Справа № 2-а-157/11
Суддя: Подорога Л. В.
Дата ухвалення: 2011-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-157/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2011 рокум.Городище

Городищенський районний суд

Черкаської області

в складі :

судді Подороги Л.В.

при секретарі Гудзь І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Городище справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Городищенському районі про визнання неправомірними дій субєкта владних повноважень та зобовязання здійснити виплату недоотриманої суми доплати непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом УПФ України в Городищенському районі про визнання неправомірними дій субєкта владних повноважень та зобовязання здійснити виплату недоотриманої суми доплати непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що він є постраждалим 4 категорії від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та, перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Городищенському районі, як пенсіонер за віком, отримуючи пенсію, відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення». Відповідно до ст. 39 Закону України від 28.02.1991 року №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивачу, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, має виплачуватись доплата до пенсії у розмірі однієї мінімальної заробітної плати. Вважаючи, що виплата до пенсії здійснюється у розмірах, що не відповідають закону, позивач звернулась до відповідача про здійснення перерахунку, але у цьому проханні відповідач відмовив та повідомив, що всі виплати здійснені відповідно до чинного законодавства, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року №836. Відповідно до листа відповідача, позивачу здійснюється виплата підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, у розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - 5 грн. 20 коп. на місяць. Вважаючи дії відповідача неправомірними, позивач звернувся з даним позовом до суду, просить його задовольнити, зобовязавши відповідача здійснити перерахунок і виплату йому доплати до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю, в розмірі мінімальної заробітної плати за період з 01.06.2007 року по 04.01.2011 року, з урахуванням раніше виплачених сум, відповідно до ст.ст. 39,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та в подальшому проводити виплату вказаної доплати, щомісячно, в розмірі мінімальної заробітної плати. Крім того, позивач просить зобовязати відповідача здійснити йому перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, як особі, віднесеній до 4 категорії, за період з 01.06.2007 року по 04.01.2011 року, з урахуванням раніше виплачених сум, відповідно до ч.3 ст. 51, ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» та в подальшому проводити дану виплату, щомісячно, в розмірі 15% мінімальної пенсії за віком.

У судове засідання позивач не зявився, надавши суду заяву, в якій просить дану справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача.

Представник відповідача - Управління Пенсійного Фонду в Городищенському районі - позов не визнала та просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог посилаючись на те, що згідно із ч. 2 ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (чинної до внесення змін в дану статтю з прийняттям Держбюджету на 2008 рік), пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення підвищуються у розмірі одної мінімальної заробітної плати. Відповідно до вимог ст. 62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності. Згідно статті 67 вищезазначеного Закону розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. Отже, спірні правовідносини крім Закону регулюються постановами Кабінету Міністрів України. Відповідно до ст. 63 вищезазначеного Закону фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону здійснюється за рахунок державного бюджету. Постановою Верховної Ради України від 20 лютого 1996 року передбачено, що до внесення відповідних змін у чинне законодавство виплати, крім пенсій, тарифних ставок і окладів, які розраховані на підставі мінімальної заробітної плати, застосовуються в розмірах, встановлених на 1 лютого 1996 року. Крім того, постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, відповідно до Програми діяльності Кабінету Міністрів України, схваленої Верховною Радою України від 11 жовтня 1995 року, встановлено розміри виплат, передбачених вказаним Законом. Розмір виплат, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визначений постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 р. № 836, відповідає вимогам ст.ст. 62,67 даного Закону. Частиною 2 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836, яка є чинною по даний час, передбачено, що громадяни, які працюють або проживають на території посиленого радіологічного контролю, установлено доплату у розмірі 520 тис. карбованців. Відповідно до Указу Президента від 25.08.96 р. № 762/96 була проведена грошова реформа з 02.09.1996 року, згідно якої розміри заробітку до 01.09.1996 року перераховуються в гривні у співвідношенні 1:100000. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2002 рік» від 13 грудня 2001 року, згідно якої, до прийняття Верховною Радою України змін до законів, у нормах яких для розрахунків застосовується мінімальна заробітна плата, Кабінет Міністрів України здійснює перегляд цих норм, виходячи з реальних можливостей видаткової частини Державного бюджету України на поточний рік. Отже, в межах існуючих фінансових можливостей держава гарантує виплату окремих видів компенсацій і допомоги, в т.ч. тих, що є предметом позову, у розмірах визначених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836. Тому, починаючи з 01.09.1996 року по даний час Пенсійний фонд України виплачує непрацюючим пенсіонерам доплату за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю в розмірі 5,20 грн. посилаючись на ОСОБА_2 України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанову Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836. Згідно ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до 4 категорії, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю призначається у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком. Постановою КМУ «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» від 03 січня 2002 року №1 було встановлено, що розрахунок додаткової пенсії передбаченої Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», провадиться виходячи з розміру 19 гривень 91 копійка. Таким чином, приймаючи постанову від 03.01.2002 № 1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» Кабінет Міністрів України діяв в порядку, в межах і спосіб, передбачений Конституцією та законами України. У звязку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови №654 від 16.07.2008 року «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» постанова Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» від 03 січня 2002 року №1 втратила чинність. З 01.01.2008 р. Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесені зміни до статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідно до яких, розмір додаткової пенсій особам, віднесеним до 4 категорії становить 5% від прожиткового мінімуму. Дану зміну визнано неконституційною згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008. Відповідно до п. 5 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду, положення визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом цього рішення, тобто з 22.05.2008 р. 28.05.2008 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» пунктом 4 якої передбачено, що розмір щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується особам, що належать до категорії 4 у розмірі 5% до прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність. Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність з розрахунку на місяць встановлений у слідуючих розмірах: 01.01.2010 року -498 грн. 00 коп., 01.11.2010 року-573 грн. 00 коп.. Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність з розрахунку на місяць встановлений у слідуючих розмірах: 01.01.2010 року-695 грн. 00 коп., 01.04.2010 року-706 грн. 00 коп., 01.07.2010 року-709 грн.00 коп., 01.10.2010 року-723 грн. 00 коп., 01.12.2010 р.-734 грн. 00 коп.. Тому особам, віднесеним до категорії 4, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, з 01.01.2009 року становить 24,90грн., з 01.11.2009 року становить 28,65грн.; з 01.01.2010 року становить 34,75 грн, з 01.04.2010 року становить 35,30 грн, з 01.07.2010 року становить - 35,45 грн, з 01.10.2010 року становить-36,15 грн, з 01.12.2010 року-36,70 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму, визначеного законом, для осіб, які втратили працездатність. Частиною 3 ст. 28 зазначеного вище закону встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком, визначений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Згідно зі статтею 9 вищезазначеного Закону за цим Законом за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не повязаного з роботою, інвалідності з дитинства), пенсія у звязку з втратою годувальника. Враховуючи наведене, положення статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» щодо мінімального розміру пенсії за віком не застосовуються при призначенні пенсії за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Конституційний Суд України в ухвалі від 19 травня 2009 року № 27-у/2209 по справі 2-25/2009 дійшов висновку, що у частині третій статті 28 Закону України № 1058-IV закладено однозначну вимогу щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, установленого у абзаці першому частини першої цієї статті, - виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Відповідно до ч. 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАСУ) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду. Частина 2 вищезазначеної статті встановлює шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Позивачем було пропущено строки звернення до суду по адміністративній справі. Крім того, вимога позивача, яка містить зобовязання управління в подальшому проводити щомісячні виплати з перерахунком згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», не може бути задоволена судом, оскільки, суд не наділений повноваженнями на прийняття рішення з приводу майбутніх правовідносин, які не настали. Також, дана вимога суперечить змісту чинного законодавства України. Судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання. Воно не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому правового регулювання суспільних відносин.

Суд, враховуючи позиції сторін по справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що даний адміністративний позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в управлінні ПФУ у Городищенському районі Черкаської області, та щомісячно отримує призначену відповідачем пенсію як постраждалий 4 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. за №796-ХІІ, передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 4, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, встановлюється у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. за №796-ХІІ, пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях, віднесених до зони посиленого радіоекологічного контролю, підвищуються у розмірі однієї мінімальної заробітної плати

Частиною третьою статті 46 Конституції України встановлено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Іншими словами, пенсії та інші види соціальних виплат, що є єдиним джерелом існування, не можуть бути нижче від прожиткового мінімуму, який встановлюється законом.

У відповідності до положень статті 46 Конституції України, прийнято ОСОБА_2 України «Про прожитковий мінімум», N 966-XIV від 15.07.99 р.. ОСОБА_2 дає визначення прожитковому мінімуму, закладає правову основу для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень.

Частиною другою статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» встановлено, що прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

Статтею другою Закону «Про прожитковий мінімум» визначено, що прожитковий мінімум застосовується зокрема для:

встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат, виходячи з вимог Конституції України та законів України;

формування Державного бюджету України та місцевих бюджетів.

Тобто, з вищезазначеного випливає, що прожитковий мінімум, є базою для розрахунку мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії за віком, інших соціальних виплат, виходячи з вимог Конституції України та законів України, та ґрунтується, зокрема, на частині 3 статті 46 Конституції, у відповідності до якої, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, не можуть бути нижчими, ніж прожитковий мінімум, встановлений законом. Крім того, державний бюджет України, при його формуванні, ґрунтується на прожитковому мінімумі, з огляду на що, витратна частина Бюджету України, не може не базуватися на прожитковому мінімумі як соціальній гарантії, встановленій Конституцією України - основним законом України, який має найвищу юридичну силу, норми якого є нормами прямої дії; закони та інші нормативно-правові акти, приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

У відповідності до статті 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Таким чином, встановлена частиною третьою статті 46 Конституції України мінімальна соціальна гарантія для визначення пенсії та інших видів соціальних виплат, що є єдиним джерелом існування, - прожитковий мінімум, який встановлюється законом, не може бути зменшений ані законом, ані підзаконним нормативно-правовим актом.

Суд, при вирішені даного спору, керується принципом законності у відповідності до статті 9 КАС України, відповідно до якого, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Суд, також приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема справа «Кечко проти України», справа Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office; справа про принцип юридичної визначеності). Про першу, зокрема, зазначено у листі Верховного Суду України від 07.2006 року N 1-5/400. Зазначеним листом, Верховний Суд України, акцентує увагу на те, що реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Крім того, у випадках коли з набуттям чинності певним законом, його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права.

Крім того, суд вважає, якщо прямо не встановлено для Закону про чорнобильців бази нарахувань підвищень, але зроблено посилання на категорію мінімальна пенсія за віком, яка є категорією соціальної гарантії, згідно зі статтею 46 Конституцією України, органи державної влади, повинні керуватися нормами Конституції України і Законів України, виходячи з мінімальних соціальних гарантій, встановлених Законами України і не можуть порушувати норми статті 22 Конституції України. Інакше, при наявності конституційного права на соціальний захист, невикористання мінімальних гарантій визначених законом, є порушенням державою своїх конституційних зобов'язань.

Пенсійний Фонд України діє на підставі положення «Про Пенсійний Фонд України», затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002р. за №121/2001, і є центральним органом виконавчої влади, на який покладено обовязок щодо: призначення пенсії, підготовки документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування виплат пенсій, та здійснює свої повноваження на підставі п. 15 вказаного положення через, створенні в установленому порядку, його територіальні управління, по ефективному використанню коштів Пенсійного Фонду України. Згідно з п. п. 7 п. 2.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002р. за №8-2, управління, відповідно до покладених на них завдань, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, допомогу на поховання та інші соціальні виплати, відповідно до чинного законодавства. Пунктом 4.2 вищенаведеного Положення, передбачено, що Управління є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банках (у тому числі валютні), печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

З огляду на вищевикладене, відповідач, здійснивши позивачу нарахування та виплату пенсії за шкоду, заподіну здоровю особи, віднесеній до категорії 4, який проживає у зоні посиленого радіологічного контролю, повинен був діяти, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, тобто за нормами ЗУ №796-ХІІ від 28.02.1991р., ЗУ № 1058-ІV від 09.07.2003р., ЗУ № 1646-VІ від 20.10.2009р. і здійснити позивачу відповідні нарахування, але, у порушення цього, відповідач таких нарахувань не проводив, допустивши звуження конституційних прав позивача, що є неправомірним.

Однак позивач, звертаючись до суду з даним позовом, хоча і просить суд поновити йому пропущений процесуальний строк, для звернення до суду, не надав жодних доказів, які б вказували на поважність його пропущення. Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду, є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову, якщо на цьому наполягає одна із сторін. У даному випадку, представник відповідача наполягає на відмові у предявленому позові, саме через пропущення процесуального строку для звернення до адміністративного суду. З огляду на вказане, суд вважає за необхідне, задовольнити вимоги позивача у частині здійснення перерахунку його пенсії за шість місяців, до дня його звернення з адміністративним позовом до суду по 31.12.2010 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 стосовно подальшого нарахування та виплати додаткової пенсії та доплат, задоволенню не підлягають, оскільки суд не наділений повноваженнями на прийняття рішення з приводу майбутніх правовідносин, які не настали. Також, дана вимога суперечить змісту чинного законодавства України. Судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання та воно не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому правового регулювання суспільних відносин.

Враховуючи вищевикладене та керуючись Конституцією України, Рішенням Конституційного Суду України від 11.10.2005р. (№8рп/2005); Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. за №796-ХІІ; ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІУ; Постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997р. №523 «Про порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи»; Законом України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20.10.2009р. № 1646-VІ, Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 р. за № 8-2 та ст., ст. 6, 7, 8, 9, 10, ч.2 ст. 11, ст. 11, 12, 17, 71, 100, 159, 160, 161, 163, 185, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області, щодо відмови ОСОБА_1 в проведення перерахунку, виплат і додаткової пенсії, відповідно до ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. за №796-ХІІ.

Управлінню пенсійного фонду України в Городищенському районі, здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1, пенсії за шкоду, заподіну здоровю особи, віднесеній до категорії 4, яка проживає у зоні посиленого радіологічного контролю, в розмірі мінімальної заробітної плати та в розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком, за період з 20.07.2010 року по 31.12.2010 року, з урахуванням раніше виплачених сум, відповідно до ст. ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. №796-ХІІ.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 днів, з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_3