Справа № 235/1792/15-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Токарєв А.Г.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року справа № 235/1792/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Шишова О.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_2 та Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області на постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 травня 2015 року у справі № 235/1792/15-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області про визнання рішення неправомірним та зобов'язання вчинити певні дії , -

ВСТАНОВИВ:

30 березня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області визнання незаконними дії управління щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком згідно п.7-2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком згідно п.7-2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з дня подання заяви про призначення пенсії з 15 грудня 2014 року (а.с. 2-3).

Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області задоволено частково. Визнано противоправним та скасовано рішення управління від 14 березня 2015 щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком згідно п. 7-2 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Зобов'язано управління призначити позивачу пенсію за віком згідно п. 7-2 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01 січня 2015 року. В задоволені решти позовних вимог відмовлено (а.с. 40-42).

Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила суд змінити постанову суду першої інстанції та задовольнити її позовні вимоги з дати звернення позивача до Пенсійного фонду, а саме з 15 грудня 2014 року, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права (а.с. 46).

Крім того, не погодившись з судовим рішенням, Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 травня 2015 року у справі № 235/1792/15-а про визнання рішення неправомірним та зобов'язання вчинити певні дії та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи (а.с. 50).

Позивач та представник відповідача в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Позивачем разом із апеляційною скаргою подано заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 49).

Крім того, позивач, 17 червня 2015 року з'явилась до суду, надала клопотання про розгляд справи за її відсутності в порядку письмового провадження.

Колегія суддів розглядає дану справу відповідно до вимог ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі позивача задовольнити, апеляційну скаргу управління залишити без задоволення, а постанову суду першої змінити, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, 15 лютого 2014 року позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійського районі Донецької області з заявою про призначення пенсії за віком згідно п. 7-2 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Управління пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійського районі Донецької області від 14 березня 2015 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно п. 7-2 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у зв'язку із не зарахуванням періодів роботи з 23 серпня 1976 року по 28 вересня 1976 року у радгоспі «Заря» Сергєєвського району Казахстанської області, через відсутність зв'язку між назвою підприємства при зарахуванні на роботу і печаткою, якою завірений запис про звільнення; період роботи з 22 травня 1982 року по 23 листопада 1987 року, через нечіткий відтиск підприємства. Крім того, позивачу не зараховані період робот на Ново-Карагандинському машинобудівельному заводі з 10 листопада 1976 року по 29 серпня 1977 року, через нечіткість відтиску печатки підприємства (а.с. 5-7).

23 березня 2015 року позивач повторно звернулась до управління з проханням переглянути рішення про відмову у призначенні пенсії, у зв'язку з тим, що на адресу управління надійшла відповідь на запит та отримана архівна довідка про підтвердження праці позивача (а.с. 23).

Управлінням Пенсійного фонду в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області 26 березня 2015 року надав позивачу лист № 8040/10/23, в якому ОСОБА_2 знову відмовлено в призначенні пенсії згідно п. 7-2 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», посилаючись на пункт 1.7 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 24).

Спірним питанням даної справи є правомірність відмови позивачу у призначенні пенсії відповідно до положень п. 7-2 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Приймаючи спірне рішення, суд першої інстанції виходив з того, що управління при відмові позивачу у призначені пенсії діяло з порушеннями чинного законодавства, при цьому задовольнив вимоги позивачу з 01 січня 2015 року.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує наявність трудового стажу для призначення пенсії є трудова книжка, а за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній.

Як вбачається з трудової книжки позивача, вона з 23 серпня 1976 року по 28 вересня 1976 року та з 22 травня 1982 року по 23 листопада 1987 року працювала у радгоспі «Заря» Сергєєвського району Казахстанської області, у період з 10 листопада 1976 року по 29 серпня 1977 року працювала на Ново-Карагандинському машинобудівельному заводі (а.с. 10-17).

Крім того, період роботи з 22 травня 1982 року по 23 листопада 1987 року у радгоспі «Заря» Сергєєвського району Казахстанської області підтверджено архівною довідкою від 11 лютого 2015 року (а.с. 21).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції щодо неправомірності не зарахування управлінням до страхового стажу вищевказаних періодів праці.

Згідно п. 7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до 1 січня 2015 року право на достроковий вихід на пенсію за віком мають жінки, яким виповнилося 55 років, при наявності страхового стажу не менш 30 років і при умові звільнення з роботи, тобто у позивача виникло право на достроковий вихід на пенсію за віком до 01.01.2015 року.

Враховуючи те, що позивачем, виконані всі умови, встановлені п. 7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме на час звернення до відповідача ( 15.12.2014 року) їй виповнилось 55 років (ІНФОРМАЦІЯ_1) та при врахуванні вищевказаних періодів роботи її страховий стаж складає більш ніж 30 років, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність відмови управління в призначені пенсії позивачу.

Однак, суд першої інстанції, правильно вирішишся спір по суті допустив процесуальне порушення, а саме задовольнив позовні вимоги з 01 січня 2015 року, з чим не погоджується суд апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просила суд, зокрема, зобов'язати управління призначити їй пенсію з дня звернення до пенсійного органу з відповідною заявою, а саме з 15 грудня 2014 року що відповідає вимогам ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 2).

Судом задоволені позовні вимоги частково та, зокрема, зобов'язано управління призначити позивачу пенсію з 01 січня 2015 року, що в свою чергу тягне за собою необхідність зміни постанови суду першої інстанції та задоволення позовних вимог з 15 грудня 2014 року, відповідно до вимог ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання управління на порушення процесуальних строків надання позивачем документів на підтвердження свого стажу, оскільки лист відповідача про витребування уточнюючої довідки неодн6оразово переадресовувався іншим виконавцям держави Казахстан, а довідка підтверджуюча період праці позивачки датована 11.02.2015 року ( а.с.18-21) та , крім того, позивач повторно зверталась до управління 23 березня 2015 року (а.с. 23) при цьому, управлінням 26 березня 2015 року знову відмовлено в призначенні пенсії (а.с. 24) хоча на той час органом пенсійного фонду вже було отримано уточнюючу архівну довідку, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції на ній (а.с. 21).

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для зміни постанови суду першої інстанції згідно ст. 201 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції по суті правильно вирішив справу, однак із помилковим застосуванням норм процесуального права, а тому постанова суду першої інстанції підлягає зміні.

На підставі наведеного, керуючись статтями 197, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 травня 2015 року у справі № 235/1792/15-а - задовольнити.

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області - залишити без задоволення.

Постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 травня 2015 року у справі № 235/1792/15-а - змінити.

У третьому абзаці резолютивної частини постанови Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 травня 2015 року у справі № 235/1792/15-а змінити дату задоволення позовних вимог з «01.01.2015 року» на дату «15 грудня 2014 року».

В решті постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 травня 2015 року у справі № 235/1792/15-а - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Судді Т.Г.Арабей

ОСОБА_3

ОСОБА_4