Справа № 265/936/15-а
Суддя: Мельник І. Г.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 265/936/15-а
Провадження № 2-а/265/48/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Мельник І.Г., при секретарі Тушкановій Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що з 05 квітня 2011 року позивачу було призначено пенсію за віком на підставі Закону України «Про державну службу». Загальний стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування складає 18 років 4 місяця, про що зазначено у довідці Орджонікідзевської рай адміністрації станом на 05.04.2011 року, де зазначено розмір надбавки 25% від окладу 257,50 грн. Як зазначив позивач саме з цієї суми сплачувалися податки. Крім того, відповідач при призначенні пенсії не врахував матеріальну допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань, внаслідок чого було суттєво зменшено розмір пенсії, обрахованої позивачу. На підставі цього позивач звернувся до відповідача з вимогою провести перерахунок його пенсії, однак отримав рішення про відмову у проведенні такого перерахунку. Вважаючи дії УПФУ в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя незаконними, вказував, що він здобув необхідного стажу державного службовця для отримання пенсії в розмірі 80 % від розміру своєї заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування. Вказував, що оскільки з усіх сум виплачених йому матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, а також з сум надбавки за вислугу років в розмірі 25% було проведено утримання єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, то він набув права на врахування вказаних сум до заробітної плати для проведення розрахунку пенсії за Законом України «Про державну службу». Внаслідок цього на підставі переліченого він набув права на перерахунок розміру отримуваної ним пенсії. Просив суд визнати дії відповідача щодо відмови провести перерахунок пенсії за довідками про заробітну плату з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги для вирішення соціально-побутових питань та надбавки за вислугою років, неправомірними. На підставі переліченого також просив суд зобовязати відповідача провести перерахунок розміру пенсії по заробітній платі, починаючи з 04 лютого 2015 року, з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, в розмірі 80% від суми заробітної плати відповідно до Закону України «Про державну службу» та надбавки за вислугою років в розмірі 25%.

Позивач у судовому засіданні, підтримуючи заявлені ним позовні вимоги, наполягав на задоволенні позову, обґрунтовуючи його вмотивуванням, викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги не визнала, надавши заперечення та доповнення до них, відповідно до письмових заперечень, відповідач вказував, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в УПФУ в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя з 05.04.2011 року, як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». 04.02.2015 року позивач зверталася 04.02.2015 року до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, надбавки за вислугу років у розмірі 25%. 12.02.2015 року відповідач виніс рішення про відмову в перерахунку пенсії по заробітку № 512. Вказував, що за ст. 33 Закону України «Про державну службу» та ст. ст. 1, 2 Закону України «Про оплату праці» до структури заробітної плати не входить матеріальна допомога, яка не носить системний характер. Закон України «Про державну службу» надає можливість установлювати надбавки за високі досягнення у праці і виконанні особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надавати матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань. Натомість за Постановою КМУ від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розміру заробітку для обчислення пенсій» при визначенні пенсії по заробітку для обчислення пенсій матеріальна допомога не включається, бо є одноразовою виплатою, а не складовою частиною заробітної плати. Також вказували, що сам факт утримання із суми матеріальної допомоги збору на обов'язкове державне пенсійне страхування не є підставою для включення цих сум до складу заробітної плати позивача та врахування при обчисленні розміру його пенсії. Стосовно врахування при призначенні пенсії винагороди за вислугу років, зазначила наступне. Згідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про місцеве самоврядування» в редакції від 21.05.1997 року, на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України «Про державну службу», вони прирівнюються до відповідних посад державних службовців, якщо інше не передбачено законодавством України. Відповідно до ст..17 Закону України «Про державну службу» в редакції від 16.12.1993 року громадяни України, які вперше зараховуються на державну службу, приймають присягу, про що робиться запис у трудовій книжці. Аналогічні норми закріплені у ст.. 11 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Згідно до трудової книжки позивача 05.04.2001 року нею прийнята присяга державного службовця, присвоєно 14 ранг, 14 категорія, тобто з цього млмен6ту обчислюється стаж державної служби. 11.07.2001 року прийнята присяга посадової особи місцевого самоврядування, тобто з цього моменту і обчисляється стаж роботи позивача на посаді в органах місцевого самоврядування. Відповідач вважає, що стаж роботи позивача до 05.04.2001 року не вважається державною службою, стаж держслужби враховується тільки після прийняття присяги державного службовця і віднесення до відповідної категорії посад, тому при розрахунку пенсії враховувалося саме 20% надбавки за вислугу років. Таким чином просив суд повністю відмовити в задоволенні заявленого позову.

Заслухавши сторони, вивчивши письмові докази, суд вважає позов ОСОБА_1 таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя з 05 квітня 2011 року, отримуючи пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», що вбачається з її паспорту та трудової книжки, а також не заперечується відповідачем.

З рішення УПФУ в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя від 12 лютого 2015 року № 512 вбачається, що розглянувши заяву ОСОБА_1 від 04 лютого 2015 року про перерахунок пенсії по заробітку, позивачу було відмовлено у проведені перерахунку пенсії з врахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, а також з урахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 25%, оскільки вказані суми не входять до структури заробітної плати, а також з недостатнім стажем держслужби.

За довідкою від 09 жовтня 2012 року, виданою Орджонікідзевською районною адміністрацією Маріупольської міської ради в Донецькій області ОСОБА_1, вбачається, що заробітна плата позивача станом на 05 квітня 2011 року становила для обчислення пенсії в загальному розмірі 2027,25 грн., з яких було обраховано збір на обовязкове державне пенсійне страхування (а. с. 6).

При цьому за довідкою від 09 жовтня 2012 року про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», виданою позивачу, Орджонікідзевською районною адміністрацією Маріупольської міської ради в Донецькій області було визначено складові заробітної плати ОСОБА_1 за період з 1 квітня 2009 року по 31 березня 2011 року, з якої вбачається, що на усі суми, включені в довідку, були нараховані страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а з 1 січня 2011 року відповідно - єдиний внесок. Також зазначено, що сума заробітної плати, на яку нараховуються внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, становить 66026,20 гривень. При цьому у графі інші виплати вказано суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань. Для проведення коригування вищезазначених виплат розміри посадового та надбавки за ранг, визначені на дати підвищень заробітної плати працюючим державним службовцям, становили з 01.04.2009 року посадовий оклад 927 грн. ранг 70 грн.; з 01.01.2011 року посадовий оклад 941,00 грн., ранг 70 грн. (а.с.7-8).

За змістом статті 37 Закону № 3723-Х11 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обовязкове державне пенсійне страхування.

У частині першій статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95ВР «Про оплату праці» (далі Закон № 108-95-ВР) встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723-Х11 передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Таким чином, аналіз наведених положень свідчить, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-Х11 «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-Х11) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсії.

Відповідно до частини першої статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-1У «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Аналізуючи наведені норми суд встановив, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, повинні враховуватись у заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України, який, усуваючи неоднакове застосування норм матеріального права касаційним судом, у своїй постанові від 20 лютого 2012 року зазначив, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових підстав входить до системи оплати державного службовця.

Крім іншого Конституційний Суд України своїм рішенням від 15 жовтня 2013 року № 9рп/2013 визначив, що положення ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, саме як складових належної працівнику заробітної плати, без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Також за постановою № 21-97а13від 28 травня 2013 року Верховного Суду України було ще раз зазначено, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, підтвердивши тим самим правильність зарахування сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення до заробітку при призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Таким чином, суд зазначає, що факт утримання із сум допомоги на оздоровлення, допомоги на вирішення соціально-побутових питань позивача страхових внесків або збору на обовязкове державне пенсійне страхування є підставою для включення таких виплат до складу заробітної плати державного службовця та врахування їх при обчисленні розміру пенсії державного службовця.

На підставі переліченого суд відхиляє доводи представника відповідача щодо не можливості включення та врахування при нарахуванні пенсії ОСОБА_1 матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально-побутових питань.

Надбавка за вислугу років була встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1993 року №1049 «Про надбавки за вислугу років для працівників органів державної виконавчої влади» на виконання Указу Президента України від 15.10.1993 року №459/93 «Про заходи підвищення рівня роботи органів державної виконавчої влади».

Цим положенням визначено порядок визначаються порядок і умови виплати щомісячної надбавки за вислугу років членам Кабінету Міністрів України, працівникам Адміністрації Президента України, Секретаріату Кабінету Міністрів України, міністерств, інших центральних та місцевих органів виконавчої влади та інших державних органів, Служби безпеки, Антимонопольного комітету, Управління державної охорони, Фонду державного майна та їх територіальних органів.

Положенням встановлювалося, що надбавка за вислугу років виплачуються керівникам,

спеціалістам і службовцям органів виконавчої влади та інших державних органів залежно від стажу роботи: понад 3 роки - 10%; понад 5 років 15%; понад 10 років 20%; понад 15 років 25 %; понад 20 років 25%; понад 25 років 40%.

До службовців належать працівники, які займають адміністративно-господарські посади, що не відносяться до інженерно-технічних посад, а також економісти, не зв'язані з виробничим плануванням, організацією і оплатою праці, фінансові, обліково-бухгалтерські юридичні працівники, діловоди; секретарі товарознавці, приймальники, комірники та ін.

Позивач ОСОБА_1 працювала в період з 17.03.1993 по 02.01.1995 року в Інспекції по контролю за санітарним станом міста на посаді інженера. Зазначена посада не надає право на надбавку за вислугу років. З 02.01.1995 року позивачка переведена на посаду головного спеціаліста Інспекції. У звязку із тим що, Інспекція по контролю за санітарним станом міста входить до складу Виконавчого комітету Маріупольської міської ради, тобто до складу місцевого органу виконавчої влади та посада головного спеціаліста віднесена до посади, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, період роботи з 02.01.1995 року по 24.09.1998 року (3 роки, 8 місяців, 23 дні) зараховується до стажу роботи, що включається для надбавки за вислугу років.

Після прийняття Закону України «Про державну службу», постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року № 283 було затверджено Порядок обчислення стажу державної служби і додаток до нього Перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби.

В період з 25.04.1998 року по 26.02.1999 року позивачка працювала на посаді інженера райколгоспу Орджонікідзевської районної адміністрації. Посада інженера не надає право на призначення надбавки за вислугу років.

10.11.1994 року постановою Кабінету Міністрів України №758 до Порядку обчислення стажу державної служби було внесено доповнення, згідно з яким до стажу державної служби було включено періоди, коли працівник працював на посадах службовців у органах, зазначених у п.2 Порядку і додатку до нього, і при просуванні по службі він зайняв посаду державного службовця.

В період з 01.03.1999 року позивачка працювала в Орджонікідзевській районній адміністрації Маріупольської міської Ради на посаді інспектора, старшого інспектора відділу комунального господарства. З 05.04.2001 року ОСОБА_1 переведена на посаду державного службовця у звязку із чим прийнято присягу державного службовця. Період роботи з 01.03.1999 року по 05.04.2001 року (2 роки, 21 місяць, 4 дні) зараховується до стажу роботи для виплати надбавки за вислугу років, так як працюючи в Державному органі при просуванні по службі зайняла посаду державного службовця.

Період роботи з 05.04.2001 року по 04.04.2011 року (дату звернення за призначенням пенсії) - (10 років, 0 місяців, 1 день) сторонами не оспорюється. Таким чином загальний стаж роботи, що враховується для нарахування надбавки за вислугу років становить 15 років, 9 місяців, 28 днів, відповідно надбавка повинна нараховуватися в розмірі 25% .

За таких обставин суд встановив, що дії відповідача були неправомірними в частині відмови нарахувати та виплатити пенсію позивачу з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги на вирішення соціально-побутових питань та надбавки за вислугу років у розмірі 25%.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, при цьому суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод чи інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Тому, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню шляхом зобовязання УПФУ в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області провести перерахунок розміру пенсії по заробітній платі, починаючи з 04 лютого 2015 року, з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, в розмірі 80% від суми заробітної плати відповідно до Закону України «Про державну службу» та надбавки за вислугою років в розмірі 25%, та здійснити відповідні виплати.

Керуючись ст. ст. 159 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України , суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя щодо відмови провести перерахунок пенсії за довідками про заробітну плату з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги для вирішення соціально-побутових питань та надбавки за вислугою років, неправомірними.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя здійснити ОСОБА_1 перерахунок розміру пенсії по заробітній платі, починаючи з 04 лютого 2015 року, з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, в розмірі 80% від суми заробітної плати відповідно до Закону України «Про державну службу» та надбавки за вислугою років в розмірі 25% , та здійснити відповідні виплати.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з державного бюджету України витрати по сплаті судового збору в сумі 73,08 грн.

Постанова суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя ___________________________