Справа № 514/264/15-а
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 р.м.ОдесаСправа № 514/264/15-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Козирєв М.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Романішина В.Л.,

суддів: Димерлія О.О., Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Тарутинському районі Одеської області на постанову Тарутинського районного суду Одеської області від 21 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Тарутинському районі Одеської області про вірне нарахування пенсії та стягнення недоплаченої суми,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Тарутинського районного суду Одеської області з позовом до УПФУ у Тарутинському районі Одеської області, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просила: визнати неправомірними дії відповідача, скасувати розпорядження УПФУ у Тарутинському районі Одеської області про перерахунок пенсії №123375 від 23.11.2012р., зобов'язати відповідача провести вірне призначення, нарахування та доплату пенсії за віком з дати звернення за призначенням пенсії за віком з врахуванням для обчислення пенсії визначеного у встановленому порядку показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2009-2011р.р., що передують року нарахування пенсії, з врахуванням виплачених сум.

Позов обґрунтовувала тим, що в листопаді 2012 року вона зверталася до УПФУ у Тарутинському районі Одеської області із заявою про призначення пенсії, а не її перерахунок, у зв'язку з чим Управління в розрахунок пенсії повинно було взяти показник середньої заробітної плати працівника за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії. Однак, відповідачем незаконно для розрахунку було взято середньомісячну заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, за 2007 рік на одну особу в цілому по Україні, в розмірі 1197,91 грн.

УПФУ у Тарутинському районі Одеської області проти позову заперечувало, зазначивши, що призначення пенсії позивачу відбулося в 2003 році, а в 2012 році мало місце переведення з одного виду пенсії на інший, а тому Управлінням правомірно, у відповідності до вимог ч.3 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», застосовано показник заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, за 2007 рік. В задоволенні позову відповідач просив відмовити.

Постановою Тарутинського районного суду Одеської області від 21.04.2015р. позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано розпорядження УПФУ у Тарутинському районі Одеської області №123375 від 23.11.2012р. про перерахунок пенсії. Зобов'язано УПФУ у Тарутинському районі Одеської області провести вірне призначення, нарахування та доплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 15 листопада 2012 року з врахуванням для обчислення пенсії середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2009, 2010, 2011 роки, з урахуванням раніше виплачених сум.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, УПФУ у Тарутинському районі Одеської області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального права, без повного з'ясування обставин справи та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 залишити без задоволення. В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом не досліджено та не перевірено факт звернення позивача у 2003 році із заявою про призначення пенсії з наданням переліку документів, зазначених у заяві, необхідних для призначення пенсії за вислугу років. Також, апелянт зазначив, що ОСОБА_1 пропущено строк звернення з позовом до суду, встановлений ст.99 КАС України, і на вказану обставину відповідач звертав увагу під час розгляду справи в суді першої інстанції, однак судом це залишено поза увагою.

Сторонами у справі не зазначено про бажання взяти участь у судовому засіданні, а відтак, на підставі ч.1 п.1 ст.197 КАС України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 01.09.1976р. працювала вчителем географії у восьмирічній школі с.Малоярославець-1 Тарутинського району Одеської області.

10.11.2003р. позивач була звільнена з займаної посади у зв'язку із виходом на пенсію за вислугу років.

13.11.2003р. ОСОБА_1 прийнята на посаду вчителя географії Малоярославецької ЗОШ І-ІІІ ступенів Тарутинського району Одеської області, де працює до теперішнього часу.

Зазначені відомості підтверджуються записами в трудовій книжці.

У листопаді 2012 року позивач звернулась до УПФУ у Тарутинському районі Одеської області із заявою про призначення пенсії за віком, на підставі чого 12.12.2012р. отримала пенсійне посвідчення НОМЕР_1 як пенсіонер за віком.

Розпорядженням УПФУ у Тарутинському районі Одеської області від 23.11.2012р. №123375 позивачу було зроблено не призначення, а перерахунок пенсії за віком за новою формулою та визначено пенсію щомісячно у розмірі 904,12 грн. При цьому, у розрахунок була взята середньомісячна заробітна плата працівників, зайнятих у галузях національної економіки України за 2007 рік на одну особу в цілому по Україні, у розмірі 1197,91 грн.

Судом, також, встановлено, що ОСОБА_1 вже зверталась до Управління за призначенням пенсії за вислугу років 10.11.2003р. і на підставі вказаної заяви протоколом відповідача від 18.11.2003р. №3166 позивачу з 11.11.2003р. була призначена пенсія за вислугу років.

Однак, окрім заяви позивача про призначення пенсії від 10.11.2003р. та протоколу від 18.11.2003р. №3166 УПФУ у Тарутинському районі Одеської області не надало жодного доказу отримання позивачем призначеної у 2003 році пенсії, зокрема, ані копії пенсійного посвідчення, виданого у 2003 році, ані документів, які підтверджують відкриття у грудні 2003 року особового рахунку на ім'я ОСОБА_1

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо здійснення перерахунку пенсії позивачу, замість її призначення, та не застосування показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2011 рік для цього були неправомірними. Крім того, у своєму рішенні суд виходив з того, що протокол відповідача від 18.11.2003р. №3166 був винесений вже після того, як позивач, на підставі статті 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення», втратив право на отримання пенсії за вислугу років.

Колегія суддів погоджується з такими висновками Тарутинського районного суду Одеської області. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому, пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Згідно ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до частини другої статті 40 цього Закону заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зс - середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії.

Враховуючи, що ОСОБА_1 у листопаді 2012 року зверталась до відповідача саме за призначенням пенсії, як установлено судом першої інстанції пенсію за вислугу років вона у 2003-2012 роках не отримувала та фактично пенсіонером не була, колегія суддів доходить висновку про необхідність застосування Управлінням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передував року звернення позивача за призначенням пенсії за віком (за 2011 рік).

Також, зважаючи на встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що до спірних відносин у цьому випадку положення частини третьої статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застосуванню не підлягають, оскільки у ОСОБА_1 у 2003 році лише виникло право на отримання пенсії за вислугу років, проте вона ним не скористалась і фактично цей вид пенсії не отримувала, пенсіонером за вислугу років не була.

А відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта про пропуск позивачем строку звернення з позовом до суду, встановленого ст.99 КАС України, оскільки ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 21.04.2015р. причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення з позовом до суду визнано поважними та такий строк поновлено.

Колегія суддів вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана відповідна правова оцінка. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

В силу ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 185, 195, 197, 198 ч.1 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Тарутинському районі Одеської області залишити без задоволення, а постанову Тарутинського районного суду Одеської області від 21 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Димерлій О.О.

Єщенко О.В.