Справа № 826/6310/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 червня 2015 року № 826/6310/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції
про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів загальної юрисдикції про визнання неправомірними дій щодо проведення перевірки позивача на підставі Закону України «Про відновлення довіри до судової влади» та складання висновку від 24.03.2015; скасування висновку від 24.03.2015 та направлення такого висновку до Вищої ради юстиції для розгляду та прийняття рішення.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідач не мав підстав для проведення перевірки позивача на підстав Закону України «Про відновлення довіри до судової влади». Матеріали перевірки не містять доказів того, що особи, які були притягнуті ним, позивачем, до адміністративної відповідальності були учасниками акцій масового протесту. Крім того, позивач зазначає, що постанови, якими скаржників було притягнуто до адміністративної відповідальності є чинним. Позивач клопотав про вирішення справи без його участі.

Відповідач - Тимчасова спеціальна комісія з перевірки суддів загальної юрисдикції - заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи, проте явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового вирішення справи. Представник відповідача клопотав про вирішення справи без його участі

В судовому засіданні на підставі ч. 4 ст. 122 КАС України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 працює суддю Червонозаводського районного суду міста Харкова.

24.03.2015 Тимчасовою спеціальною комісією з перевірки суддів загальної юрисдикції складено висновок №10/02-15про визнання в діях судді Червонозаводського районного суду міста Харкова Чуковського Дениса Олеговича ознак порушення присяги судді.

Правові та організаційні засади проведення спеціальної перевірки суддів судів загальної юрисдикції (далі - перевірка суддів) як тимчасового посиленого заходу з використанням існуючих процедур розгляду питань про притягнення суддів судів загальної юрисдикції до дисциплінарної відповідальності і звільнення з посади у зв'язку з порушенням присяги з метою підвищення авторитету судової влади України та довіри громадян до судової гілки влади, відновлення законності і справедливості визначено Законом України «Про відновлення довіри до судової влади» (далі - Закон).

Відповідно до ч. 13 ст. 4 Закону Тимчасова спеціальна комісія діє при Вищій раді юстиції.

Згідно із ч. 5 ст. 19 Закону України «Про Вищу раду юстиції» Тимчасова спеціальна комісія є тимчасовим колегіальним органом при Вищий раді юстиції.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів, тобто їх повноваження вирішувати спори про право та інші правові питання, поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Норми Конституції України є нормами прямої дії (ч. 2 ст. 8 Конституції України).

Згідно ч. 1, 4 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

З урахуванням викладеного, застосовуючи норми Конституції України як норми прямої дії, хоча й Тимчасова комісія є органом при Вищий раді юстиції, який не приймає рішень, а надає висновки, задля можливості забезпечення доступу особи до правосуддя, суд вважає доводи відповідача про те, що даний спір не підпадає під судову юрисдикцію необґрунтованими та наявними підстави для вирішення справи по суті.

Статтею 3 Закону визначено зміст перевірки суддів, а саме: суддя суду загальної юрисдикції підлягає перевірці у разі прийняття ним одноособово або у колегії суддів таких рішень, зокрема, про накладення адміністративних стягнень на осіб, які були учасниками масових акцій протесту в період з 21 листопада 2013 року до дня набрання чинності цим Законом, на підставі статті 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі працівника міліції, члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, військовослужбовця та про залишення зазначених рішень без змін судом апеляційної інстанції в період з 21 листопада 2013 року до дня набрання чинності цим Законом.

Згідно ст. 4 Закону Тимчасова спеціальна комісія здійснює свою діяльність у формі засідань, які фіксуються протокольно.

Тимчасова спеціальна комісія здійснює свою діяльність на підставі цього Закону, відповідно до Регламенту Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції, що затверджується на першому засіданні Тимчасової спеціальної комісії.

Засідання Тимчасової спеціальної комісії є повноважним за умови присутності більшості від її загального складу.

Тимчасова спеціальна комісія приймає рішення шляхом голосування більшістю від присутніх на засіданні.

Регламент Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції затверджено рішенням Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції від 03 липня 2014 року N 1 (далі - Регламент).

Згідно із п. 4.2.1. Регламенту заяви про проведення перевірки індивідуально визначеного судді (суддів) подаються юридичними або фізичними особами у письмовій формі до Комісії протягом шести місяців з дня здійснення відповідного оголошення про її утворення та надсилаються на поштову адресу Вищої ради юстиції.

Відповідно до п. 4.1.1. Регламенту Комісія проводить перевірку суддів судів загальної юрисдикції за наявності підстав для цього, вказаних у статті 3 Закону.

Отже, перевірка судді здійснюється Комісією за наявності підстав вказаних у статті 3 Закону в разі находження заяви юридичної чи фізичної особи про проведення перевірки індивідуально визначеного судді (суддів).

Зі змісту висновку вбачається, що перевірку позивача проведено на підставі заяв від громадян ОСОБА_3, ОСОБА_4 та заступника прокурора Харківської області Стратюка О.М.

Зокрема, у заяві від 18 вересня 2014 року ОСОБА_3 зазначив, що постановою Червонозаводського районного суду міста Харкова від 20 лютого 2014 року у справі № 646/1517/14-п (головуючий - суддя Чудовський Д.О.) ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та призначено йому стягнення у вигляді арешту строком на 15 діб. Питання щодо проведення перевірки судді Червонозаводського районного суду міста Харкова Чудовського Д.О. порушено у заяві ОСОБА_4 від 05 грудня 2014 року, на якого постановою Червонозаводського районного суду міста Харкова, винесеною під головуванням вказаного судді, було накладено стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 15 діб. Заступник прокурора Харківської області Стратюк О.М. у заяві від 12.12.2014 звернувся про проведення відносно позивача перевірки по винесеним 20.02.2014 постановам про застосування до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 адміністративного арешту строком на 15 діб за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що перевірку позивача проведено за наявності підстав визначених п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону та Регламентом.

Відповідно до п. 4.1.2. Регламенту проведення перевірки передбачає: а) витребування та одержання необхідної інформації від судових та правоохоронних органів відповідно до статті 6 Закону; б) дослідження обставин, вказаних у заяві про проведення перевірки судді, та витребуваних чи доданих матеріалів; в) заслуховування на засіданні Комісії пояснень судді, щодо якого проводиться перевірка, або його представника, за необхідності - інших осіб; г) ухвалення висновку або рішення за підсумками проведеної перевірки судді.

Відповідно до п. 3.4 Регламенту розгляд та вирішення питань на засіданнях і прийняття рішень проводяться Комісією колегіально.

Рішення приймаються тільки тими членами Комісії, які брали участь у розгляді питання на засіданні Комісії.

Згідно п. 3.3.1. Регламенту рішення Комісії вважається прийнятим, якщо за нього проголосувала більшість від присутніх на засіданні членів Комісії.

Відповідно до ст. 4 Закону склад Тимчасової спеціальної комісії становить 15 членів.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржений висновок підписано 9 членами Тимчасової спеціальної комісії, тобто більшістю від складу, отже уповноваженим складом.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 7 Закону, якій консолідують норми п. 6.9.1., 6.9.3 Регламенту за результатами перевірки суддів Тимчасова спеціальна комісія ухвалює висновок, який повинен бути обґрунтованим і який оприлюднюється на офіційному веб-сайті Вищої ради юстиції.

Висновок Тимчасової спеціальної комісії про порушення суддею присяги разом із матеріалами перевірки направляється Вищій раді юстиції для розгляду та прийняття нею рішення у строк не більше трьох місяців з дня надходження висновку у порядку, визначеному законом. Порушення даного строку Вищою радою юстиції не є підставою для припинення процедури перевірки судді. Суддя має право на оскарження рішення Вищої ради юстиції в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Висновок Тимчасової спеціальної комісії про порушення суддею присяги є обов'язковим для розгляду Вищою радою юстиції.

Отже, відповідач в силу згадуваних норм Закону та Регламенту зобов'язаний направити висновок про порушення суддею присяги разом із матеріалами перевірки Вищій раді юстиції.

Згідно п. 6.9.4. Регламенту ухвалений висновок щодо проведеної перевірки судді (суддів) складається із вступної, описової, мотивувальної та резолютивної частини.

Вступна частина рішення має містити: дату і місце проведення засідання; прізвища та ініціали членів Комісії, присутніх на засіданні; прізвище та ініціали або найменування особи, за зверненням якої розпочато проведення перевірки; прізвище та ініціали і посаду судді (суддів), щодо якого (яких) проводиться перевірка.

Описова частина висновку повинна містити: короткий зміст заяви; пояснення судді (суддів) та пояснення інших осіб, якщо вони беруть участь у засіданні, відомості, що характеризують особу судді.

У мотивувальній частині висновку коротко викладаються встановлені факти та обставини з посиланням на докази, що їх підтверджують, мотиви, з яких Комісією ухвалено рішення.

У резолютивній частині висновку вказується суть прийнятого рішення за результатами перевірки.

Рішення або висновок щодо перевірки судді зобов'язані підписати всі члени Комісії, які брали участь у розгляді матеріалів відповідної перевірки на засіданні Комісії.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржений висновок за формою відповідає нормам п. 6.9.4. Регламенту.

Відповідно до п. 6.9.5. Регламенту копія повного тексту висновку надається судді за його письмовою заявою.

В матеріалах справи відсутній доказ звернення позивача до відповідача з заявою про надання копії повного тексту висновку, отже відсутність у позивача повного тексту висновку не є порушенням відповідачем п. 6.9.5. Регламенту.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що перевірку позивача проведено за наявності підстав визначених п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону та згадуваних норм Регламенту, рішення Комісії за формою відповідає п. 6.9.4 Регламенту та прийнято відповідно п. 3.4, 3.3.1 Регламенту, отже позовні вимоги про визнання протиправними дій щодо проведення перевірки та складання висновку від 24.03.2015 щодо позивача, направлення висновку до Вищої ради юстиції є необґрунтованим та не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині скасування висновку від 24.03.2015 суд зазначає наступне.

Як зазначено вище, відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону висновок Тимчасової спеціальної комісії про порушення суддею присяги разом із матеріалами перевірки направляється Вищій раді юстиції для розгляду та прийняття нею рішення у строк не більше трьох місяців з дня надходження висновку у порядку, визначеному законом. Порушення даного строку Вищою радою юстиції не є підставою для припинення процедури перевірки судді. Суддя має право на оскарження рішення Вищої ради юстиції в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 8 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду

Частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

В даному випадку належним способом захисту є оскарження рішення Вищої ради юстиції прийнятого на підставі висновку від 24.03.2015 в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України. Права позивача не підлягають захисту у запропонований позивачем спосіб шляхом визнання протиправним та скасування висновку від 24.03.2015. З огляду на викладене позовні вимоги у вказаній частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 124, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирання законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Келеберда