Справа № 2323/2325/2012
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2015-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2323/2325/2012 Головуючий у 1-й інстанції: Горобець О.К.
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду місті Києві апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шполянському районі Черкаської області на постанову Шполянського районного суду Черкаської області від 02 березня 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Шполянському районі Черкаської області про визнання дій протиправним та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

16 лютого 2012 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати дії УПФ України в Шполянському районі Черкаської області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_2, доплати за проживання в зоні посиленого радіологічного контролю згідно ст. 39 та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, віднесеній до 4 категорії згідно положень частини третьої ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язати відповідача провести перерахунок щомісячної доплати за проживання в зоні посиленого радіологічного контролю та виплатити щомісячну доплату до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати на підставі ст. 39 та виплачувати її в подальшому, а також провести перерахунок та виплачувати щомісячно додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, віднесеній до 4 категорії, згідно частини третьої ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 15 % мінімальної пенсії.

Постановою Шполянського районного суду Черкаської області від 02 березня 2012 року адміністративний позов задоволено частково, шляхом визнання відмови Управління Пенсійного фонду України в Шполянському районі в нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю та доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру за проживання в зоні посиленого радіологічного контролю, визначених ст. ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - неправомірною, зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Шполянському районі Черкаської області провести ОСОБА_2 перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і ч.1 ст.28 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 15% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 12.03.2011 по 22.07.2011 та зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Шполянському районі Черкаськоїобласті провести ОСОБА_2 перерахунок та виплату доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру за проживання в зоні посиленого радіологічного контролю в розмірі визначеному абз. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, починаючи з 12.03.2011 по 22.07.2011. Дану постанову допущено до негайного виконання.

Відповідач, не погоджуючись із зазначеною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

Згідно частини першої ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю; неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 183-2.

Відповідно до частини першої ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 належить до числа потерпілих від наслідків аварії на ЧАЕС 4 категорії, перебуває на обліку в УПФУ в Шполянському районі Черкаської області і одержує пенсію за віком, до складу пенсії також входить додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров'ю.

Перебуваючи на обліку у відповідача, позивач звернувся із заявою до відповідача про здійснення перерахунку пенсії та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком та доплати до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

Однак, листом відповідача від 06.09.2011 № 6109/03 у проведенні перерахунку їй відмовлено. Зокрема, свою позицію відповідач обґрунтував тим, що нарахування та виплата пенсії позивача проводиться відповідно до норм чинного законодавства.

Не погоджуючись із вказаною відмовою відповідача, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст. ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 12.03.2011 по 22.07.2011.

Проте, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції в повному обсязі, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої ст. 39 Закону України № 796-ХІІ пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення в зоні посиленого радіоекологічного контролю, підвищується на 1 мінімальну заробітну плату.

Частиною першою ст. 51 цього Закону визначено, що особам, віднесеним до категорії 4, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком.

Проте, відповідачем неправомірно застосовувались положення підзаконних актів - постанов Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та від 25.05.2008 № 530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», які істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивача.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що у даному випадку застосуванню підлягає саме Закон України № 796-ХІІ, а не зазначені постанови Кабінету Міністрів України.

Однак, 14 червня 2011 року Верховною Радою України прийнято Закон України №3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», п. 7 ч. 1 якого Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4, яким установлено, зокрема, що у 2011 році норми і положення ст. ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Вирішуючи питання про те, яка з однопредметних норм однакової юридичної сили, що не визнані неконституційними, підлягає застосуванню для розв'язання спорів зазначеної категорії, перевагу слід надавати тій із них, що прийнята пізніше. У даному випадку пізніше прийняті норми Закону України від 14 червня 2011 року № 3491-VI.

На реалізацію наведеного положення Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» Кабінетом Міністрів України 6 липня 2011 прийнята постанова № 745.

У рішенні від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 Конституційний Суд України дійшов висновку про те, що Кабінету Міністрів України делеговано право визначати порядок та розміри соціальних виплат і допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції України та законів України.

Підсумовуючи наведені правові норми, судова колегія дійшла висновку, що правових підстав для задоволення позовних вимог з 23.07.2011 немає.

Окрім того, оцінюючи доводи позивача щодо задоволення позовних вимог за період з 12.03.2011, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, КАС України визначає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно до частини другої ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи те, що пенсія, передбачена приписами ст. ст. 39, 51 названого вище Закону має щомісячний характер, то позивач повинен був дізнатися про виплату йому такої пенсії у менших розмірах, з моменту її призначення.

Згідно із частини першої ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з позовом 16.02.2012 (згідно штампу суду першої інстанції, а.с. 2), водночас доказів поважності пропущення строків звернення до адміністративного суду не подав.

Таким чином, судова колегія вважає, що на підставі ст. ст. 99, 100 КАС України позовні вимоги, в частині за період з 12.03.2011 по 15.08.2011 включно необхідно залишити без розгляду.

Приймаючи до уваги встановлені обставини, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що оскільки позивачем пропущено відведений законодавцем шестимісячний строк на подання адміністративного позову, позовні вимоги в частині за період з 12.03.2001 по 15.08.2011 включно підлягають залишенню без розгляду, проте, така виплата з 16.08.2011 є також неможливою, адже суперечитиме положенням Закону України №3491-VI.

Не підлягає задоволенню вимога позивача щодо зобов'язання пенсійного органу виконати рішення суду негайно, з огляду на наступне.

Згідно абз. 2 пункту 10 частини першої ст. 256 КАС України, негайно також виконуються постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження у адміністративних справах, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5, 6 частини першої статті 183-2 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини першої ст. 183-2 КАС України, скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг - постанови у відповідних адміністративних справах не підлягають негайному виконанню.

Згідно пункту 8 частини шостої ст. 183-2 КАС України, у постанові, прийнятій у скороченому провадженні зазначається обов'язок відповідача виконати постанову негайно, крім постанови в адміністративній справі, передбаченій пунктом 2 частини першої цієї статті.

Відтак, Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено негайного виконання постанов суду прийнятих у порядку скороченого провадження відповідно пункту 2 частини першої ст. 183-2 КАС України.

Згідно із ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з цим виникає необхідність у частковому задоволенні апеляційної скарги відповідача, скасуванні постанови Шполянського районного суду Черкаської області від 02 березня 2012 року та ухваленні нового рішення.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шполянському районі Черкаської області - задовольнити частково.

Постанову Шполянського районного суду Черкаської області від 02 березня 2012 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 в частині вимог за період з 12 березня 2011 року по 15 серпня 2011 року включно - залишити без розгляду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Н.М. Троян

Судді: Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.