Справа № 809/361/15
Суддя: Бобров Ю.О.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2015 р. Справа № 809/361/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Боброва Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання Дмитрашко О.М.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4

до головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.01.2015 року за №№, НОМЕР_1,-

ВСТАНОВИВ:

26.01.2015 року ОСОБА_4 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (надалі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.01.2015 року за №№, НОМЕР_1.

Позовні вимоги мотивовані наступними обставинами. Відповідачем проведено перевірку з питань митної справи при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності платником податку громадянином ОСОБА_1, за результатами якої та на підставі акту від 25.12.2014 року за №0032/17-01/НОМЕР_2 винесено податкові повідомлення рішення від 12.01.2015 року за №№, НОМЕР_1. Позивач вважає, що вказані податкові повідомлення рішення є незаконними, оскільки на підставі нотаріально посвідчених довіреностей, громадяни ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 уповноважили його тільки представляти їх інтереси з приводу придбання, ввезення на митну територію України транспортних засобів та підписувати від їх імені відповідні документи з питань оформлення ввезених транспортних засобів. Жодною зовнішньоекономічною діяльністю особисто ОСОБА_1 не займався, а тому, фактично декларантами по митних деклараціях та особами відповідальними за фінансове врегулювання є його довірителі. Просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 12.01.2015 року за №№, НОМЕР_1.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з мотивів, викладених у письмовому запереченні від 20.02.2015 року. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, дослідивши і оцінивши докази, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши і оцінивши докази, суд установив наступне.

На підставі статей 345, 351 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року №4495-VI, наказу Міністерства доходів і зборів України від 03.09.2013 №440 «Щодо проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи», листа Івано-Франківської митниці Міндоходів від 16.04.2014 №679/09-70-54-32, від 17.07.2014 року №1337/09-70-54-32 наказу Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області від 09.12.2014 №89 «Про проведення документальної невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_4» 18.12.2014 року працівниками ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області проводилась документальна невиїзна перевірка позивача з питань державної митної справи при здійсненні ним зовнішньоекономічної діяльності (а.с. 45-47).

За результатами документальної перевірки митних декларацій: від 04.10.2012 року №206050000/2012/408803; від 02.08.2012 року №206050000/2012/405636; від 13.09.2012 року №206050000/2012/408057; від 20.12.2012 року №206050000/2012/412364 складено акт перевірки від 25.12.2014 року за №0032/17-01/НОМЕР_2 (а.с. 9-15).

Підставою для проведення перевірки була отримана від митного органу Королівства Нідерланди інформація щодо вартісної характеристики ввезеного товару - транспортних засобів марки «PEOGEOT», яка відрізнялась від задекларованої вартості товару під час митного оформлення в Україні.

На підставі вказаного акта відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 12.01.2015 року №№, НОМЕР_3, котрими на позивача покладені податкові зобов'язання зі сплати мита на товари, які ввозяться громадянами в сумі 13058,69 грн. та з податку на додану вартість із ввезених на територію України товарів в сумі 28729,10 грн., відповідно (а.с. 16-17).

Досліджуючи доводи позивача про помилковість висновків відповідача, викладених у акті перевірки від 25.12.2014 року, судом встановлено наступне.

Громадянином ОСОБА_1 було ввезено на митну територію України транспортний засіб вантажний автомобіль PEOGEOT, модель PARTNER, номер кузова НОМЕР_4, календарний рік виготовлення-2003 по попередній митній декларації від 04.10.2012 року №206050000/2012/408803. При перетині митного кордону України було подано митному органу України рахунок від 25.09.2012 року на придбання громадянином ОСОБА_9 вищевказаного транспортного засобу вартість якого складає 850 ОСОБА_5. Даний рахунок-фактура від 25.09.2012 року подавався ОСОБА_1, який діяв від імені та в інтересах ОСОБА_9 для оформлення товару та нарахування митних платежів Івано-Франківській митниці за митною декларацією №206050000/408803 від 04.10.2012 року, відповідно до якої вартість придбаного транспортного засобу на день митного оформлення становила 850 ОСОБА_5. Згідно інформації, отриманої від митних органів Королівства Нідерланди, вартість автомобіля PEOGEOT, модель PARTNER, номер кузова НОМЕР_4, календарний рік виготовлення-2003 при його придбанні становила 1950 ОСОБА_5 (а.с. 18-20, 70-74).

Крім того, ОСОБА_1 було ввезено на митну територію Україн транспортний засіб - вантажний автомобіль PEOGEOT, модель PARTNER, номер кузова НОМЕР_5, календарний рік виготовлення-2008 по попередній митній декларації від 02.08.2012 року №206050000/2012/406536. При перетині митного кордону України було подано митному органу України рахунок від 19.07.2012 року на придбання громадянином ОСОБА_6 вищевказаного транспортного засобу, вартість якого складає 3450 ОСОБА_5. Даний рахунок-фактура від 19.07.2012 року подавався ОСОБА_1, який діяв від імені та в інтересах ОСОБА_6 для оформлення товару та нарахування митних платежів Івано-Франківській митниці за митною декларацією №206050000/2012/406536 від 02.08.2012 року, відповідно до якої вартість придбаного транспортного засобу на день митного оформлення становила 3450 ОСОБА_5. Згідно інформації, отриманої від митних органів Королівства Нідерланди вартість автомобіля PEOGEOT, модель PARTNER, номер кузова НОМЕР_5, календарний рік виготовлення-2008 під час його придбання становила 6300 ОСОБА_5 (а.с. 21-24, 64-69).

Також, ОСОБА_1 було ввезено на митну територію України транспортний засіб - вантажний автомобіль PEOGEOT, модель PARTNER, номер кузова НОМЕР_6, календарний рік виготовлення-2008 по попередній митній декларації від 13.09.2012р. № МД 206050000/2012/408057. При перетині митного кордону України було подано митному органу України рахунок від 04.09.2012р. на придбання громадянином ОСОБА_7 вищевказаного транспортного засобу вартість якого складає 3400 ОСОБА_5. Даний рахунок-фактура від 04.09.2012р. подавався ОСОБА_1, який діяв від імені та в інтересах ОСОБА_7 для оформлення товару та нарахування митних платежів Івано-Франківській митниці за митною декларацією №206050000/2012/408057 від 13.09.2012р., згідно якої вартість придбаного транспортного засобу на день митного оформлення становила 3400 ОСОБА_5. Згідно інформації, отриманої від митних органів Королівства Нідерланди вартість автомобіля PEOGEOT, модель PARTNER, номер кузова НОМЕР_6, календарний рік виготовлення-2008 при його придбанні становила 5900 ОСОБА_5 (а.с. 25-27, 57-63).

Окрім вказаного, ОСОБА_1 було ввезено на митну територію України транспортний засіб - вантажний автомобіль PEOGEOT, модель PARTNER, номер кузова НОМЕР_7, календарний рік виготовлення-2009 по попередній митній декларації від 20.12.2012р. № МД 206050000/2012/412364. При перетині митного кордону України було подано митному органу України рахунок та митну декларацію від 20.12.2012р. на придбання громадянином ОСОБА_8 вищевказаного транспортного засобу вартість якого складає 3600 ОСОБА_5. Вказані документи подавались ОСОБА_1, який діяв від імені та в інтересах ОСОБА_8 для оформлення товару та нарахування митних платежів Івано-Франківській митниці за митною декларацією №206050000/2012/412364 від 20.12.2012р., згідно якої вартість придбаного транспортного засобу на день митного оформлення становила 3600 ОСОБА_5. Згідно інформації, отриманої від митних органів Королівства Нідерланди вартість автомобіля PEOGEOT, модель PARTNER, номер кузова НОМЕР_7, календарний рік виготовлення-2009 під час його придбання становила 7300 ОСОБА_5 (а.с. 28-30, 50-56, 123).

Таким чином, на підставі наданих компетентними органами Королівства Нідерланди митних декларацій, згідно з якими ОСОБА_1 є покупцем транспортних засобів, податковий орган зробив висновок, що позивачем не підтверджено вартість ввезених автомобілів відповідно до документів поданих митному органу України та занижено базу оподаткування ввезених товарів. У зв'язку з цим позивачу було збільшено грошове зобов'язання зі сплати податку на додану вартість на 22983,28 грн. - за основним платежем та 5745,82 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), а по миту на товари, що ввозяться громадянами України на 10446,951 грн. - за основним платежем та 2611,74 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Нараховані податкові зобов'язання, зазначені в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях від 12.01.2015 року за №№, НОМЕР_1 відповідають розрахунку податкових зобов'язань по ввізному миту та податку на додану вартість, вказаному в додатку №1 до акта перевірки від 25.12.2014 року за №0032/17-01/НОМЕР_2 (а.с. 15).

Судом установлено, що відповідно до статті 1 Митного Кодексу України (надалі - МК України) законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів. Відносини, пов'язані зі справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Згідно із частиною 1 статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Відповідно до частини 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 статтею 52 МК України встановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до частини 1 статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Пунктами 4, 5 частини 5 статті 54 визначено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно із частиною 1 статті 262 МК України товари, що переміщуються через митний кордон України, декларуються органу доходів і зборів, який здійснює митне оформлення цих товарів.

Відповідно до частини 2 статті 264 МК України митна декларація та інші документи подаються органу доходів і зборів в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати органу доходів і зборів оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Таким чином, відповідно до частини 8 статті 264 МК України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Згідно із частиною 13 статті 264 МК України документи, відомості про які зазначені в митній декларації, повинні зберігатися декларантом або уповноваженою ним особою протягом не менше ніж 1095 днів. Декларант та уповноважена ним особа несуть установлену цим Кодексом та іншими законами України відповідальність за подання недостовірних відомостей, внесених ними до митної декларації, за знищення або втрату документів, відомості про які зазначені в митній декларації, до закінчення строку зберігання, передбаченого цією частиною.

Відповідно до частини 1 статті 265 МК України декларантами мають право виступати: 1) при переміщенні товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України або при зміні митного режиму щодо товарів на підставі зовнішньоекономічного договору, укладеного резидентом, - резидент, яким або від імені якого укладено цей договір; 2) в інших випадках - особа, яка відповідно до законодавства України має право вчиняти щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення юридично значущі дії від свого імені.

Частиною 5, 6 статті 265 МК України встановлено, що декларант може здійснювати декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення самостійно або уповноважувати інших осіб на здійснення декларування від свого імені. Декларування товарів, що належать громадянам, може здійснюватися цими громадянами або іншими громадянами, уповноваженими на це власниками зазначених товарів нотаріально посвідченими дорученнями.

Відповідно до частини 1 статті 266 МК України декларант зобов'язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу органу доходів і зборів пред'явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; 3) надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; 4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; 5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Згідно частини 5 статті 266 МК України особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов'язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Відповідно до статті 293 МК України особою, на яку покладається обов'язок із сплати митних платежів, є декларант. Якщо декларування товарів здійснюється особою, уповноваженою на це декларантом, на таку особу покладається обов'язок із сплати митних платежів солідарно з декларантом. Особою, на яку покладається обов'язок із сплати донарахованих митних платежів - податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки, є відповідний платник податків.

Відповідно до частини 3 статті 335 МК України разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про:1) документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або інші документи, що підтверджують право володіння, користування та/або розпорядження товарами; 3) транспортні (перевізні) документи; 4) комерційні документи, наявні у особи, яка подає декларацію; 5) у разі необхідності - документи, що підтверджують дотримання заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності; 6) документи, що підтверджують дотримання обмежень, які виникають у зв'язку із застосуванням захисних, антидемпінгових та компенсаційних заходів (за наявності таких обмежень); 7) у випадках, передбачених цим Кодексом, - документи, що підтверджують країну походження товару; 8) у разі необхідності - документи, що підтверджують сплату та/або забезпечення сплати митних платежів; 9) у разі необхідності - документи, що підтверджують право на пільги із сплати митних платежів, на застосування повного чи часткового звільнення від сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму; 10) у разі необхідності - документи, що підтверджують зміну термінів сплати митних платежів; 11) у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до статті 53 цього Кодексу.

Пунктом 8 частини 1 статті 336 МК України встановлено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів в тому числі і направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих органу доходів і зборів.

Частиною 1 статті 345 МК України встановлено, що документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Так, згідно частин 3, 6 статті 345 МК України органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи. Результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов'язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.

Згідно із 351 МК України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств. Документальна невиїзна перевірка проводиться, зокрема, у разі, надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Відповідно до частини 1 статті 354 МК України результати перевірок оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу доходів і зборів та керівником підприємства, що перевірялося, або уповноваженою ним особою. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.

Згідно із частиною 1 статті 368 МК України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

Особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості (частина 3 статті 368 МК України).

У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу (частина 4 статті 368 МК України).

Відповідно до статті 15 Податкового кодексу України (надалі - ПК України), платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Підпунктом 3 пункту 1 статті 16 ПК України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно із пункту 123.1 статті 123 ПК України у разі, якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до абзацу 3 пункту 180.1 статті 180 ПК України для цілей оподаткування платником податку є будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України, а також: особа, на яку покладається дотримання вимог митних режимів, які передбачають повне або часткове умовне звільнення від оподаткування, у разі порушення таких митних режимів, встановлених митним законодавством; особа, яка використовує, у тому числі при ввезенні товарів на митну територію України, податкову пільгу не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із цим Кодексом, а також будь-які інші особи, що використовують податкову пільгу, яку для них не призначено.

Згідно із пунктом 206.1 статті 206 ПК України під час ввезення товарів на митну територію України суми податку підлягають сплаті до державного бюджету платниками податку до/або на день подання митної декларації безпосередньо на єдиний казначейський рахунок, крім операцій, за якими надається звільнення (умовне звільнення) від оподаткування.

Таким чином, аналіз зазначених вище норм дає підстави дійти висновку, що декларантом є особа, яка вправі вчиняти щодо товарів юридично значущі дії від свого імені або уповноважувати інших осіб на здійснення декларування від свого імені.

В судовому засідання досліджено довіреності на придбання та перегін транспортних засобів від 11.07.2012 року, від 13.06.2012 року, від 23.08.2012 року, 07.11.2012 року, якими громадяни ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, уповноважили ОСОБА_4 представляти їх інтереси з приводу придбання, ввезення на митну територію України транспортних засобів та підписувати від їх імені відповідні документи з питань оформлення ввезених транспортних засобів (а.с. 116-121).

Відповідно до договорів купівлі-продажу (рахунок-фактура) від 25.09.2012 року, від 19.07.2012 року, від 04.09.2012 року, від 12.12.2012 року громадянами ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 придбані автомобілі у Королівстві Нідерландів. Вказані договори надавалися ОСОБА_1 для митного оформлення товару та нарахування митних платежів по митних деклараціях: від 04.10.2012 року №206050000/2012/408803, від 02.08.2012 року №206050000/2012/405636, від 13.09.2012 року №206050000/2012/408057, від 20.12.2012 року №206050000/2012/412364 (а.с. 18, 21, 25, 123).

Таким чином, ОСОБА_1 ввозив транспортні засоби на підставі нотаріально посвідчених довіреностей, якими його уповноважили на такі дії громадяни ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Саме ці особи були вказана у графі « 9» зазначених вище митних декларацій як особи, відповідальні за фінансове врегулювання, а тому саме ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, за певних обставин, можуть бути платниками податків (а.с. 19, 22, 26, 28).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем неправомірно визначено ОСОБА_1 грошові зобов'язання по митних деклараціях від 04.10.2012 року №206050000/2012/408803, від 02.08.2012 року №206050000/2012/405636, від 13.09.2012 року №206050000/2012/408057, від 20.12.2012 року №206050000/2012/412364, платниками податків по яких є його довірителі.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до вимог статті 293 МК України особою, на яку покладається обов'язок із сплати митних платежів, є декларант. Якщо декларування товарів здійснюється особою, уповноваженою на це декларантом, на таку особу покладається обов'язок із сплати митних платежів солідарно з декларантом. Особою, на яку покладається обов'язок із сплати донарахованих митних платежів - податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки, за певних обставин, може бути також митний брокер, що здійснював митне оформлення автомобілів, вказаний у графі « 64» митних декларацій.

Відповідно до статті 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та правомірними, а тому даний адміністративний позов слід задовольнити та визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області від 12.01.2015 року за №№, НОМЕР_1.

Відповідно до вимог частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Тому, на користь позивача слід стягнути з Державного бюджету України судовий збір в сумі 182,70 грн.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 11, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області від 12.01.2015 року за №№, НОМЕР_1.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) судовий збір в сумі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, установлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_10

Постанова в повному обсязі складена 25.05.2015 року.