Справа № 2а-2864/07/0206
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м. Київ К/9991/58307/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :
Пасічник С.С.,
Кочана В.М.,
Швеця В.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Замостянського районного суду м.Вінниці від 13 грудня 2011 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2012 року за заявою військової частини НОМЕР_1 про поворот виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про відшкодування збитків за неотримане продовольче забезпечення,

В С Т А Н О В И Л А :
В березні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення на його користь грошової компенсації замість неодержаного продовольчого пайка з урахуванням індексу інфляції в сумі 35865,59грн.

Постановою Замостянського районного суду м.Вінниці від 30.03.2007р. позовні вимоги задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача матеріальні збитки за несвоєчасно отриманий продовольчий пайок з урахуванням індексу інфляції в сумі 35865,59 грн.

Відповідно до платіжної вимоги №2/Шпорт від 26.12.2008р. грошові кошти в сумі 35865,59 грн. в порядку примусового виконання виконавчого листа у справі №2-а-2864-2007, виданого 28.08.2008р. на виконання вищевказаного рішення суду, було списано з рахунку Військової частини НОМЕР_1 на депозитний рахунок Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції та, в подальшому, відповідно до платіжного доручення №386 від 29.04.2009р. перераховано на рахунок позивача.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 11.08.2010р. постанову Замостянського районного суду м.Вінниці від 30.03.2007р. скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову.

В листопаді 2011 року Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з заявою про поворот виконання судового рішення й стягнення з позивача на її користь грошових коштів в сумі 35865,59грн.

Ухвалою Замостянського районного суду м.Вінниці від 13.12.2011р., залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17.07.2012р., заяву Військової частини НОМЕР_1 про поворот виконання рішення суду задоволено, допущено поворот виконання постанови Замостянського районного суду м.Вінниці від 30.03.2007р. у справі №2-а-2864-2007 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 35865,59 грн.

Не погоджуючись з вказаними ухвалами, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив ухвали судів скасувати й залишити заяву відповідача про поворот виконання рішення без розгляду.

Відповідач в письмових запереченнях на касаційну скаргу проти доводів та вимог останньої заперечив, вважаючи їх безпідставними, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій, які він просив залишити без змін, - обґрунтованими та законними.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.265 КАС України питання про поворот виконання судового рішення вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши судове рішення (визнавши його нечинним або таким, що втратило законну силу), він закриває провадження у справі, залишає позовну заяву без розгляду або відмовляє у задоволенні адміністративного позову чи задовольняє позовні вимоги у меншому розмірі.

У випадках, встановлених частиною першою цієї статті, суд, ухвалюючи нове судове рішення, повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим судовим рішенням або визначити інший спосіб і порядок здійснення повороту виконання.

Якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене судом апеляційної чи касаційної інстанції, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, у якому знаходиться справа. Заяву про поворот виконання може бути подано протягом одного року з дня виникнення підстав для повороту виконання.

Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною у рішенні від 02.11.2011р. №13-рп/2011, поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав.

Отже, за змістом вказаної статті, якщо обов`язок щодо вирішення питання про поворот виконання судового рішення не був виконаний судом апеляційної чи касаційної інстанції, відповідач вправі в межах річного строку звернутися до суду, у якому перебуває справа, із заявою про поворот виконання рішення; при цьому, облік строку починає обраховуватись, зокрема, з моменту набрання законної сили рішенням чи ухвалою суду про відмову в задоволенні позову, задоволення позовних вимог у меншому розмірі, закриття провадження у справі чи залишення заяви без розгляду.

Також, статтею 266 КАС України передбачено, що поворот виконання постанови про відшкодування шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, постанови про присудження виплати пенсій чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, а також постанови про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби допускається, якщо скасована постанова була обґрунтована на повідомлених позивачем завідомо неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.

При цьому, питання забезпечення військовослужбовця, який проходить військову службу, врегульовані Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Так, згідно із ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

За змістом же ст.9-1 вказаного Закону продовольче та речове забезпечення військовослужбовців, а також порядок виплати замість них грошової компенсації визначається Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про можливість повороту, як такого, виконання судових рішень щодо компенсаційних виплат за неотриманий продовольчий пайок, оскільки останній є окремим самостійним видом забезпечення, що здійснюється за нормами і в терміни, встановлені Кабінетом Міністрів України і не відноситься до грошового забезпечення військовослужбовців.

Однак, як вже вказувалось в цій ухвалі, заяву про поворот виконання судового рішення Військовою частиною НОМЕР_1 було подано до суду першої інстанції в листопаді 2011 року, проте, останній помилково вирішив її як справу цивільної юрисдикції, керуючись нормами Цивільного процесуального кодексу України, адже, з огляду на приписи п.4 ч.1 ст.18 КАС України усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Суд же апеляційної інстанції, здійснюючи перегляд вказаної ухвали та залишаючи останню без змін вже на підставі норм Кодексу адміністративного судочинства України, питання щодо того, яким процесуальним законом слід було керуватись при розгляді вказаної заяви, залишив поза увагою та не надав йому правової оцінки, зокрема, в контексті приписів ст.265 КАС України, яка встановлює річний (з дня виникнення підстав для повороту виконання судового рішення) строк для подання такої заяви (незважаючи на відповідні посилання ОСОБА_1 в поданій останнім апеляційній скарзі), та, водночас, не містить положень щодо можливості поновлення цього строку в разі його пропуску.

Відповідно до вимог статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч.1 ст.227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

За таких обставин ухвали судів першої та апеляційної інстанцій про поворот виконання судового рішення підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 227, 230, 231 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Замостянського районного суду м.Вінниці від 13.12.2011р. та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2012 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Пасічник С.С.

Кочан В.М.

Швець В.В.