Справа № 2а-11838/2011
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 р.м.ОдесаСправа № 2а-11838/2011

Категорія: 10.3.1 Головуючий в 1 інстанції: Коваленко І.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Романішина В.Л.,

суддів: Димерлія О.О., Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м.Одесі апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Миколаєва на постанову Ленінського районного суду м.Миколаєва від 02 листопада 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Миколаєва про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м.Миколаєва з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Миколаєва, в якому просила визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати державної соціальної допомоги як дитині війни за 2009-2011р.р., зобов'язати УПФУ в Ленінському районі м.Миколаєва нарахувати та виплатити у повному обсязі недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу як дитині війни, що передбачена Законом України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за 2009-2011р.р., а також нараховувати та виплачувати її в подальшому.

Згідно, наявної у матеріалах відновленого втраченого адміністративного провадження, копії судового рішення - постановою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 02.11.2011р. позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов'язано УПФУ в Ленінському районі м.Миколаєва здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та провести відповідні виплати починаючи з 11.02.2011р. по 22.07.2011р., з урахуванням виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

У зв'язку з втратою справи, ухвалою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 13.05.2015р. відновлено втрачене судове провадження у адміністративній справі №2-а-11838/11.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши обґрунтованість апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів відновленого втраченого адміністративного провадження, позивач є пенсіонером та має статус дитини війни, що підтверджується відповідним посвідченням НОМЕР_1 від 09.01.1992р. (а.с.13)

Відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», в редакції від 19.12.2006р., дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

У період з 11.02.2011р. по 22.07.2011р. зміни до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не вносились та її дія не зупинялась, тому нарахування та виплата дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни» доплат до пенсії не може бути причиною невиконання покладених на УПФУ зобов'язань, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується, на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Апеляційний суд вважає, що положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно якого мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не може бути підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання щомісячного підвищення пенсії виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки чинним законодавством іншого визначення розміру мінімальної пенсії за віком не передбачено.

Колегія суддів вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана відповідна правова оцінка. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

В силу ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 197, 198 ч.1 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Миколаєва залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м.Миколаєва від 02 листопада 2011 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Димерлій О.О.

Єщенко О.В.