Справа № 823/1049/15
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2015-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2015 року справа № 823/1049/15

м. Черкаси

11 год. 30 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гараня С.М.,

при секретарі - Попельнусі Ю.І.,

за участю:

представника позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 - за договором про надання правової допомоги,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держземагенства у Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду з позовом звернувся ФОП ОСОБА_1, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Держземагентства у Черкаській області щодо відмови позивачу у поновленні договору оренди землі від 21.02.2005р. в адміністративних межах Боровиківської сільської ради Звенигородського району Черкаської області;

- зобов'язати відповідача повторно розглянути звернення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про поновлення договору оренди землі від 21.02.2005р. в адміністративних межах Боровиківської сільської ради Звенигородського району Черкаської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16.01.2015 р. позивач звернувся до ГУ Держземагентства у Черкаській області із клопотанням про поновлення йому договору оренди землі від 21.05.2005 р., на що листом від 16.02.2015 р. № 373/0/300-15СГ був повідомлений про те, що вирішення порушеного питання є неможливим, оскільки у відповідності до договору оренди землі від 21.02.2005 р., в користування позивача передана земельна ділянка площею 15,600 га в адміністративних межах Боровиківської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, а згідно з документами поданими на розгляд до ГУ Держземагентства площа земельної ділянки змінилася і складає 15,5262 га, отже змінились її межі, в зв'язку з чим на підставі ст. 33 Закону України «Про оренду землі» поновлення даного договору має здійснюватись в порядку одержання земельної ділянки на праві оренди. Така відмова, на думку позивача, є протиправною, оскільки на орендовану земельну ділянку технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) чи проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки не виготовлявся, а сама передача земельної ділянки відбулась без розроблення проекту її відведення, тобто межі та площа визначалися орієнтовано в гектарах, а отже розбіжність в площі могла виникнути в результаті інвентаризації, тому межі оскаржуваної земельної ділянки фактично не змінились, а встановилися. Крім цього, наголосив, що відповідач, як орендодавець при зміні істотних умов договору (зміна площі земельної ділянки) повинен був сповістити позивача про вказану обставину та стати ініціатором укладення додаткової угоди до договору оренди землі. Вищевказаних дій відповідачем вчинено не було, що також є порушенням вимог ст. 28 Закону України «Про оренду землі».

В судовому засіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник ГУ Держземагентства у Черкаській області до зали судового засідання не прибув. В наданих запереченнях проти задоволення вимог ФОП ОСОБА_1 заперечив повністю та просив суд залишити їх без задоволення. Пунктом другим вказаного заперечення просив проводити розгляд справи за його відсутності, на підставі наявних матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 21.02.2005 р. між Звенигородською РДА та ФОП ОСОБА_1 був укладений договір оренди землі (а.с.8-11). У відповідності до умов вказаного договору, в оренду позивачеві передавалась земельна ділянка площею 15,6 га для ведення товарного сільського господарського виробництва, в адміністративних межах Боровиківської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, за межами населеного пункту, терміном на 10 років.

Вказаний договір зареєстровано в Звенигородському районному відділі Черкаської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 21.02.2005 р. за № 73.

На підставі проведення інвентаризації земель, в листопаді 2013 р. відділом Держземагенства у Звенигородському районі Черкаської області здійснено державну реєстрацію земельної ділянки площею 15,5262 га, що знаходиться в адміністративних межах Боровиківської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, кадастровий номер :03:004:0118.

В подальшому, 16.01.2015 р. ФОП ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держземагентства у Черкаській області із заявою (а.с.17), в якій просив відповідача поновити йому термін дії договору оренди земельної ділянки площею 15,5262 га (кадастровий номер :03:004:0118).

Листом від 16.02.2015 р. № 373/0/300-15СГ (а.с.18) позивач був повідомлений про те, що вирішення порушеного ним питання є неможливим, оскільки у відповідності до договору оренди землі від 21.02.2005 р., в користування ОСОБА_1 передана земельна ділянка площею 15,600 га, в адміністративних межах Боровиківської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, а згідно з документами, поданими на розгляд до ГУ Держземагентства площа земельної ділянки змінилася і складає 15,5262 га, отже змінились її межі, в зв'язку з чим на підставі ст. 33 Закону України «Про оренду землі», поновлення даного договору має здійснюватись в порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

05.03.2015 р. позивач повторно звернувся до ГУ Держземагентства із заявою в якій просив надати йому дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у довгострокову оренду земельної ділянки за кадастровим номером :03:004:0118, строком на 10 років, без зміни її цільового призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.19).

Головне управління листом від 17.04.2015 р. № 875/0/300-15-СГ повідомило позивача про неможливість вирішення порушеного ним питання (а.с.20).

Вважаючи, що вищевказані відмови в задоволенні його заяв є протиправними та такими, що були прийняті з порушенням норм чинного земельного законодавства, ФОП ОСОБА_1 звернувся з відповідним позовом до суду, за захистом порушених прав та інтересів зі сторони суб'єкта владних повноважень.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Правовідносини, що пов'язані з укладенням договорів оренди землі регулюються, зокрема Законом України «Про оренду землі» від 06.10.1998 р. № 161-XIV (надалі - Закон № 161-XIV).

У відповідності ст. 1 Закону № 161-XIV, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 6 Закону № 161-XIV, орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбаченому Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» та договором оренди.

Договір оренди землі, як визначено ст. 13 Закону № 161-XIV це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону (ч.1 ст. 16 Закону № 161-XIV).

Так, матеріалами справи встановлено, що розпорядженням Звенигородської РДА від 04.02.2005 р. № 25/2005-рп «Про передачу земельної ділянки в оренду приватному підприємцю ОСОБА_1А.» (а.с.80), позивачу передано земельну ділянку загальною площею 15,6 га зі земель державної власності (землі запасу) в адміністративних межах Боровиківської сільської ради в довгострокову оренду на 10 років, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва при розмірі орендної плати 1,5% від грошової оцінки земельної ділянки.

Статтею 31 Закону № 161-XIV передбачені підстави за наявності яких договір оренди припиняється, зокрема договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Положенням ст. 33 Закону № 161-XIV визначено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

З урахуванням вищевказаних положень, суд дійшов висновку, що законодавець передбачає виключні випадки коли поновлення договору оренди землі здійснюється в загальному порядку, а саме а разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки.

Матеріалами справи встановлено, що по договору оренди землі від 21.05.2005 р., Звенигородська РДА передала у строкове платне користування ФОП ОСОБА_1 земельну ділянку площею 15,6 га, яка знаходиться адміністративних межах Боровиківської сільської ради Звенигородського району Черкаської області.

Натомість, у відповідності до технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Боровиківської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, датованої 2013 р. (а.с.49-100), зокрема: реєстру земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності наданих в користування та експлікації сільськогосподарських земель державної власності встановлено, що загальна площа земельних ділянок наданих в оренду та яким не присвоєно кадастрові номери становить 15,5262 га.

Таким чином, суд зазначає, що внаслідок проведення інвентаризації земельних ділянок Боровиківської сільської ради Звенигородського району Черкаської області площа ділянки, якою позивач користувався на підставі договору оренди землі від 21.02.2005 р. дійсно зменшилася з 15,6 га до 15,5262 га.

З урахуванням вищевказаних обставин, а також у відповідності до ст. 33 Закону № 161-XIV, суд дійшов висновку, що в даному випадку порядок поновлення договору оренди землі від 21.02.2005 р. має здійснюватись позивачем виключно в порядку одержання земельної ділянки на праві оренди, в зв'язку з чим, рішення ГУ Держземагентства у Черкаській області, яким ФОП ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні його заяви від 16.01.2015 р., є законним, обґрунтованим та таким, що прийняте у відповідності до вимог чинного земельного законодавства, а отже не підлягає скасуванню.

Критично, в даному випадку, сприймає суд доводи представника позивача про необізнаність ОСОБА_1 про зміну істотних умов договору оренди землі від 21.02.2005 р. (зміна площі земельної ділянки після інвентаризації у квітні 2013 р.) та зазначає наступне.

Як наголосив в своїх заперечення представник відповідача, з доводами якого погоджується суд, до своєї заяви від 16.01.2015 р. позивачем була додана копія витягу з Державного земельного кадастру від 15.01.2015 р. по оскаржуваній земельній ділянці, яка отримана останнім вказаною датою у відділі Держземагенства у Звенигородському районі Черкаської області, тобто на час надходження заяви ФОП ОСОБА_1 до ГУ Держземагентства у Черкаській області (16.01.2015 р.) заявнику було відомо про зменшення площі орендованої ділянки, проте, жодних дій відносно внесення змін до чинного договору щодо площі земельної ділянки позивачем вчинено не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач довів, що під час вчинення дій з приводу яких подано позов, він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а тому вимоги ФОП ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог частини 2 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги яка подається до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя С.М. Гарань

Повний текст постанови виготовлений 17.06.2015 року.