Справа № 0616/4156/12
Суддя: Романюк Ю. Г.
Дата ухвалення: 2012-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Справа № 0616/4156/12

провадження у справі № 2-а/0616/213/12

10 жовтня 2012 року 11 год. 40 хв. м. Новоград-Волинський

Новоград - Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Романюк Ю.Г., за участю секретаря Кравець І.А. та осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції про визнання протиправними дій державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новоград-Волинського МРУЮ при проведенні опису й арешту майна, скасування складеного акту опису й арешту майна від 03.08.2012 року ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить визнати протиправними дії державного виконавця Відділу ДВС Новоград-Волинського МРУЮ при проведенні опису й арешту майна та скасувати складений акт опису й арешту майна від 03.08.2012 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 06 серпня 2012 року поштою отримав копію акта опису й арешту майна від 03.08.2012 pоку, складеного державним виконавцем Герич Л.А. Вважає дії державного виконавця відділу ДВС Новоград-Волинського МРУЮ щодо складання вказаного акту протиправними, а сам акт таким, що підлягає скасування з наступних підстав. При проведенні опису та арешту майна 03.08.2012 р. були порушені вимоги ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: право позивача брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, заявляти клопотання, подавати додаткові матеріали, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході проведення виконавчих дій та користуватися іншими правами, наданими законом, йому не було надано можливості ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження, не розяснено права та обовязки. Опис та арешт його житла проведено не за місцем його знаходження, оскільки квартира була зачинена і до неї 03.08.2012 р. ніхто не заходив. Саме в цей день, 03.08.2012 р. позивач перебував у лікарні, про що повідомляв відділ ДВС Новоград-Волинського МРУЮ. Окрім цього, залучення субєкта оціночної діяльності під час опису й арешту майна 03.08.2012 p., як це передбачено Законом України «Про виконавче провадження», не проводилось. Вартість описаного майна визначена в акті опису й арешту від 03.08.2012 р. з порушенням вимог ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки житлове приміщення позивача, на його думку, має значно вищу вартість ніж вказана в акті опису й арешту майна. Зважаючи на вищевикладене, просить визнати протиправними дії державного виконавця Відділу ДВС Новоград-Волинського МРУЮ при проведенні опису й арешту майна та скасувати складений акт опису й арешту майна від 03.08.2012 року.

Відповідач надав суду письмові заперечення на позов, в яких зазначає, що вважає позов підставним, необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню виходячи наступного: 27.02.2012 року до ВДВС надійшов виконавчий лист № 2-169, виданий 17.02.2012 року на виконання рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 26.01.2012 року про звернення стягнення на заставне майно згідно договору іпотеки з застереження про задоволення вимог іпотеко держателя № 600 від 28.09.2007 року, а саме: чотирьохкімнатну квартиру загальною площею 86,2 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом проведення прилюдних торгів в рамках процедури виконавчого провадження з встановленням початкової ціни продажу в розмірі 200000 грн., що погоджено сторонами у договорі іпотеки, в рахунок заборгованості за кредитним договором № 478 від 10.08.2007 року на загальну суму 444613,11 грн. 06.02.2012 p. рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 26.01.2012 року набрало законної сили, тобто ОСОБА_1 його не оскаржував. Виконавчий лист № 2-169, виданий 17.02.2012 року відповідає вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», тому державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено сторонам. В подальшому позивач неодноразово належним чином повідомлявся ВДВС про дату і час проведення опису майна, однак на виклик ВДВС не зявлявся, про причини неявки не повідомляв, не допускав державного виконавця до входження у зазначену квартиру для проведення виконавчих дій по опису, тобто перешкоджав здійснення опису зазначеної квартири. 03.08.2012 р. ОСОБА_1О до відділу ДВС не з'явився, про причини неявки до державного виконавця на вказану дату не повідомив, про що складено відповідний акт державного виконавця. В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що 03.08.2012 р. він був у лікарні, однак ВДВС він про це не повідомив та не надав підтверджуючих документів. Тому, у зазначений день державним виконавцем у присутності представника ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було складено акт опису й арешту квартири за адресу АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_1, та рекомендованим відправленням надіслано на адресу позивача. Окрім того, згідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються початкова ціна предмета іпотеки для реалізації. Згідно виконавчого листа державному виконавцю необхідно описати квартиру, тому входження в квартиру необов'язкове, так як вартість квартири зазначена у виконавчому листі - 200000 грн., і сам державний виконавець не має права змінити вартість майна, тому вимоги ст. 58 ЗУ «Про виконавче провадження» не порушені, так як призначати експерта не було необхідності. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. З цього слідує, що норми матеріального та процесуального права державним виконавцем порушені не були, дії державного виконавця є правомірними, а тому акт опису й арешту майна від 03.08.2012 pоку, складений державним виконавцем Герич Л.А. відповідає вимогам чинного законодавства та не підлягає скасуванню. Виходячи із зазначеного просив відмовити позивачу у задоволення позовних вимог повністю.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити із підстав, зазначених у позовній заяві. Окрім того, зазначив, що звертався до ВДВС із заявою про зупинення даного виконавчого провадження, оскільки постановою Новоград-Волинського міжрайонного прокурора накладено арешт на зазначену квартиру, однак державний виконавець, не знайшовши підстав для зупинення

виконавчого провадження, відмовив позивачу.

Представник відповідача позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні, надала суду пояснення, які зводяться до тих, що викладені у поданих письмових запереченнях на позов. Окрім того зазначила, що 20.03.2012 р. до відділу ДВС з'явився ОСОБА_1 та відмовився надавати квартиру для опису, про що складено відповідний акт державного виконавця, та надав заяву про зупинення виконавчого провадження, мотивуючи тим, що 30.01.2012 р. постановою Новоград-Волинської міжрайонної прокуратури накладено арешт на майно ОСОБА_1О, а саме на чотирьохкімнатну квартиру в м. Новоград-Волинський по вул. Рокосовського , 4. кв. 19, із забороною проводити будь-які дії з даним майном без дозволу прокурора. 26.03.2012 р. ОСОБА_1 було надано відповідь, про те, що обставини, які зумовлюють зупинення виконавчого провадження та передбачені ст. ст. 37, 38 Закону України «Про виконавче провадження» - відсутні, а тому підстав для зупинення виконавчого провадження немає. Дану відповідь було надіслано на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням. Що ж стосується факту перебування 03.08.2012 р. ОСОБА_1О у лікарні, то про таку причини неявки державного виконавця останній не повідомив та не надав підтверджуючих документів, про що складено відповідний акт.

Заслухавши у судовому засіданні позивача та представника відповідача, повно і всебічно зясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 26.01.2012 року у справі №2-169/11 звернуто стягнення на заставне майно згідно договору іпотеки з застереження про задоволення вимог іпотеко держателя № 600 від 28.09.2007 року, а саме: чотирьохкімнатну квартиру загальною площею 86,2 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом проведення прилюдних торгів в рамках процедури виконавчого провадження з встановленням початкової ціни продажу в розмірі 200000 грн., що погоджено сторонами у договорі іпотеки, в рахунок заборгованості за кредитним договором № 478 від 10.08.2007 року, на загальну суму 444613,11 грн.

Рішення суду від 26.01.2012 року позивачем не оскаржувалось у встановленому законом порядку, а тому 06.02.2012 pоку набрало законної сили.

17.02.2012 року на виконання зазначеного рішення суду видано виконавчий лист № 2-169 (а.с.20).

27.02.2012 року до Відділу державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції надійшов виконавчий лист № 2-169 виданий 17.02.2012 року на виконання рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 26.01.2012 року. 27.02.2012 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.21), яку направлено сторонам виконавчого провадження. Зокрема, ОСОБА_1 було направлено постанову про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням на адресу: с. Ярунь, вул. Леніна, 36. Згідно поштового повідомлення 02.03.2012 p. лист отримала Вабіщевич (а.с.24). Також, було надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням на адресу: АДРЕСА_3, але поштовий конверт повернувся за закінченням терміну зберігання (а.с.22).

12.03.2012 р. державним виконавцем направлено попередження сторонам про те, що 20.03.2012 р. на 10:00 год. буде проводитися опис квартири ОСОБА_1, яке надіслано рекомендованим листом з повідомленням на адресу: с Ярунь, вул. Леніна, 36 А, Новоград-Волинський район, згідно поштового повідомлення лист отримала Вабіщевич 15.03.2012 р., також надіслано на адресу: АДРЕСА_2, згідно поштового повідомлення лист отримано 02.04.2012 р. (а.с.26, 26 на звороті).

20.03.2012 р. до відділу ДВС з'явився ОСОБА_1 та відмовився надавати квартиру для опису, про що складено відповідний акт державного виконавця (а.с.27). Натомість, подав заяву про зупинення виконавчого провадження (а.с.28), мотивуючи тим, що 30.01.2012 р. постановою Новоград-Волинської міжрайонної прокуратури накладено арешт на його майно, а саме на чотирьохкімнатну квартиру, що заходиться за адресою: АДРЕСА_3, із забороною проводити будь-які дії з даним майном без дозволу прокурора .

26.03.2012 р. ОСОБА_1 було надано відповідь, про те, що обставини, які зумовлюють зупинення виконавчого провадження та передбачені ст. ст. 37, 38 Закону України «Про виконавче провадження» - відсутні, а тому підстав для зупинення виконавчого провадження немає. Дану відповідь було надіслано на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням (а.с.28 на звороті).

20.03.2012 р. державним виконавцем повторно направлено попередження сторонам про те, що 27.03.2012 р. на 10:00 год. буде проводитися опис даної квартири (а.с.29). ОСОБА_1 дане попередження надіслано рекомендованим листом з повідомленням (а.с. 29 на звороті, 30).

27.03.2012 р. ОСОБА_1 до відділу ДВС не з'явився. Про причини неявки державного виконавця не повідомив, про що складено акт від 27.03.2012 року (а.с.31).

06.04.2012 р. державними виконавцем винесено постанову про примусовий привід 16.04.2012 р. на 10:00 год до ВДВС Новоград-Волинського МРУЮ ОСОБА_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.32). Згідно рапорту дільничного інспектора Лебіги В.А. та доданої довідки Ярунської сільської ради привід неможливо виконати, так як ОСОБА_1 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3, але не проживає (а.с.33, 33 на звороті).

11.05.2012 р. державними виконавцем винесено постанови про примусовий привід 22.05.2012 р. на 09:00 год до ВДВС Новоград-Волинського МРУЮ ОСОБА_1 за відомими адресами проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4 та АДРЕСА_4 (проживає у ОСОБА_3) (а.с.34). Згідно рапорту дільничного інспектора Пугача В.М. Кузнець М. О. за адресою Новоград-Волинський АДРЕСА_5 - не проживає. Згідно наданих матеріалів Новоград-Волинського MB УМВС ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_6 - не зареєстрований (а.с.35-37).

23.07.2012 р. державним виконавцем повторно направлено попередження сторонам про те, що 03.08.2012 р. на 10:00 буде проводитися опис даної квартири, і у разі неявки ОСОБА_1 на вказану дату опис буде проведений за його відсутності (а.с.38-39).

03.08.2012 р. ОСОБА_1О до відділу ДВС не з'явився, про причини неявки до державного виконавця на вказану дату не повідомив, про що складено відповідний акт (а.с.40).

В позовній заяві та в судовому засіданні позивач зазначив, що 03.08.2012 р. перебував у лікарні, про що повідомив телефоном ВДВС, на підтвердження надав довідку Ярунської дільничної лікарні (а.с.17).

Однак, таке твердження позивача спростовано у судовому засіданні представником відповідача, яка зазначила, що особисто розмовляла з позивачем по телефону у цей день, однак про таку причини неявки останній не повідомляв та не надавав жодних підтверджуючих даний факт документів, про що держаним виконавцем складено відповідний акт.

03.08.2012 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 у присутності представника ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» ОСОБА_5 було проведено опис й арешт квартири за адресою: м. Новоград-Волинський, вул. Рокосовського 4. кв. 19, яка належить ОСОБА_1 (а.с.41-43), який рекомендованим відправленням надіслано на адресу позивача (а.с.44).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ст. 2 цього Закону, примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року, вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно ч. 1 ст. 7 цього Закону, учасниками виконавчого провадження є державний виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерти, спеціалісти, перекладачі, суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання. Частина 2 ст. 7 цього Закону передбачає, що для проведення виконавчих дій державний виконавець за необхідності залучає понятих, працівників органів внутрішніх справ, представників органів опіки і піклування, інших органів та установ у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року передбачено, що сторони можуть реалізовувати свої права і обов'язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобов'язаний вчинити певні дії особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 цього Закону , примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Згідно ч. 2 ст. 17 цього Закону, підлягають виконанню державною виконавчою службою, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами.

Згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема, державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленомувиконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Окрім того, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого

провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в

установленому законодавством порядку; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а

в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ; залучати у встановленому порядку до провадження

виконавчих дій понятих, працівників органів внутрішніх справ,

інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна -

суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання таздійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року, сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом. Стягувач має право подати заяву про видачу дубліката виконавчого документа, про поновлення строку його пред'явлення до виконання, про відмову від стягнення і повернення виконавчого документа. Сторони мають право укласти мирову угоду про закінчення виконавчого провадження, яка визнається судом, оспорювати належність майна і результати його оцінки, подавати письмові заперечення проти розрахунку державного виконавця щодо розподілу коштів між стягувачами. Інші учасники виконавчого провадження мають право подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у

провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення,

висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими цим Законом для цих осіб. Сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють

обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи. Боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доход та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно ст. 57 цього Закону, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна

боржника.

Твердження позивача про те, що державним виконавцем порушено вимоги ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: його право брати участь у провадженні виконавчих дій, та не роз'яснено права та обов'язки, судом оцінюється критично, оскільки державний виконавець чотири рази викликав позивача для надання квартири для опису, але ОСОБА_1 не з'являвся до відділу ДВС, причини неявки не повідомляв та не надавав для опису квартиру, що підтверджується наданими відповідачем та дослідженими у судовому засіданні доказами. Окрім того, у виклику про відкриття виконавчого провадження позивачу роз'яснено, що відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», боржник зобов'язаний своєчасно з'являтися за викликом до державного виконавця. Тому суд вважає, що права позивача відповідачем не було порушено, оскільки судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що державним виконавцем вжито всіх заходів для примусового виконання рішення суду, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчинено всі виконавчі дії.

Окрім того, згідно п. 4.2.2. Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, акт опису та арешту майна підписується державним виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також може бути підписаний іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна. У разі відмови від підпису сторін чи інших осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в акті. Однак позивач 03.08.2012 р. до відділу ДВС не з'явився, про причини неявки до державного виконавця на вказану дату не повідомив, про що складено відповідний акт державного виконавця, правом залучити свого представника для опису майна не скористався.

Посилання позивача на те, що залучення субєкта оціночної діяльності під час опису й арешту майна 03.08.2012 pоку, як це передбачено Законом України «Про виконавче провадження», відповідачем не проводилось, вартість описаного майна визначена в акті опису й арешту від 03.08.2012 р. в порушення вимог ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки житлове приміщення позивача, на його думку, має значно вищу вартість ніж вказана в акті опису й арешту майна, судом до уваги не приймається, оскільки, згідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються початкова ціна предмета іпотеки для реалізації. Згідно виконавчого листа державний виконавець описує квартиру, а так як вартість квартири зазначена у рішенні суду і відповідно у виконавчому листі, державний виконавець самовільно не може змінювати вартість майна, відтак, вимоги ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» відповідачем не були порушені.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Аналогічна норма закріплена і в ч.2 ст.19 Конституції України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач виконав покладений на нього обовязок.

Доводи позивача про неправомірність дій державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції при проведенні опису й арешту майна та визнання акту опису й арешту майна від 03 серпня 2012 року таким, що підлягає скасуванню не знайшли свого підтвердження.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними, та приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Відповідно до вимог ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 5, 7, 11-13, 17-18, 37-38, 50, 57 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції про визнання протиправними дій державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції при проведенні опису й арешту майна та скасування акту опису й арешту майна від 03 серпня 2012 року відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частин постанови, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанову складено в повному обсязі та підписано 12 жовтня 2012 року.

Суддя Романюк Ю.Г.