Справа № 815/793/13-а
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2015 року м. Київ К/800/45249/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії судді:

Лосєва А.М.,

Бившевої Л.І.,

Шипуліної Т.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження

касаційну скаргуДержавної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів у Одеській області
на постановуОдеського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2013 року
та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2013 року
у справі№815/793/13-а
за позовомФізичної особи - підприємця ОСОБА_4
доДержавної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів у Одеській області
проскасування податкових повідомлень - рішення,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_4 (далі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_4) звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів у Одеській області (далі по тексту - відповідач, ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ Міндоходів у Одеській області), в якому просила скасувати податкові повідомлення рішення від 06 вересня 2012 року №, №, № та від 21 листопада 2012 року №, №.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2013 року, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2013 року, позовні вимоги ФОП ОСОБА_4 задоволені частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ Міндоходів у Одеській області від 06 вересня 2012 року №, № та від 21 листопада 2012 року №. Податкове повідомлення - рішення ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ Міндоходів у Одеській області від 21 листопада 2012 року № визнано протиправним та скасовано в частині суми податкового зобов'язання, що перевищує 2381,40 грн. та штрафної санкції у сумі, що перевищує 595,40 грн. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2013 року і винести нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач не скористався своїм правом надати заперечення проти касаційної скарги.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вирішила розглядати справу у порядку письмового провадження.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами першої та апеляційної інстанції, ДПІ у Київському районі м. Одеси Одеської області ДПС була проведена документальна планова виїзна перевірка дотримання вимог податкового та іншого законодавства фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 за період з 01 липня 2009 року по 31 грудня 2011 року.

За результатами вказаної перевірки складений акт від 28 серпня 2012 року № 1136/17-01/НОМЕР_1/67.

За висновками акту перевірки встановлено порушення позивачем податкового законодавства, а саме:

- в порушення вимог підпункту 3.3 пункту 3 наказу Державної податкової адміністрації України від 24 грудня 2010 року №1025 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення» ФОП ОСОБА_4 не щоденно відображала фактично отриману суму доходу від здійснення діяльності;

- в порушення вимог пункту 49.18 статті 49, пункту 179.1 статті 179 Податкового кодексу України не подано до податкового органу декларацію про майновий стан і доходи за ІІ квартал 2011 року;

- в порушення пункту 177.2 статті 177 податкового кодексу України занижено суму податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності у 2011 році на суму 11399,73 грн.;

- в порушення пункту 19.2 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», пункту 119.2 статті 119, підпункту «г» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України не включено відомості про суми виплачених доходів фізичним особам - підприємцям за ознакою « 42» (у період ІІІ кварталу 2009 року по 2010 рік) та « 157» (у період І-ІІ квартал 2011 року);

- порушення пункту 181.1 статті 181, пунктів 183.1, 183.2 статті 183, пункту 202.1 статті 202, пункту 203.1 статті 203 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 1902 грн.;

- в порушення вимог статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» не застосовано та не проведено розрахунків через реєстратор розрахункових операцій на суму 56695,28 грн.;

- в порушення вимог абзацу «а» підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України не проведено сплату вартості торгового патенту у розмірі 1504 грн.

Виявлення зазначених порушень стало підставою для винесення ДПІ у Київському районі м. Одеси податкових повідомлень - рішень:

- № від 06 вересня 2012 року, яким на підставі статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» позивачу визначено суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1 грн.;

- № від 06 вересня 2012 року, яким за порушення пункту 19.2 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», пункту 119.2 статті 119, підпункту «г» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України позивачу визначено сума грошового зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб у вигляді штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 510 грн.;

- № від 06 вересня 2012 року, яким за порушення абзацу «а» підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України до позивача застосована штрафна (фінансова) санкція у розмірі 3008 грн.;

- № від 21 листопада 2012 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 2717,50 грн., з яких 1902 грн. основного платежу та 815,50 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- № від 21 листопада 2012 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем з податку з доходів фізичних осіб на 10805,27 грн., з яких 8508,22 грн. основного платежу та 2297,05 грн. штрафних санкцій.

Переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанції у межах касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позову, суди першої та апеляційної інстанції виходили з помилковості висновків податкового органу про відображення позивачем не в повному обсязі у книзі обліку доходів та витрат фактично отриманого валового доходу від здійснення підприємницької діяльності, що призвело до заниження суми валового доходу на суму 56721,48 грн.

За результатами дослідження книги обліку доходів та витрат позивача та банківських виписок по рахунку, судами встановлено заниження позивачем доходу на суму 15875,97 грн., що і стало підставою для скасування податкового повідомлення - рішення від 21 листопада 2012 року № в частині суми податкового зобов'язання, що перевищує 2381,4 грн. та штрафної санкції у сумі, що перевищує 595,4 грн.

Встановлення судами отримання позивачем у період з 01 квітня 2011 року по 30 вересня 2011 року доходу від продажу товару у розмірі 261912,10 грн., що підтверджується банківськими виписками по рахунку та книгою обліку доходів і витрат, зумовило скасування й податкового повідомлення - рішення № від 21 листопада 2012 року з огляду на ненадання відповідачем доказів допущення позивачем порушення вимог пункту 181.1 статті 180 Податкового кодексу України, у редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин, а саме перевищення загальної суми від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

Відповідно до положень статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Проте судами першої та апеляційної інстанції встановлено отримання позивачем всієї суми доходів від здійснення підприємницької діяльності на рахунок в банку, що і стало підставою для скасування податкового повідомлення - рішення від 06 вересня 2012 року №.

Відповідна обставина зумовила і скасування податкового повідомлення - рішення від 06 вересня 2012 року №, оскільки відповідно до приписів підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України платниками збору є суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), їх відокремлені підрозділи, які отримують в установленому цією статтею порядку торгові патенти та провадять торговельну діяльність у пунктах продажу товарів.

Підпунктом 14.1.246 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що торговельна діяльність для цілей розділу ХІІ цього Кодексу - роздрібна та оптова торгівля, діяльність у торговельно-виробничій (ресторанне господарство) сфері за готівку, інші готівкові платіжні засоби та з використанням платіжних карток.

Отже позивач не здійснювала діяльність, яка підпадає під наведене визначення, а тому не була платником відповідного збору.

З огляду на викладене, доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанції, які зумовили часткове задоволення позову, а також не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень судами першої та апеляційної інстанцій було порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 214, 215, 220, 222, 223, 224, 230, 231 частиною 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів у Одеській області залишити без задоволення.

2. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2013 року у справі №815/793/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статями 236 - 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: А.М. Лосєв

Судді: Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна