Справа № 820/1763/15
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 р.Справа № 820/1763/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П., Перцової Т.С.

за участю: секретаря судового засідання - Мороз Є.В.

відповідача - ОСОБА_1

представника відповідача - Власенка М.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2015р. по справі № 820/1763/15

за позовом Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Західна об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в розмірі 498,00 грн., що виник внаслідок несплати узгоджених податкових зобов'язань та на підставі податкової вимоги № 2045-25 від 04.12.2014 р., який станом на теперішній час є не погашеним.

За результатами розгляду справи в порядку скороченого провадження, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2015 року адміністративний позов Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області - задоволено.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (адреса: 61052, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України податковий борг у розмірі 498,00 (чотириста дев'яносто вісім) грн. на р/р 00069, отримувач УДКСУ у Ленінському районі м. Харкова Харківської області, код 37999696, банк отримувача: ГУДКСУ у Харківській області, МФО 851011.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального та процесуального права, відповідач просить постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2015 року скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач, зокрема, посилається на порушення судом першої інстанції приписів ст.ст. 183-2, 33-37, 71, ч. 4 ст. 99, 110, 111 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 3, 8, 19, 21, 22, 24, 26, 41, 42, 55, 57, 64, 68 Конституції України, що призвело до неправильного вирішення справи, а також на доводи та обставини викладені в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача та його представника, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ФОП ОСОБА_1 взято на облік, як платника податків, до органів податкової служби з 31.05.2013 року (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1).

Відповідач має податковий борг з єдиного податку на загальну суму 498,00 грн. що підтверджується розрахунком суми позову, обліковою карткою платника податків.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та задовольняючи заявлені позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що факт наявності податкової заборгованості є доведеним, що є достатньою підставою для стягнення суми податкового боргу, з огляду на вжиті податковим органом заходи щодо погашення податкової заборгованості (направлення податкової вимоги).

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно пп. 291.2. ст. 291 Податкового кодексу України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно п. 291.3. ст. 291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Пунктом 293.2 ст. 293 Податкового кодексу України визначено, фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб -підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць:

1) для першої групи платників єдиного податку - у межах від 1 до 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати;

2) для другої групи платників єдиного податку - у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п. 299.1 ст. 299 Податкового кодексу України свідоцтво платника єдиного податку видається суб'єкту господарювання, який подав до органу державної податкової служби заяву щодо обрання або переходу на спрощену систему оподаткування.

Для отримання свідоцтва ФОП ОСОБА_1 подав до Західної ОДПІ письмову заяву про застосування спрощеної системи оподаткування за 2 групою та заявив ставку єдиного податку у розмірі 20% до розміру мінімальної заробітної (копія заяви додається).

Отже, для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб'єкт господарювання подає заяву до органу державної податкової служби, таким чином він погоджується на сплату єдиного податку та узгоджує дану суму єдиного податку.

Відповідно до п. 295.1 ст. 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Відповідно до п. 295.2 ст. 295 Податкового кодексу України нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

Згідно до п. 296.2 ст. 296 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої та другої груп подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для річного податкового (звітного) періоду, (протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року), в якій відображаються обсяг отриманого доходу, щомісячні авансові внески, визначені п. 295.1 ст. 295 цього Кодексу.

Порядок визначення сум податкових та грошових зобов'язань встановлено ст. 54 Податкового кодексу України, зокрема, згідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Як свідчать матеріали справи, податковий борг відповідача у розмірі 498,00 грн. виник внаслідок несплати відповідачем авансового внеску протягом травня-червня 2014 року у загальному розмірі 487,2 грн., з урахуванням наявної недоїмки по сплаті авансового внеску за квітень 2014 року у розмірі 10,8 грн. (а.с. 15)

Згідно п 95.1. ст. 95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п.95.2 ст. 95 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 59.1 Податкового кодексу України порядок надіслання платникові податків податкової вимоги є тотожним порядку надіслання податкового повідомлення-рішення.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що податковим органом було сформовано та направлено податкову вимогу №2045-25 від 04.12.2014 р., яка отримана відповідачем 04.12.2014 року (а.с. 11), проте зазначена у податковій вимозі сума не була погашена відповідачем та рішення суб"єкта владних повноважень не було оскаржено у визначений законом спосіб.

Отже, встановивши обставини, які свідчать про наявність у відповідача податкового боргу, який у добровільному порядку останнім не сплачується, та прийнявши до уваги заходи, які вживалися ДПІ щодо погашення податкового боргу (направлення податкової вимоги), суд першої інстанції, враховуючи повноваження ДПІ, які визначено п.95.1 - 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України, дійшов правильного висновку про обґрунтованість заявленого позову.

Посилання відповідача на те, що обов'язок зі сплати єдиного податку в нього закінчився ще в квітні 2014 року, після подання до податкового органу заяви про припинення підприємницької діяльності, колегія суддів не приймає, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця проводиться, зокрема, у разі прийняття фізичною особою - підприємцем рішення про припинення підприємницької діяльності.

Згідно ч. 3 ст. 46 вказаного Закону фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Таким чином, особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, підставою для чого є особиста заява підприємця до державного реєстратора.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідний запис про припинення державної реєстрації до Єдиного державного реєстру внесено лише 23.07.2014 року.

Оцінюючи доводи апелянта про те, що він був позбавлений прав, передбачених статтями 49, 51 КАС України, а саме давати усні та письмові пояснення, доводи та заперечення, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів та ін., колегія суддів звертає увагу апелянта на наступне.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.183-2 КАС України в адміністративних справах щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб'єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження, застосовується скорочене провадження.

При цьому, у відповідності до ч.3 ст.183-2 КАС України про відкриття скороченого провадження суд виносить ухвалу, копія якої разом з копією позовної заяви та доданих до неї документів невідкладно надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу. В ухвалі в обов'язковому порядку зазначаються строк подання заперечення проти позову, порядок його подання, а також наслідки неподання такого заперечення. Відповідач у десятиденний строк з дня одержання такої ухвали та копій документів може подати заперечення проти позову та необхідні документи або заяву про визнання позову. Якщо справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача, то заперечення проти позову чи заява про визнання позову мають бути подані безпосередньо до канцелярії суду.

Згідно з ч.4 ст.183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне судове рішення. У разі недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про неможливість ухвалення законного судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу за загальними правилами цього Кодексу, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Отже, колегія суддів зазначає, що для розгляду справ щодо стягнення з платника податків грошових коштів на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, в даному випадку податкового органу, законодавцем передбачено особливий порядок судового провадження - скорочене провадження.

Призначення справи, яка підлягає розгляду в порядку скороченого провадження, до розгляду у відкритому судовому засіданні є правом, а не обов'язком суду першої інстанції, яке використовується ним лише у випадку недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про неможливість ухвалення законного судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції мав право розглянути даний спір в порядку скороченого провадження, оскільки в даному випадку відповідач не виконав рішення суб'єкта владних повноважень, а саме - вимоги про сплату боргу №2045-25 від 04.12.2014 р.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що копія ухвали про відкриття скороченого провадження у справі була надіслана сторонам у встановленому законом порядку, однак не вручена відповідачеві з незалежних від суду причин.

Також безпідставними є послання відповідача на порушення судом першої інстанції приписів ч. 4 ст. 99 КАС України, оскільки в силу положень ст. 102, п.95.2 ст. 95 Податкового кодексу України, для звернення до суду з даним позовом податковий орган має право протягом 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, однак не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) платнику податкової вимоги.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2015 року відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2015р. по справі № 820/1763/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва С.В.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 22.06.2015 р.