Справа № 802/1265/15-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 травня 2015 р. Справа № 802/1265/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бошкової Юлії Миколаївни, розглянувши в порядку письмового провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Головного управління Держземагенства у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

05 травня 2015 року до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулися ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Головного управління Держземагентства у Вінницькій області про визнання протиправними дій щодо надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі зазначили, що 10 жовтня 2014 року вони звернулися до Головного управління Держземагентства у Вінницькій області із клопотаннями про надання дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтовною площею по 2,0 га на території Шаргородської міської ради Вінницької області (за межами населеного пункту) для ведення особистих селянських господарств.

За результатами розгляду поданих клопотань відповідач відмовив заявникам у наданні таких дозволів, посилаючись при цьому на те, що у клопотаннях не зазначено вид набуття земельної ділянки, а саме: у власність чи у користування заявники бажають одержати земельну ділянку.

Не погодившись із відмовою відповідача у наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися з цим позовом до суду, у якому просять визнати протиправними відмови Головного управління Держземагентства у Вінницькій області, викладені у листах №31-2-0.3-10279/2-14 від 25 листопада 2014 року, №31-2-0.3-10280/2-14 від 25 листопада 2014 року, №31-2-0.3-10282/2-14 від 25 листопада 2014 року, №31-2-0.3-10283/2-14 від 25 листопада 2014 року у наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та зобов'язати відповідача вчинити дії щодо повторного розгляду клопотань про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення вказаних вище земельних ділянок у власність для ведення селянських господарств.

Позивачі у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 43). Також позивачі надали заяви про розгляд справи без їх участі у порядку письмового провадження і зазначили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі вх.№№ 12950, 13416 (а.с.45-46).

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується розпискою про одержання повістки (а.с.44)

Частиною 6 ст. 128 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи те, що від позивачів надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності та немає необхідності заслухати свідка чи експерта у справі, суд, відповідно до вказаної частини 6 статті 128 КАС України, прийняв рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній доказами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

10 жовтня 2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися із клопотаннями та необхідними документами до Головного управління Держземагентства у Вінницькій області з приводу надання їм дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею по 2,0 га на території Шаргородської міської ради Вінницької області (за межами населеного пункту) для ведення особистих селянських господарств.

У клопотанні заявники послалися на норму Земельного кодексу України, на підставі якої бажають отримати відповідні дозвіли - частина 6 статті 118 Земельного кодексу України.

Проте, Головне управління Держземагентства у Вінницькій області своїми листами №31-2-0.3-10279/2-14 від 25 листопада 2014 року, №31-2-0.3-10280/2-14 від 25 листопада 2014 року, №31-2-0.3-10282/2-14 від 25 листопада 2014 року, №31-2-0.3-10283/2-14 від 25 листопада 2014 року відмовило заявникам у наданні таких дозволів з огляду на те, що у клопотаннях не зазначено вид набуття земельної ділянки, а саме: у власність чи у користування заявники бажають одержати земельну ділянку.

Відтак, підставою для відмови у наданні відповідних дозволів слугувало лише те, що заявниками не вказано вид набуття земельної ділянки.

Надаючи правову оцінку вказаній відмові, суд зважає на таке.

Виходячи зі змісту клопотань ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, то у них чітко визначено правову підставу звернення їх до органу Держземагентства із таким клопотанням, а саме: частина 6 статті 118 Земельного кодексу України.

Суд звертає увагу на тому, що стаття 118 Земельного кодексу України врегульовує порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Так, частиною 6 цієї статті передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина 7 статті 118 Земельного кодексу України).

Відтак, аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що законодавцем передбачено лише єдину підставу для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка полягає у невідповідності місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Натомість, відповідач у своїх листах від 25 листопада 2014 року як на підставу для відмови у наданні дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок послався на те, що заявниками не зазначений вид набуття земельної ділянки.

Однак, як встановлено судом, заявники у клопотаннях послалися на правову підставу своїх звернень (частина 6 статті 118 Земельного кодексу України); цією нормою передбачено право заявника на отримання саме у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації.

Відтак, посилання відповідача у листах від 25 листопада 2014 року на не визначення заявниками виду набуття земельної ділянки є безпідставним.

Окрім того, як слідує із положень частини 7 статті 118 Земельного кодексу України, така підстава для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, що наведена у листі відповідача від 25 листопада 2014 року, не передбачена.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що відмови відповідача у наданні дозволів ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 для розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, які викладені у листах від 25 листопада 2014 року, є протиправними, так як надані з підстави, що не передбачена земельним законодавством.

Таким чином, зважаючи на протиправність відмови відповідача у наданні позивачам відповідних дозволів, на переконання суду, належним способом захисту порушеного права ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 буде зобов'язати Головне управління Держземагентства у Вінницькій області вирішити питання про надання дозволу позивачам на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтовною площею по 2,0 га для ведення особистих селянських господарств на території Шаргородської міської ради Вінницької області.

Відтак, з огляду на встановлені обставини адміністративний позов належить задовольнити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд в силу статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України вважає, що з Державного бюджету України слід стягнути на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 73грн. 08 коп. (сімдесят три гривні вісім копійок), ОСОБА_2 кошти в сумі 73грн. 08 коп. (сімдесят три гривні вісім копійок), ОСОБА_3 кошти в сумі 73грн. 08 коп. (сімдесят три гривні вісім копійок), ОСОБА_4 кошти в сумі 73грн. 08 коп. (сімдесят три гривні вісім копійок).

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними відмови Головного управління Держземагентства у Вінницькій області у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Шаргородської міської ради Вінницької області (за межами населеного пункту), ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Шаргородської міської ради Вінницької області (за межами населеного пункту), ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Шаргородської міської ради Вінницької області (за межами населеного пункту), ОСОБА_4 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Шаргородської міської ради Вінницької області (за межами населеного пункту).

Зобов'язати Головне управління Держземагентства у Вінницькій області повторно розглянути клопотання про надання дозволів ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтовною площею по 2,0 га для ведення особистих селянських господарств на території Шаргородської міської ради Вінницької області (за межами населеного пункту).

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) кошти в сумі 73грн. 08 коп. (сімдесят три гривні вісім копійок), ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) кошти в сумі 73грн. 08 коп. (сімдесят три гривні вісім копійок), ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_3) кошти в сумі 73грн. 08 коп. (сімдесят три гривні вісім копійок), ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_4) кошти в сумі 73грн. 08 коп. (сімдесят три гривні вісім копійок).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна