міської ради Львівської області до Головного управління юстиції у Львівській області про визнання незаконною та скасування постанови Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області від 23.09.2014 року ВП №43869289.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що виконання наказу Господарського суду Львівської області № 914/259/14 виданого 17.06.2015 року, передбачало прийняти рішення, яке відноситься до регуляторних актів та підпадає під дію Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». Таким чином передбачає ообливу процедуру його прийняття та оприлюднення. Боржник повідомив про це державного виконавця відповідним листом, а також просив надати йому додаткового строку для його виконання. Однак всупереч викладеному, державний виконавець не надав такого строку, та звернувся до суду із відповідною заявою, зокрема про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення, що мало наслідком накладення на Бориславську міську раду Львівської області штрафу у розмірі 680,00 грн. згідно з постановою. Зазначив, що на даний момент вказаний наказ виконано. З врахуванням викладеного, вважає відповідну постанову незаконною та просив таку скасувати.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач явки уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином /а.с.89/, клопотань про відкладення розгляду справи чи іншого змісту не подавав.

З врахуванням строків розгляду справи, визначених ст. 122 КАС України, суд, відповідно до ч. 4 ст. 128 та ч. 6 ст. 71 КАС України, суд розглядає справу за відсутності відповідача на основі наявних доказів.

Суд заслухав пояснення представника позивача, з'ясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та ті, які мають інше значення для вирішення справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідив докази у справі, та -

в с т а н о в и в :

Господарським судом Львівської області видано наказ № 914/259/14 від 17.06.2014 року (стягувач - Львівське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, боржник - Бориславська міська рада Львівської області), відповідно до якого зобов'язано Бориславську міську раду Львівської області виконати рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 15.11.2013 року № 302, а саме: прийняти рішення Бориславської міської ради від 17.11.2011 року № 420 у частині « 12 відсотків від земельної ділянки, для суб'єктів підприємницької діяльності, які не зареєстровані у виконавчому комітеті Бориславської міської ради» та враховуючи скасування п. 1 рішення Бориславської міської ради від 17.11.2011 року № 420 у частині « 12% відсотків від грошової оцінки земельної ділянки, для суб'єктів підприємницької діяльності, які не зареєстровані у виконавчому комітеті Бориславської міської ради» внести зміни у договори оренди земельних ділянок».

Постановою від 07.07.2014 року ВП № 43869289 відкрито виконавче провадження /а.с.6/ та надано боржнику строк для самостійного виконання наказу до 14.07.2014 року.

Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області надіслано лист № 3-21/1419 від 11.07.2014 року про виконання постанови, відповідно до якого боржник просив надати додатковий строк для виконання виконавчого листа у добровільному порядку /а.с.9/

Постановою від 23.09.2014 року ВП № 43869289 накладено штраф у розмірі 680,00 грн. на боржника - Бориславську міську раду Львівської області за невиконання рішення суду /а.с.8/.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів згідно з ч. 2 цієї ж статті можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів, відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України, поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку регламентуються Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV вiд 21.04.1999 року (далі - Закон № 606-XIV).

Виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у Законі України «Про виконавче провадження», спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону № 606-XIV).

Державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження та їх клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їх права і обов'язки; проводить оцінку (переоцінку) майна в порядку, встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону № 606-XIV підлягає виконанню державною виконавчою службою такий виконавчий документ як накази господарських судів.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 Закону № 606-XIV визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону у тому числі за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону № 606-XIV, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Частиною 5 цієї ж статті визначено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону № 606-XIV у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 75 Закону № 606-XIV після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання (ч. 1 ст. 89 Закону № 606-XIV).

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Предметом доказування відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Судом з матеріалів справи встановлено, що державним виконавцем встановлено строк для самостійного виконання рішення до 14.07.2014 року, згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження від 07.07.2014 /а.с.6/, що одержана боржником 11.07.2015 року /а.с.5/.

Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що після одержання такої боржником направлено лист № 3-21/1419 від 11.07.2014 року про виконання постанови відповідно до якого повідомлено, що проект рішення про визнання протиправним і скасування рішення Бориславської міської ради Львівської області пункту 1 рішення міської ради від № 420 від 17.01.2011 року у частині « 12% від грошової оцінки земельної ділянки для суб'єктів господарювання, які не зареєстровані у виконавчому комітеті Бориславської міської ради» буде розглянуто на черговому засіданні сесії міської ради. А оскільки прийняття рішень радою проходить за визначеною законодавством процедурою, що займає значний проміжок часу, просив надати додатковий строк для виконання виконавчого листа у добровільному порядку.

Зауважив, що 19.09.2014 року за № 82-ВЕ Бориславською міською радою Львівської області складено повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акту «Про внесення змін до рішення міської ради від 17.11.2011 року № 420 «Про доповнення до рішення міської ради від 28.02.2003 року № 109 «Про затвердження Положення про порядок визначення і справляння орендної плати за земельні ділянки несільськогосподарського призначення в м. Бориславі» /а.с.91/.

22.09.2014 року за № 83-ВЕ відділом економіки та торгівлі Бориславської міської ради Львівської області складено лист начальнику відділу внутрішньої політики міської ради з проханням розмістити на офіційному сайті боржника вищевказаний проект. Слід зазначити, що копію проекту рішення та аналіз регуляторного впливу додано до матеріалів справи /а.с.92, 93-94, 95/.

Відповідно до повідомлення про розмічення інформації № 128/С від 22.09.2015 року, повідомлено, що проект вказаного рішення та аналіз регуляторного впливу оприлюднено 22.09.2014 року на офіційному сайті Бориславської міської ради в розділі «Міська рада», підрозділ «Регуляторні акти» (посилання: http://www.boryslavmvk.gov.ua/miska-rada/regulatorni-akty).

Крім того, 29.09.2014 року на зазначеному сайті розміщено оголошення про проведення громадських слухань 05.11.2014 року щодо проекту вказаного рішення /а.с.97, 98/. Аналогічна інформація розміщена у народному часописі «Нафтовик Борислава» /а.с.99, 100/.

Згідно з протоколом від 05.11.2014 року за результатами громадських слухань вирішено підготувати проект рішення міської ради «Про затвердження Положення про порядок визначення і справляння орендної плати за земельні ділянки несільськогосподарського призначення в м. Бориславі в новій редакції» та провести круглий стіл по обговоренню цього проекту рішення /а.с.101/.

Таким чином пояснив, що позивачем вживалися заходи щодо самостійного виконання рішення, але у зв'язку з необхідністю більш тривалого часу для його виконання, позивачем пропущено визначений державним виконавцем строк.

Зазначив, що державний виконавець не врахував вказаного прохання боржника, а тому застосування до нього штрафу за невиконання рішення суду є незаконним та відповідну постанову слід скасувати.

Суд зважає на покликання представника позивача на те, що відповідачем не надано додатковий строк для добровільного виконання рішення у виконавчому провадженні, однак відкладення провадження виконавчих дій є правом, а не обов'язком виконавця.

Крім того, суд критично оцінює покликання представника позивача на те, що відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону № 606-XIV державний виконавець повинен звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Таким чином, звернутися із відповідною заявою до суду міг і боржник у виконавчому провадженні. Крім того, на переконання суду, проаналізувавши відповідне положення Закону України № 606-XIV, визначено, що звернення із відповідною заявою до господарського суду є правом державного виконавця, а не його обов'язком.

Таким чином, державний виконавець, не вбачаючи жодних обставин, що утруднюють виконання наказу Господарського суду Львівської області № 914/259/14 від 17.06.2015 року, на відміну від Бориславської міської ради Львівської області (в листі повідомила, що прийняття відповідних рішень на виконання виконавчого документа проходить за визначеною законодавством процедурою, що займає значний проміжок часу /а.с.9/), не звертався до суду із відповідними заявами.

Суд звертає особливу увагу на той факт, що боржник станом на 23.09.2014 року не повідомив державного виконавця про вчинення будь-яких дій щодо виконання відповідного виконавчого документу, тому, такий не мав жодних відомостей щодо виконання такого Бориславською міською радою Львівської області, жодних підстав не накладати передбачений Законом штраф не мав, а відтак наклав на боржника штраф у розмірі передбаченому ст. 89 Закону України № 606-XIV.

Представник позивача проти того, що боржником не повідомлено державного виконавця про вчинення будь-яких дій з виконання наказу Господарського суду Львівської області, не заперечив, також на запитання суду визнав, що був повідомлений про відповідальність передбачену п. 3 постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.07.2015 року /а.с.6/.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2. ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті ( вчинені ) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що державний виконавець при винесені постанови від 23.09.2014 року ВП № 43869289 про накладення штрафу діяв з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», та в межах повноважень і в спосіб передбачений ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог та вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 94 КАС України відшкодування судових витрат позивачеві, якому відмовлено у позові не передбачено.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Оскільки позивачем при звернення до суду сплачено 182,70 грн. /а.с.2/ (10 % розміру ставки судового збору), а у задоволенні позову відмовлено повністю, стягненню з позивача підлягає судовий збір в сумі 1644,30 грн. (1827,00 грн. - 182,70 грн.).

Керуючись ст. ст. 2, 7-14, 18, 19, 33-35, 69-71, 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

2. Стягнути з Бориславської міської ради Львівської області (Львівська область, м. Борислав, вул. Шевченка, 42; ЄДРПОУ 261812) на користь Державного бюджету України судовий збір у сумі 1644 (одна тисяча шістсот сорок чотири) грн. 30 грн.

Постанова може бути оскаржена, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 15.06.2015 року.

Суддя Кравців О.Р.