Справа № 813/8810/14
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2015 року № 813/8810/14

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ланкевича А.З.

секретар судового засідання Фуртак А.В.,

за участі представників:

позивача ОСОБА_1,

відповідача Каранця Р.В., Ледчак Т.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення, -

встановив :

Львівським окружним адміністративним судом отримано позовну заяву, в якій позивач просить визнати протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 10 жовтня 2014 року №87/2100/, винесеного Головним управлінням Міндоходів у Львівській області.

Посилається на те, що на підставі Акта перевірки від 16.09.2014 року №13/115/2100/ (далі - Акт перевірки) Головним управлінням Міндоходів у Львівській області винесено рішення про застосування фінансових санкцій №87/2100/ від 10.10.2014 року, яким встановлено порушення вимог ч.33 ст.15 Закону України «Про державні регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме - зберігання алкогольних напоїв в місці зберігання, не внесеному до Єдиного реєстру, та абз.3 ч.4 ст.11, абз.15 ч.2 ст.17 цього ж Закону, а саме - зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку. Йдеться про ніби то зберігання двох пляшок горілки «Львівська шляхетна» 0,25 л., 40% об. виробництва ПрАТ «Львівський лікеро-горілчаний завод» та чотирьох пляшок ігристого вина «Fracolino bianco» 0,75 л., 7 % об. виробництва Італія.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у випадку дійсного зберігання позивачем алкогольних напоїв без марок акцизного податку, контролюючий орган під часпроведення перевірки зобов'язаний був би вилучити такі товари з вільного обігу та подати відповідні матеріали до суду для винесення постанови про їх вилучення в дохід держави (конфіскацію), чого зроблено не було. Звертає увагу, що відсутні будь-які складені протоколи про вилучення співробітником податкового органу відображених в Акті перевірки алкогольних виробів. Крім того, в Акті перевірки не зафіксована інформація, яка б належним чином дозволила ідентифікувати продукцію, зокрема: дата виробництва таких алкогольних напоїв, тип, номер, зовнішній вигляд алкогольної продукції, опис зображення та інше. Не підтверджується факт як опломбування та передачі до слідчого управління податкового органу алкогольної продукції, так і безпідставно відображені в Акті перевірки висновки про залишення описаних алкогольних напоїв на матеріальне зберігання нібито продавцю. Також наголосив, що при проведені перевірки не встановлено факту реалізації таких алкогольних напоїв, враховуючи те, що позивач не має ліцензії на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Відтак, вважає, що вина у правопорушенні із зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку та зберігання алкогольних напоїв в місці зберігання, не внесеному до Єдиного реєстру, відсутня, а тому прийняте на основі таких висновків рішення про застосування фінансових санкцій є протиправним і підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з обґрунтувань, викладених у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях, а тому просить позов задовольнити.

Відповідачем подано письмове заперечення проти позову, в якому просить в позові відмовити, посилається на те, що за результатами проведеної фактичної перевірки підприємця, головними державними ревізорами-інспекторами ГУ Міндоходів у Львівській області складено акт №13/115/2100/ від 16.09.2014 року (зареєстровано в Журналі реєстрації актів ГУ Міндоходів у Львівській області № 115), у якому зазначено про порушення вимог абз.3 ч.4 ст.11, абз.15 ч.2 ст.17 Закону України «Про державні регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». Перевіркою встановлено факт зберігання двох пляшок горілки «Львівська шляхетська» 0,25 л., 40 %, виробництва ПАТ «Львівський лікеро-горілчаний завод», на яких відсутні марки акцизного податку, ціна реалізації вищезазначеної горілки не зазначена (цінники відсутні), та зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку (чотири пляшки ігристого вина «FracoLino bianco», 0,75 л., 7 % об., виробництво Італія по ціні реалізації 50,00 грн. за пляшку згідно наявних цінників). Також перевіркою встановлено зберігання алкогольних напоїв в місці зберігання, не внесеному до Єдиного реєстру. На підставі вказаного Акта перевірки, рішенням ГУ Міндоходів у Львівській області №87/2100/ від 10.10.2014 року до ФОП ОСОБА_4 застосовані фінансові санкції у сумі 34000,00 грн., у т.ч. 17000,00 грн. - за зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, 17000,00 грн. - за зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка. Враховуючи викладене, вважає, що підстав для скасування рішення про застосування фінансових санкцій немає.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у письмовому запереченні на позов, та просить відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані документи, допитавши свідків, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_4 зареєстрована, як фізична особа-підприємець, 03.08.2010 року, що підтверджується копією Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААБ №810730. Основним видом економічної діяльності позивача є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

Згідно довідки ГУ Міндоходів у Львівській області №385/10/17 від 04.03.2014 року, з 01.04.2014 року ФОП ОСОБА_4 перебуває на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності 2 група 20%, місце провадження господарської діяльності: АДРЕСА_1 та здійснює наступні види діяльності: роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями.

12.09.2014 року ГУ Міндоходів у Львівській області видано наказ №639 «Про проведення фактичних перевірок» для проведення фактичної перевірки, серед інших, ФОП ОСОБА_4 щодо дотримання вимог Закону України «Про державні регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та інших законодавчих актів, що регулюють виробництво і обіг алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

16.09.2014 року головними державними ревізорами-інспекторами ГУ Міндоходів у Львівській області ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у супроводі старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ УВБ ГУ Міндоходів у Львівській області Боженко О.І. на підставі направлень на перевірку від 12.09.2014 року №247 та №248 проведено фактичну перевірку з питань додержання ФОП ОСОБА_4 вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами. Перевірка проведена в присутності продавця магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_8, що розташований за адресою: АДРЕСА_2. Продавцю ОСОБА_8 вручено копію наказу ГУ Міндоходів у Львівській області від 12.09.2014 року №639 та ознайомлено з направленнями від 12.09.2014 року №247, №248, про що свідчать підписи останньої на розписках до вищезгаданих направлень.

За результатами перевірки складено Акт №13/115/2100/ від 16.09.2014 року.

Даною перевіркою встановлено факт зберігання двох пляшок горілки «Львівська шляхетна» 0,25 л., 40% об. виробництва ПрАТ «Львівський лікеро-горілчаний завод», на яких відсутні марки акцизного податку, ціна реалізації вищезазначеної горілки не зазначена (цінники відсутні). Тим самим підприємством порушено вимоги абз.3 ч.4 ст.11, абз.15 ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 р. № 481/95-ВР, а саме: здійснювалося зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку. Також встановлено зберігання чотирьох пляшок ігристого вина «Fracolino bianco», 0,75 л., 7 % об., виробництво Італія по ціні реалізації 50,00 грн. за пляшку згідно наявних цінників. Довідки про внесення місця зберігання алкогольних напоїв до ЄДР до перевірки не представлено. Накладних на отримання алкогольних напоїв, що знаходяться на зберіганні в магазині, до перевірки не надано. Тим самим підприємством порушено вимоги ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року №481/95-ВР, а саме: здійснено зберігання алкогольних напоїв в місцях, не внесених до Єдиного державного реєстру місць зберігання, та п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року №265/95-ВР, а саме: не забезпечено облік товарних запасів за місцем їх реалізації/зберігання. Вищезазначені алкогольні напої залишені продавцю на відповідальне матеріальне зберігання.

Суд зазначає, що продавець ОСОБА_8 відмовилась від підписання Акта перевірки та отримання одного примірника такого, на підтвердження чого працівниками ГУ Міндоходів у Львівській області складено акт відмови від підписання та акт відмови від отримання акту перевірки №13/115/2100/ від 16.09.2014 року.

В матеріалах справи міститься також акт відмови від підписання в журналі перевірок від 16.09.2014 року, складений ОСОБА_4, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, зі змісту якого слідує, що посадові особи ГУ Міндоходів у Львівській області, які проводили перевірку (ОСОБА_11, ОСОБА_12, Боженко О.І.), на прохання ФОП ОСОБА_4 записатись у журнал перевірок та пред'явити документи, що посвідчують особу, - відмовились від такого.

На підставі Акту перевірки №13/115/2100/ від 16.09.2014 року, ГУ Міндоходів у Львівській області прийнято рішення про застосування фінансових санкцій №87/2100/ від 10.10.2014 року, яким до позивача на підставі абз.11 та 15 ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу на загальну суму 34000,00 грн., в т.ч. 17000,00 грн. за «зберігання алкогольних напоїв в місці зберігання, не внесеному до Єдиного реєстру» та 17000,00 грн. - за «зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку».

На вказане рішення позивач подав скаргу до ДФС України, за результатами розгляду якої 10.12.2014 року рішення ГУ Міндоходів у Львівській області про застосування фінансових санкцій №87/2100/ від 10.10.2014 року залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Відтак, вважаючи рішення про застосування фінансових санкцій №87/2100/ від 10.10.2014 року протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір, суд керується наступними положеннями чинного законодавства.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 р. № 481/95-ВР (далі - Закон України №481/95-ВР).

Відповідно до абз.3 ч.4 ст.11 Закону України №481/95-ВР, алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством. Таким порядком є Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251 (далі - Положення №1251).

Згідно з ч.ч.12, 35 ст.15 Закону України №481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій. Зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб'єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.

За правилами ч.1 ст.17 Закону України №481/95-ВР, за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством. Зокрема, відповідно до абз.абз.11, 15 ч.2 ст.17 зазначеного Закону до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у разі зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, - у розмірі 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17000 гривень; у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Механізм застосування названих фінансових санкцій закріплено у Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 року №790 (далі - Порядок №790).

Так, у відповідності з п.п.5, 6 зазначеного Порядку підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, акт перевірки додержання суб'єктом підприємницької діяльності встановлених законодавством вимог, обов'язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства.

Рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених пунктом 2 цього Порядку, приймаються керівником, а у разі його відсутності - заступником керівника органу, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами (Департамент з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів Державної податкової адміністрації, його регіональні управління та їх територіальні підрозділи, Мінекономіки), чи керівником (його заступником) органів МВС, МОЗ, Державної податкової адміністрації, Держкомстату, Держспоживстандарту у межах їх компетенції, визначеної законодавством.

Порядок і строки розгляду матеріалів, які є підставою для застосування фінансових санкцій, та прийняття рішення щодо їх застосування встановлюються зазначеними органами відповідно до їх компетенції.

Частиною 1 ст.16, ч.4 ст.17 Закону №481/95-ВР визначено, що контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами державної податкової служби та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Державну політику у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів реалізує Департамент контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, який діє у складі Державної податкової служби України відповідно до Положення про Департамент контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.10.2011 року №1289, та його регіональні управління.

Компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб, у тому числі щодо проведення фактичних перевірок дотримання суб'єктами господарювання вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» визначено у Податковому кодексі України від 02.12.2010 року №2755-VІ (далі - ПК України).

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні та фактичні перевірки; камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Згідно пп.191.18. п.1911 ст.191 ПК України контролюючі органи виконують такі функції, серед іншого, організовують роботу, пов'язану із замовленням марок акцизного податку, їх зберіганням, продажем, відбором зразків, з метою проведення експертизи щодо їх автентичності та здійснюють контроль за наявністю таких марок на пляшках (упаковках) з алкогольними напоями і пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання і реалізації.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника органу податкової служби, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності визначених у пункті 80.2 статті 82 ПК обставин (пункти 80.1, 80.2 статті 80 ПК України).

Згідно з пунктом 80.5 статті 80 ПК України допуск посадових осіб органів податкової служби до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу, яка в свою чергу передбачає, що посадові особи органу державної податкової служби мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки,

- копії наказу про проведення перевірки;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб органу державної податкової служби до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки (пункт 81.1 статті 81 ПК України).

Для повного та всебічного розгляду справи в судовому засіданні були допитані в якості свідків на стороні позивача - ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 Власник магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_4 та продавець ОСОБА_8 надали показання, зі змісту яких слідує, що ОСОБА_4 дійсно займається підприємницькою діяльністю за вказаною адресою, однак не займається реалізацією алкогольних напоїв, оскільки не має відповідної ліцензії, як і не зберігала та не зберігає будь-яких алкогольних напоїв у приміщенні належного їй магазину. По суті перевірки зазначили, що така проводилась 16.09.2014 року у період з 14:00 год. до 21:30 год. Наказ, направлення на проведення перевірки, а також службові посвідчення посадовими особами ГУ Міндоходів у Львівській області їм не пред'явлено. Крім того, свідок ОСОБА_8 звернула увагу, що підписи, які містяться на розписках до направлень №247 та №248 від 12.09.2014 року, нею не проставлялись. Також вказали, що алкогольна продукція, яка нібито виявлена працівниками податкового органу, їм не належить. На питання представника позивача, чи була така залишена на відповідальне матеріальне зберігання продавцю магазину, як це зазначено в Акті перевірки, наголосили, що після завершення перевірки описані в акті пляшки залишились в інспекторів ГУ Міндоходів у Львівській області.

Разом з тим, свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які є покупцями магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», пояснили, що ніколи не бачили у його продажі алкогольних напоїв.

Також в судовому засіданні були допитані в якості свідків на стороні відповідача - ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які були ревізорами-інспекторами під час проведення перевірки. Розповіли, що, прибувши до магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», що належить ОСОБА_4, вручили продавцю ОСОБА_8 копію наказу ГУ Міндоходів у Львівській області та ознайомили з направленнями на проведення перевірки, під час якої ними було встановлено факт зберігання двох пляшок горілки «Львівська шляхетна» 0,25 л., 40% об. та чотирьох пляшок ігристого вина «Fracolino bianco», 0,75 л., 7 % об., на яких відсутні марки акцизного податку. Внаслідок цього, склали акт, від підписання якого продавець ОСОБА_8 відмовилась. Крім того, вказали, що виявлені алкогольні напої залишені продавцю на відповідальне матеріальне зберігання.

Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно абз.2 п.19 Положення №1251, у разі виявлення фактів ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування та продажу на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка контролюючі органи вилучають такі товари з вільного обігу та подають відповідні матеріали до суду для винесення постанови про їх вилучення в дохід держави (конфіскацію).

Проте, матеріали справи свідчать, що працівниками ГУ Міндоходів у Львівській області були проігноровані вимоги наведеної норми.

Слід врахувати також і те, що у відповідності до п.п.83.1.3. п.83.1 ст.83 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є, зокрема, експертні висновки.

Однак, як видно з Акту перевірки, ревізорами-інспекторами не вжито відповідних заходів щодо проведення дослідження рідини, яка містилась в пляшках. Таке всупереч наведеним положенням було встановлено лише візуальним оглядом, що й не заперечувалось відповідачем у судовому засіданні.

За визначенням у пп.14.1.107 п.14.1 ст.14 ПК України, марка акцизного податку - це спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Згідно п.8 Положення №1251, марки продаються суб'єктам господарювання, які відповідно до законодавства є платниками акцизного податку з алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Так, абз.2 п.20 Положення №1251 визначено, що маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції.

Системний аналіз зазначених вище правових положень дає підстави вважати, що на позивача не покладено обов'язку забезпечення належного маркування алкогольних напоїв, що виробляються на митній території України або ввозяться до неї, оскільки він лише придбаває уже готову продукцію, а не виробляє її, тому нести відповідальність за порушення вимог щодо маркування алкогольних напоїв не може. Відповідно, питання щодо замовлення та нанесення марок акцизного податку встановленого зразка на пляшці алкогольного напою відносяться до обов'язків покупців марок, якими є підприємства-виробники алкогольних напоїв та їх імпортери, а не суб'єкти господарювання, що реалізують такі напої.

Як вбачається із Акту перевірки №13/115/2100/ від 16.09.2014 року, ревізорами-інспекторами ГУ Міндоходів у Львівській області в магазині, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, де здійснює господарську діяльність позивач, було встановлено факт зберігання двох пляшок горілки «Львівська шляхетна» 0,25 л., 40% об. та чотирьох пляшок ігристого вина «Fracolino bianco», 0,75 л., 7 % об., виробництво Італія без марок акцизного податку та факт зберігання алкогольних напоїв у місці зберігання, не внесеному до Єдиного реєстру. Разом з тим, відповідачем під час розгляду справи по суті не було надано доказів про те, що виявлені у підприємця алкогольні напої були без марок акцизного податку встановленого зразка та призначались для реалізації, а не власного споживання. Крім того, перед проведенням перевірки чи під час її проведення будь-яких фактів реалізації таких алкогольних напоїв не встановлено та не доведено належними та допустимими доказами.

В той же час, в матеріалах справи міститься постанова Мостиського районного суду Львівської області від 20.10.2014 року у справі №448/1388/14-п про притягнення до адміністративної відповідальності ФОП ОСОБА_4 за ч.1 ст.164-5 КУпАП «зберігання або транспортування алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, на яких немає належним чином розміщених марок акцизного збору, або з підробленими чи фальсифікованими марками акцизного збору посадовими особами підприємств-виробників, імпортерів і продавців цих товарів». Мостиським районним судом Львівської області встановлено, що матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ФОП ОСОБА_4 не в повному обсязі відповідають вимогам чинного законодавства, перевірка за даною справою проведена поверхнево. Зокрема, відсутні докази в підтвердження того, що ОСОБА_4, будучи фізичною особою-підприємцем, займалась продажем (реалізацією) алкогольних напоїв або прийняла їх на комісію чи зберігання з метою продажу.

Суд враховує, що згідно з ч.4 ст.72 КАС України постанова суду у справі про адміністративний проступок, яка набрала законної сили, є обов'язковою для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалена постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що Акт перевірки №13/115/2100/ від 16.09.2014 року не містить будь-яких фактичних даних, які безпосередньо підтверджують зберігання та/або реалізацію позивачем алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка. Суд також звертає увагу на те, що в Акті перевірки не зазначено місця зберігання пляшок, не зафіксована інформація, яка б належним чином дозволила ідентифікувати продукцію, зокрема: дата виробництва таких алкогольних напоїв, тип, номер, зовнішній вигляд алкогольної продукції, опис зображення тощо, не вказано чи призначалась вона для продажу чи для власного споживання, що, в свою чергу, не може бути порушенням вимог абз.3 ч.4 ст.11, ч.35 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». Крім того, відповідачем не вжито жодних заходів для проведення експертизи продукції.

Судом не приймається в якості належного доказу наданий відповідачем відео та фото матеріал на оптичному диску, який міститься в матеріалах справи, оскільки посадовими особами ГУ Міндоходів у Львівській області не зазначена автентичність (доказ походження) зйомки. Суд зазначає, що відповідачем не надано жодного належного доказу щодо дати зйомки, апаратури та особи, яка здійснювала зйомку.

Судом враховуються обґрунтування позивачем позовних вимог щодо покладання обов'язку маркування алкогольних напоїв на суб'єктів господарювання, які здійснюють виробництво чи ввезення таких товарів на митну територію України, а також про протиправність рішення, оскільки таке прийняте без проведення експертного дослідження продукції.

На думку суду, під час перевірки працівниками податкового органу не був встановлений предмет, а також сама подія правопорушення, а саме: зберігання алкогольних напоїв у місці зберігання, не внесеному до Єдиного реєстру, та зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку, відповідальність за які передбачена абз.11, 15 ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». Зважаючи на це, підстави для накладення фінансових санкцій щодо позивача - відсутні.

У відповідності до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють не лише чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а й обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо. Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем не були дотримані.

Згідно ч.4 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.1 ст.69, ч.1 ст.70, ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи; ці дані встановлюються судом на підставі, зокрема, показань свідків; належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування; кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що всупереч наведеним вимогам, відповідачем як суб'єктом владних повноважень не надано суду достатніх, беззаперечних доказів в існування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення і не доведено правомірності прийняття рішення про застосування фінансових санкцій.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, враховуючи наведені норми закону, суд приходить до висновку, що твердження, якими відповідач доводить правомірність прийняття спірного рішення у відповідності до норм ПК України та Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», є передчасними та безпідставними, а тому прийняте на основі таких висновків рішення №87/2100/ від 10.10.2014 року не відповідає критеріям, визначеним ч.3 ст.2 КАС України, оскільки прийняте не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також необґрунтовано та без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Беручи до уваги наведені обставини, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірності своїх дій, тому виходячи з положень п.1 ч.2 ст.162 КАС України, наявні підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

На підставі ст.94 вищенаведеного Кодексу з урахуванням того, що рішення ухвалене на користь позивача, який не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Міндоходів у Львівській області про застосування фінансових санкцій №87/2100/ від 10.10.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ФОП ОСОБА_4 судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 182 (сто вісімдесят дві) гривні 70 копійок.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.