Справа № 9101/98712/2011
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2012-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2012 р. справа № 2а-1135/11

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Панченко О.М.

суддів: Чередниченко В.Є. Коршуна А.О.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в Бобринецькому районі Кіровоградської області

на постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 14.03.2011 р., прийняту у порядку скороченого провадження,

у справі № 2а-1135/11

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України в Бобринецькому районі Кіровоградської області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

22 лютого 2011 року позивач звернувся до Бобринецького районного суду Кіровоградської області з позовом, в якому просив: поновити пропущений строк для звернення за захистом його прав, свобод та інтересів щодо виплати державної допомоги, як дитині війни, визнавши вагомою причиною пропущення; визнати дії відповідача, під час здійснення ним управлінських функцій, у обмежені його прав; отримання підвищення до пенсії в повному 30% розмірі мінімальної пенсії за віком за період з 09.07.2007 року до 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року до часу подачі цієї заяви-протизаконними; зобов'язати відповідача провести перерахунок виплату йому підвищення до пенсії, у відповідності із статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період, з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по день винесення судового рішення.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 25 лютого 2011 р. позовні вимоги позивача за період з 09 липня 2007 року по 21 серпня 2010 року залишено без розгляду.

Постановою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 14.03.2011 р. позов позивача задоволено, а саме: визнано незаконною бездіяльність відповідача щодо своєчасного перерахунку та виплати пенсії позивачу в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком у відповідності до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", за період з 22.08.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.01.2011 року по 14.03.2011 року; зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з відрахуванням різниці, яка була виплачена у цей період з 22.08.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.01.2011 року по 14.03.2011 року. Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача 3 грн. 40 коп. судового збору.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та відмовити в задоволені позовних вимог, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має статус "дитини війни" і має право відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" на підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

У 2010 році дія ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" не призупинялася, а зміст цієї статті не змінювався.

Суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що розмір мінімальної пенсії за віком необхідно обраховувати відповідно до ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що права позивача були порушені.

Відповідачем, в порушення норми ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", надбавка до пенсії позивачу, як «дитині війни», виплачувалась у меншому розмірі.

Отже, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з урахування вже здійснених виплат.

За таких обставин суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст.198, ст. ст.202, 205, 207 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Бобринецькому районі Кіровоградської області -задовольнити частково.

Постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 14.03.2011 р. у справі № 2а-1135/11 -скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Бобринецькому районі Кіровоградської області щодо нездійснення перерахунку та виплати підвищення до пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 22 серпня 2010 року по 14 березня 2011 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Бобринецькому районі Кіровоградської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»та провести відповідні виплати за період з 22 серпня 2010 року по 14 березня 2011 року, з урахуванням раніше здійснених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та оскарженню відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України не підлягає.

Головуючий: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун