Справа № 2а-0870/10709/11
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Юрко І.В.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго"

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2014 року позов задоволено.

Постанова мотивована тим, що відповідачем не доведена правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення; позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів наявності у позивача податкового боргу та, як наслідок, відсутності у податкового органу підстав здійснення перерозподілу платежів позивача та вжиття заходів, передбачених ст. 126 Податкового кодексу України.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм

матеріального права. Зокрема, відповідач посилається на те, що судом першої інстанції не було досліджено докази, надані податковим органом до справи та порушення норм п. 57.1 ст. 57, п. 126.1 ст. 126 ПК України.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити позивачу у задоволенні позову.

Позивач надіслав апеляційному суду заперечення, в яких просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції – без змін.

В судовому засіданні представники позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 09.09.2011 року посадовими особами відповідача проведено документальну невиїзну перевірку з питань своєчасності сплати до бюджету податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) ВАТ "Запоріжжяобленерго" за період з 30.01.2011 р. по 26.08.2011 р.

Результати перевірки оформлені актом від 16.09.2011 р. №210/08-05/00130926 (а.с.13-17).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність рішення відповідача, з наступних підстав.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 57.1 ст. 57 ПК України передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 87.1 ст. 87 ПК України, джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Відповідно до п.87.9 ст.87 Податкового кодексу України, у разі наявності у платника податку податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється.

Між тим, з наявних в матеріалах справи декларацій та платіжних доручень вбачається, що самостійно узгоджені податкові зобов'язання з ПДВ по декларації за грудень 2010 року позивачем були сплачені згідно платіжних доручень:

- №6 від 10.01.2011 р. на суму 1 000 000,00 грн. з призначенням платежу - «авансовий платіж по податку на додану вартість за грудень 2010 р.»;

- №223 від 19.01.2011 р. на суму 3 436 700,00 грн. з призначенням платежу - «авансовий платіж по податку на додану вартість за грудень 2010 р.»;

- №347 від 21.01.2011 р. на суму 21,00 грн. з призначенням платежу - «податок на додану вартість за грудень 2010 р.».

Між тим, з наявних в матеріалах справи декларацій та платіжних доручень вбачається, що самостійно узгоджені податкові зобов'язання з ПДВ по декларації за січень 2011 року позивачем були сплачені згідно платіжних доручень:

- №1028 від 31.01.2011 р. на суму 1 000 000,00 грн. з призначенням платежу - «авансовий платіж по податку на додану вартість за січень 2011 р.»;

- №2516 від 21.02.2011 р. на суму 1 200 000,00 грн. з призначенням платежу - «податок на додану вартість за січень 2011 р.»;

- №2634 від 22.02.2011 р. на суму 1 700 000,00 грн. з призначенням платежу - «податок на додану вартість за січень 2011 р.»;

- №2751 від 23.02.2011 р. на суму 400 000,00 грн. з призначенням платежу - «податок на додану вартість за січень 2011 р.»;

- №2759 від 24.02.2011 р. на суму 1 274 469,00 грн. з призначенням платежу - «податок на додану вартість за січень 2011 р.».

Вказане свідчить про те, що ВАТ «Запоріжжяобленерго» у повному обсязі та у встановлені строки виконало зобов'язання щодо розрахунків з бюджетом по ПДВ за грудень 2010 року та січень 2011 року. Таким чином податковий орган безпідставно змінив призначення авансового платежу позивача по податку на додану вартість за грудень 2010 року та січень 2011 року на погашення податкового боргу, наявність якого відповідачем не доведена.

Також, слід зазначити, право податкового органу, надане статтею 87 ПК України щодо зміни призначення платежу, виникло лише з набранням чинності Податкового кодексу України, тобто з 01.01.2011 року, тому поширюється на той податковий борг, який виник з 01.01.2011 року.

Крім того, як вірно встановлено судом першої інстанції, постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 10.10.2011 року по справі №2а-0870/7404/11, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2012 року, адміністративний позов було задоволено у повному обсязі, визнано протиправними дії відповідача по розподілу коштів та зміні призначення платежів, визначених позивачем в платіжних дорученнях: №6 від 10.01.2011 на суму 1000000 грн. 00 коп. з призначенням платежу– "авансовий платіж по податку на додану вартість за грудень 2010 року"; №223 від 19.01.2011 на суму 3436700 грн. 00 коп. з призначенням платежу – "авансовий платіж по податку на додану вартість за грудень 2010 року"; №347 від 21.01.2011 на суму 21 грн. 00 коп. з призначенням платежу – "податок на додану вартість за грудень 2010 року"; №944 від 27.01.2011 на суму 34 грн. 00 коп. з призначенням платежу – "штрафна санкція з ПДВ, нарахована самостійно у зв’язку з проведенням уточнень"; №1028 від 31.01.2011 на суму 1000000 грн. 00 коп. з призначенням платежу – "авансовий платіж по податку на додану вартість за січень 2011 року"; №2516 від 21.02.2011 на суму 1200000 грн. 00 коп. з призначенням платежу – "податок на додану вартість за січень 2011 року".

Отже, судовими рішеннями, які набрали законної сили, фактично встановлені ті обставини, що позивач своєчасно та в повному обсязі сплатив свої податкові зобов’язання за грудень 2010 року, січень, лютий, травень, червень, липень 2011 року за відповідними податковими деклараціями.

Згідно з ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що ВАТ «Запоріжжяобленерго» у повному обсязі та у встановлені строки виконувало податкові зобов'язання, податковий борг відсутній, а отже, у податкового органу не було підстав для самостійного розподілу коштів та зміні призначення платежів, самостійно визначених ВАТ «Запоріжжяобленерно» у спірних платіжних дорученнях.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об’єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: І.В. Юрко