Справа № 815/1434/15
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2015-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

815/1434/15

Справа № 815/1434/15

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2015 року м.Одеса

Зала судових засідань №19

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Аракелян М.М.

Розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Л-Форт” до Південної митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови, -

ВСТАНОВИВ:

Південною митницею Міндоходів, митним постом «Іллічівськ» було складено Акт про невідповідність товарів відомостям, зазначених у потрібних для здійснення митного контролю документах від 19.11.2014р. ТОВ «JI-Форт» було додатково надано документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: прайс-лист від 18.11.2014 року та Висновок експерта № 51- 50-01/11-2014 від 19.11.2014 року про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією Фонду Державного майна України.

Позивач вважає Рішення про коригування та картку відмови незаконним та не погоджується з висновками про наявність розбіжностей в поданих позивачем для митного оформлення документах, що стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом про їх скасування.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином та завчасно. Надав до суду письмові заперечення, в яких просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що 19.11.2014 позивачем до Південної митниці Міндоходів подано митну декларацію (МД) №500040001/2014/019775 для здійснення митного оформлення товарів "іграшки дитячі у наборах: набір іграшковий пластиковий: квадроцикл з лялькою" та "іграшки дитячі пластикові з умонтованим двигуном: машина інерційна з причепом", митну вартість яких декларантом позивача вказано на рівні 3,75 дол. США за кг нетто. Для підтвердження заявленої у МД митної вартості товару позивачем до Південної митниці Міндоходів були подані: зовнішньоекономічний контракт від 02.10.2014 року № 10-2014, інвойс від 12.10.2014 № 100-214, пакувальний аркуш від 19.11.2014 №100-214-1, коносамент від 22.10.2014 № 864831640 та інші товарносупровідні документи.

За результатами візуальної перевірки документів та співставлення даних, поданих декларантом для підтвердження заявленої митної вартості зазначених товарів, та відомостей, що необхідні для здійснення митного контролю та оформлення, на етапі контролю митної вартості було встановлено, що подані документи містять розбіжності, а саме: у прайс-листі продавця б/н від 18.11.2014 не вказано, за яку саме одиницю виміру визначено ціну товарів; вага брутто товару, зазначена у коносаменті від 22.10.2014 № MAEU864831640, не відповідає вазі брутто, зазначеній у пакувальному аркуші від 19.10.2014 №100-214-1, у розділі "Результати дослідження" висновку експерта від 19.11.2014 № 51-50-01/11-2014 про вартісні характеристики товару, на яких умовах поставки ним визначено ринкову вартість товару.

Отже, для підтвердження митної вартості товару, декларанта зобов’язано на вимогу митниці протягом встановлених законом 10-ти календарних днів надати додаткові документи, а саме: виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

Крім того, декларанту повідомлено, що згідно з положеннями ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України він, або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

На означену вимогу митниці позивачем електронним повідомленням від 19.11.2014 №1/11 проінформував про неможливість надання всіх витребуваних додаткових документів.

З метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товару, декларанту було повідомлено про обраний метод визначення митної вартості товарів за допомогою електронних повідомлень між митним органом та декларантом, про що наявні записи у спірному рішенні про коригування митної вартості від 20.11.2014 № 500040001/2014/410047/2. Позивача було повідомлено, що для визначення митної вартості товарів було обрано резервний метод.

Представник позивача в судове засідання не з’явився, надав до суду заяву від 1806.2015 року про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 02.10.2014р. між ТОВ “Л-ФОРТ” (Покупець) та “VEZZA LIMITED CORP.” Панама (Продавець), укладено Контракт №10-2014, згідно з п.п.1.1, 2.1 якого Продавець зобов’язується постачати, а Покупець приймати та сплачувати товар згідно специфікації поставки або інвойсів. Загальна сума за даним контрактом складає 2500000 USD.

У відповідності до вищезазначеного електронного інвойсу умовами постачання було зазначено як CIF Іллічівськ, Україна. Митне оформлення здійснювалося митним постом «Іллічівськ» Південної митниці Міндоходів.

Митна вартість товару відповідно до ст. 266 Митного кодексу України визначена за першим методом: за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

19.11.2014 року ТОвВ «Л-Форт» з метою митного оформлення до митного посту «Іллічівськ» Південної митниці Міндоходів подано в порядку електронного декларування наступні документи: ВМД № 500040001/2014/019775 та додатки до неї; пакувальний лист №100-214-1; навантажувальний документ № 911; декларацію про відповідність UA.TR.076.D.0227-14 від 04.03.2014р.; картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами № 500/2014/0000894; інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного та радіологічного контролю товару № 2761; електронний Інвойс № 100-214 та № 100-214-1; Акт про проведення фізичного огляду товарів та інших предметів № 2159; лист Відправника № 5510 від 23.10.2014 року та лист Продавця №55/10; міжнародні товарно-транспортні накладні (СМК) № 6109, № 6560; коносамент № 864831640; Акти про зважування вантажів на вантажній ділянці ПП «Контейнерний термінал Іллічівськ» (ДСД № 435-0) від 18.11.2014 року та звіт про зважування; зовнішньоекономічний контракт № 10-2014 від 02.10.2014 року, резервна позиція № 915 від 26.07.2014р.; а також інформаційний код результатів митного огляду товарів № 2/1-1-0-1/1/00/5/1/1 від 20.11.2014 року; пакувальний лист № 100-214-1.

19.11.2014 року Південною митницею Міндоходів, митним постом «Іллічівськ» було складено Акт про невідповідність товарів відомостям, зазначених у потрібних для здійснення митного контролю документах.

За результатами візуальної перевірки документів та співставлення даних, поданих декларантом для підтвердження заявленої митної вартості зазначених товарів, та відомостей, що необхідні для здійснення митного контролю та оформлення, на етапі контролю митної вартості було встановлено, що подані документи містять розбіжності, а саме: у прайс-листі продавця б/н від 18.11.2014 не вказано, за яку саме одиницю виміру визначено ціну товарів; вага брутто товару, зазначена у коносаменті від 22.10.2014 № MAEU864831640, не відповідає вазі брутто, зазначеній у пакувальному аркуші від 19.10.2014 №100-214-1, у розділі "Результати дослідження" висновку експерта від 19.11.2014 № 51-50-01/11-2014 про вартісні характеристики товару, на яких умовах поставки ним визначено ринкову вартість товару.

Позивача було повідомлено про виявлення митницею розбіжностей у поданих ним документах та відповідно до приписів п. 3 ст. 53 Митного кодексу України для підтвердження митної вартості позивачу необхідно протягом10-ти календарних днів надати додаткові документи, а саме: виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару. Крім того, позивача повідомлено, що згідно з положеннями ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України він або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару, про що надіслано електронне повідомлення від 19.11.2014р.

Листом №1/11 від 19.11.2014 року ТОВ «Л-Форт» проінформував Південну митницю Міндоходів про неможливість надання всіх витребуваних додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, оскільки вони містять комерційну таємницю (декларантом було надано прейскурант (прас-лист) та висновок Експерта про якісні та вартісні характеристики товарів, не було надано виписки з бухгалтерської документації та копію митної декларації країни відправлення)

На повідомлення декларанта (лист від 19.11.14 №1/11) про неможливість подання всіх запитуваних додаткових документів митним органом було надіслане повідомлення про неможливість визнання заявленої ним митної вартості товару та обґрунтування щодо вибору методу визначення митної вартості.

За результатами проведеної шляхом обміну електронними повідомленнями консультації між митним органом і декларантом, згідно п.6 ст.54 та запропоновано визначити митну вартість оцінюваних товарів шляхом застосування резервного методу визначення митної вартості з використанням способів, які є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT), згідно з положеннями ст.64 МКУ, ґрунтуючись на раніше визнаних митними органами митних вартостях товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Також позивачу роз’яснено права, викладені у п.3 ст.52 МКУ, щодо випуску у вільний обіг товарів, що декларуються у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X МКУ в розмірі, визначеному митним органом відповідно до ч,7 ст. 55 МКУ, роз'яснено права на оскарження рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 МКУ або до суду.

Південною митницею за результатами опрацювання поданої декларації та доданих документів прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №500040001/2014/410047/2 від 20.11.2014р., відповідно до яких митну вартість товару визначено із застосуванням шостого (резервного) методу визначення митної вартості.

Товари були випущені за МД №500040001/2014/019886 від 20.11.2014 року у вільний обіг під гарантійні зобов’язання шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України

Суд не вбачає підстав для висновку про обґрунтованість та відповідність законодавству позовних вимог виходячи з такого.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до частин 1-3 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Таким чином, відповідачем правомірно запропоновано декларанту надати додаткові документи, у зв'язку із встановленням у поданих в підтвердження визначеної митної вартості документах певних розбіжностей (а саме: у прайс-листі продавця б/н від 18.11.2014 не вказано, за яку саме одиницю виміру визначено ціну товарів; вага брутто товару, зазначена у коносаменті від 22.10.2014 № MAEU864831640, не відповідає вазі брутто, зазначеній у пакувальному аркуші від 19.10.2014 №100-214-1, у розділі "Результати дослідження" висновку експерта від 19.11.2014 № 51-50-01/11-2014 про вартісні характеристики товару, на яких умовах поставки ним визначено ринкову вартість товару).

19.11.2014р. декларантом надано частину документів, а саме: висновок експерта від 19.11.2014 № 51-50-01/11-2014 року та прейскурант (прас-лист) №б/н від 18.11.2014 року, виписку з бухгалтерської документації та копію митної декларації країни відправлення, позивачем надано не було, з поясненнями про неможливість їх надання, оскільки це є комерційною таємницею, без пояснень, на чому ґрунтується такий висновок.

Також, судом з’ясовано, що за результатами зважування вантажу на вантажній площадці ПП “Контейнерний термінал Іллічівськ” митним органом 19.11.2014р. складено Акти про невідповідність товарів відомостям, зазначеним у потрібних для здійснення митного контролю документах, а також Акти про зважування вантажу на вантажній площадці ПП “Контейнерний термінал Іллічівськ”, у зв’язку з чим встановлено невідповідність товарів відомостям, а саме: “товар перевищує вагу брутто на 532, 64кг.”.

Відтак, з урахуванням вищенаведеного, судом встановлено, що у Митниці виник обґрунтований сумнів щодо правильності заявленої позивачем митної вартості товару, яка була нижчою від цін на вказаний товар та з урахуванням документів, наданих безпосередньо декларантом, а відтак митниця мала цілком обґрунтовані підстави для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. При цьому, при витребуванні додаткових документів, контролюючий орган діяв суто в межах норм митного законодавства.

Відповідач надав позивачу можливість підтвердження заявленої митної вартості чи коригування митної вартості шляхом надання додаткових документів, натомість позивач витребувані документи у повному обсязі щодо підтвердження заявленої митної вартості не надав без належних обґрунтувань та підстав щодо неможливості надання таких документів. Інших способів, ніж витребування додаткових документів, надання часу для підтвердження заявленої митної вартості товару, у митного органу при узгодженні митної вартості товару із декларантом законодавчими нормами не передбачено.

У зв'язку з відмовою декларанта від надання додаткових документів у митниці не було можливості застосувати митну вартість, визначену позивачем, що дало митниці підстави для визначення митної вартості товарів за резервним методом оцінки згідно ст.64 Митного кодексу України, при цьому, митниця довела неможливість послідовного застосування попередніх методів.

Як наголошено Верховним Судом України митниця може вимагати, а суб'єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності зазначеної митної вартості товару. Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог Митниці щодо підтвердження митної вартості товарів (постанова від 10.04.2012р. по справі №21-52а12 за позовом відкритого акціонерного товариства "Грета" (далі - Товариство) до Східної митниці Державної митної служби України (далі - Митниця), Головного управління Державного казначейства України в Донецькій області про визнання протиправними та скасування рішень).

Статтею 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються при визначених обставинах. Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Частиною 6 статті 54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

В даному випадку, позивачем не надано усіх документів згідно з переліком, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Вимоги що ставляться до рішення про коригування заявленої митної вартості товарів визначені ч.2 ст.55 МК України.

Прийняте відповідачем рішення відповідає вказаним вимогам.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, встановлені в ст.57 МК України.

Так, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст.58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Наявність вказаних обставин встановлена судом під час судового розгляду.

Відповідачем обґрунтована неможливість застосування кожного попереднього методу визначення митної вартості у поданих запереченнях на позовну заяву, під ставність чого не спростована позивачем в ході судового розгляду.

Враховуючи викладене, Південною митницею Міндоходів обґрунтовано застосовано резервний метод визначення митної вартості щодо товару, пред'явленого до митного оформлення, за результатами проведеної з декларантом консультації.

Статтею 53 МК України обумовлено, що у разі якщо документи, надані декларантом для підтвердження митної вартості товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Додаткові документи, які було витребувано Митницею, входять до переліку, визначеного частиною 3 статті 53 МК України, проте позивачем в повному обсязі вимоги відповідача щодо надання додаткових документів виконано не було, що ним не заперечувалося.

Відповідно до статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Право митного органу здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України у випадках, коли виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів обумовлено статтею 55 МК України.

Аналіз наведених норм, а також положень наказу Мінфіну від 24.05.2012р. №598 "Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору" дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребовувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Митниця може вимагати, а суб’єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності зазначеної митної вартості товару. Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог Митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.

Підприємством витребувані митним органом належні документи в повному обсязі надано не було, декларант не вимагав надання письмового консультування в порядку ст.. 55 Митного кодексу України, що дало підстави, для визначення митної вартості товару у спосіб, передбачений ст.ст.57, 64 МК України. При цьому, Митниця обґрунтувала та довела неможливість послідовного застосування цих попередніх методів визначення митної вартості, та зазначила у своєму рішенні номери та дати митних декларацій, які було взято за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів.

Здійснивши коригування митної вартості товару, митний орган, у відповідності до приписів ст.64 МК України та принципів і положень Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, врахував, що митним органом здійснювалось митне оформлення подібного товару з рівнем митної вартості, що перевищує заявлену позивачем вартість.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Цей процесуальний обов'язок дотриманий Південною митницею.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Л-Форт задоволенню не підлягають у зв'язку з їх необґрунтованістю.

Керуючись ч.6 ст.128, ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю “Л-Форт” до Південної митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя М.М. Аракелян