Справа № 428/1861/15-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Юхимчук Р.С.
Суддя-доповідач -
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2015 року справа №428/1861/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Сухарька М.Г.

при секретарі судового засідання Святодух О.Б.,

за участю сторін по справі:

позивач: ОСОБА_1 (за довіреністю),

відповідач: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 квітня 2015 року по справі №428/1861/15-а (головуючий І інстанції Юхимчук Р.С.) за позовом в.о. прокурора м.Сєвєродонецька в інтересах ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання призначити пенсію зі зменшенням пенсійного віку., -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання неправомірними дій щодо відмови у призначенні пенсії; скасування рішення №9/2015 від 30.01.2015 року про відмову в призначенні пенсії; зобов`язання призначити пенсію відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з моменту звернення до відповідача за призначенням пенсії.

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено, внаслідок чого, визнано неправомірними дії щодо відмови у призначенні пенсії;скасовано рішення №9/2015 від 30.01.2015 року про відмову в призначенні пенсії; зобов`язано призначити пенсію відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 09.01.2015 року.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач вважає, що ним правомірно було відмовлено у призначенні позивачеві пенсії згідно ст.55 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки на підставі наданих документів неможливо визначити період роботи позивача в зоні відчуження. Крім того, відповідач зазначив, що звернення в.о. прокурора м.Сєвєродонецька Луганської області інтересах особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи з позовом до суду суперечить ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 60 Кодексу адміністративного судочинства.

Відповідач, у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач 09.01.2015р. звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком згідно ст.55 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Рішенням від 30 січня 2015р. №9/2015 позивачеві відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю інформації про кількість днів роботи в зоні відчуження.

Статтею 55 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи встановлено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку на 10 років.

За приписами ст. 14 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи до другої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи належать учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: - з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; - з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до частини 3 статті 65 наведеного Закону посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" є документом, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Згідно до п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 N 22-1, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005р. за N 1566/11846, (в редакції, чинної у спірний період) до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

З матеріалів справи вбачається, що позивач належить саме до другої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що засвідчується відповідним посвідченням серії НОМЕР_1 від 16.05.1996р. та працював у період з 22.04.1987р. по 17.09.1987р. у зоні відчуження 150 календарних днів, що підтверджується довідками: Сєвєродонецького міського військового комісаріату №30 від 26.02.2015 року, довідкою «481 пересильного пункту» № 10546 від 18.09.1987р року, архівною довідкою Галузевого державного архіву Міністерства оборони України №51/1/15693 від 19.12.2000 року, архівною довідкою КУ «Трудовий архів м.Сєвєродонецька» №01/967 від 02.10.2014 року.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що позивачем подано достатню кількість документів для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому відповідачем безпідставно відмовлено у призначенні позивачеві пенсії.

Доводи апеляційної скарги колегією суддів не прийняті до уваги, оскільки надані позивачем документи підтверджують його право на призначення пенсії згідно до ст.55 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У частині 2 статті 60 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що з метою представництва інтересів громадянина в адміністративному суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з адміністративним позовом (поданням), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження в якій відкрито за адміністративним позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами для представництва інтересів громадянина або держави. При цьому прокурор повинен надати адміністративному суду докази, які підтверджують неможливість громадянина самостійно здійснювати представництво своїх інтересів.

За приписами частини другої статті 36-1 Закону України «Про прокуратуру» підставою представництва в суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження. Наявність таких підстав має бути підтверджена прокурором шляхом надання суду відповідних доказів.

Згідно до ст.1 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Державна політика в галузі соціального захисту потерпілих від Чорнобильської катастрофи та створення умов проживання і праці на забруднених територіях базується на принципах: соціального захисту людей, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; забезпечення координації діяльності державних органів, установ, організацій та об`єднань громадян, що вирішують різні проблеми соціального захисту постраждалого населення, а також співробітництва і проведення консультацій між державними органами і постраждалими (їх представниками), між усіма соціальними групами під час прийняття рішень з соціального захисту на місцевому та державному рівнях.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що звернення прокурора з позовом по цій справі в інтересах особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, не суперечить наведеним вище положенням, а тому доводи апеляційної скарги не прийнято до уваги.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 квітня 2015 року по справі №428/1861/15-а - залишити без задоволення.

Постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 квітня 2015 року по справі №428/1861/15-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 16 червня 2015 року.

Ухвала у повному обсязі складена 17 червня 2015 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий: Гаврищук Т.Г.

Судді: Блохін А.А.

Сухарьок М.Г.