Справа № 9101/120106/2011
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2012-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2012 р. справа № 0417/2а-586/11

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М.,

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська

на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2011 р. у справі № 0417/2а-586/11

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

10.01.2011 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом, в якому просив: поновити строк звернення до суду з 01.01.2004 року; визнати дії відповідача по нарахуванню та виплаті пенсії, як учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліда 3 групи, з 01.01.2004 року і по сьогодні в повному обсязі передбаченому ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»- неправомірними; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок державної основної та додаткової щомісячних пенсій у відповідності зі статтею 50 та статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку розміру основної пенсії не менше 6-ти мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії з розрахунку розміру 50% мінімальної пенсії за віком з 1 січня 2004 року і довічно з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в Законах України про Державний бюджет Україні на відповідний рік та забезпечити виплату цих коштів.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2011 р. позов позивача задоволено частково, а саме: визнано дії відповідача щодо відмови у перерахунку позивачу пенсії - неправомірними; зобов'язано відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії з 10.06.2010 року по 10.01.2011 року відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». В решті позову - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким повністю відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В своїй апеляційній скарзі відповідач зазначає, що в що в його діях відсутні будь-які порушення чинного законодавства України. Державна та додаткова пенсія особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплачується у розмірах, встановлених постановою КМУ від 28 травня 2008 р. № 530 та постановою КМУ від 16.07.2008 р. № 654.

Позивач надіслав до суду апеляційної інстанції заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія І) та є інвалідом ІІІ групи. Перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію по інвалідності на підставі ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі ст. 50 цього ж закону.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 49 даного Закону визначені види пенсій, які підлягають виплаті особам, постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1, 2, 3 та 4 категорій, це зокрема, державна пенсія та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до статті 50 цього Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особам, віднесеним до категорії 1 постраждалих від Чорнобильської катастрофи, які є інвалідами ІІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно з ч. 4 ст. 54 Закону в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів ІІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають статті 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постановами Кабінету Міністрів України.

Не можна визнати правильною й позицію відповідача, що ґрунтується на частині 5 статті 54 Закону № 796, якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, а не розміри, визначені даним Законом.

Вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з ч. 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення" встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, при розрахунку державної та додаткової пенсії, передбаченими ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Тому, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно зазначено про неправомірність дій відповідача щодо нарахування та виплати пенсії позивачу в меншому розмірі, ніж визначено законом.

Однак, вирішуючи спірні правовідносини суд першої інстанції не прийняв до уваги наступне.

Відповідачем, в порушення норм 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» державна та додаткова пенсії виплачувались у меншому розмірі відповідно до постанови КМУ від 28 травня 2008 р. № 530 та постанови КМУ від 16.07.2008 р. № 654.

Отже, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з урахування вже здійснених виплат.

З огляду на те, що державна та додаткова пенсія позивачу призначена довічно, змін до ст.ст. 50, 54 Закону України N 796-XII на законодавчому рівні не вносилось, статус особи, як інваліда ІІІ групи І категорії осіб які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи не змінився, тому суд приходить до висновку, що відсутні будь-які підстави обмежувати строк нарахування та виплати державної та додаткової пенсія у розмірах, передбачених ст.ст. 50, 54 Закону України N 796-XII.

Разом з тим, відповідно до Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" від 14 червня 2011 року, прикінцеві положення Закону доповнено пунктом 4, відповідно до якого встановлено, що у 2011 році норми і положення ст. 39, 50, 51, 52, 54 Закону України N 796-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

6 липня 2011 року Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову №745 "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету", яка набула чинності 23 липня 2011 року, відповідно до пункту пп.1 п. 1 якої щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України N 796-XII інвалідам ІІІ групи, що належать до категорії 1 виплачується у розмірі 15 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, а відповідно до пп. 1 п. 3 - пенсії не нижче 980 гривень.

Таким чином, відповідач повинен провести нарахування та виплати державної та додаткової пенсія у розмірах, передбачених ст.ст. 50, 54 Закону України N 796-XII з 7 травня 2011 року по 22 липня 2011 року, тобто до змін в нормативних актах, котрі регулюють спірне питання.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не навів поважних причин пропуску строку звернення до суду.

Враховуючи, що про своє порушене право позивач мав відомості під час щомісячного отримання пенсії, то поважні причини пропуску звернення до суду за висновком колегії суддів відсутні, тому наслідки пропуску строку звернення до суду підлягають застосуванню. У зв`язку зі зверненням позивача до суду першої інстанції 10.01.2011 року суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача за період з 01 січня 2004 року по 09 липня 2010 року залишити без розгляду.

Відповідно до статті 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Тому, суд вважає, що постанову суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти нову постанову, якою зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату державної пенсії та додаткової пенсії як інваліду ІІІ групи відповідно до ст.50, ч.4 ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»з 10 липня 2010 року по 22 липня 2011 року, з урахуванням раніше здійснених виплат.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст. 202, ст.205, ст.207 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного Фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська -задовольнити частково.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2011 р. у справі № 0417/2а-586/11 -скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Позов ОСОБА_1 в частині визнання неправомірною бездіяльність та зобов'язання управління Пенсійного Фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної пенсії та додаткової пенсії як інваліду ІIІ групи відповідно до ст. 50 та ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»за період з 01 січня 2004 року по 09 липня 2010 року - залишити без розгляду.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного Фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 державної пенсії та додаткової пенсії як інваліду IІІ групи відповідно до ст. 50 та ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 10 липня 2010 року по 22 липня 2011 року.

Зобов'язати управління Пенсійного Фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної пенсії як інваліду ІІІ групи відповідно до ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за період з 10 липня 2010 року по 22 липня 2011 року з урахуванням раніше здійснених виплат.

Зобов'язати управління Пенсійного Фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової пенсії як інваліду ІІI групи відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за період з 10 липня 2010 року по 22 липня 2011 року з урахуванням раніше здійснених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун