Справа № 405/11916/14-а (2-а/405/610/14)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"22" травня 2015 р. справа № 405/11916/14-а (2-а/405/610/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області на постанову Ленінського районного суду м.Кіровограда від 13 березня 2015 року у справі №405/11916/14-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області про визнання протиправними дій та зобов'язання здійснення розрахунку пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області, в якому просила визнати дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії протиправними. Зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії на підставі Закону України «Про судоустрій та статус суддів» з жовтня 2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач як особа, що отримує пенсію по втраті годувальника - ОСОБА_2, який працював суддею, має право згідно із ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» на підвищення пенсії у зв'язку із збільшенням суддівської винагороди працюючого судді, розмір якої визначається ст.129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.03.2015, прийнятою за результатами розгляду у відкритому судовому засіданні, адміністративний позов задоволено. Визнано дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 протиправними. Зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з жовтня 2014 року.

Суд першої інстанції, посилаючись на приписи Закону України «Про судоустрій і статус суддів», дійшов висновку, що відмова відповідача провести перерахунок розміру пенсії позивачу не базується на нормах закону.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач зазначає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що норми ст. 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» регулюють питання виплати суддівської винагороди, позивач же не була суддею і на неї не поширюється діє цієї статті. Судом не враховано, що позивач отримує пенсію за Законом України «Про державну службу».

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що позивач - ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням НОМЕР_1, виданим 09.01.2007, з 02.06.2009 отримує пенсію у зв'язку із втратою годувальника - чоловіка ОСОБА_2, який працював суддею, за нормами Закону України «Про державну службу».

04.12.2014 позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок та виплату пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим суддям, до якої додала довідку Апеляційного суду Кіровоградської області від 31.10.2014 №72, згідно якої заробітна плата працюючого судді на посаді, аналогічній якій займав її чоловік складає 20 097,00 грн.

Листом від 15.12.2014 №346/с-11 Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області відмовило у перерахунку пенсії з посиланням на відсутність для цього правових підстав (а.с.7).

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів не погоджується з судом першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно частини 1 статті 38 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року, пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім'ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім'ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону - довічно.

Відповідно до статті 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" сім'ї годувальника, який помер внаслідок трудового каліцтва чи професійного захворювання, а також сім'ї померлого пенсіонера пенсія призначається незалежно від стажу роботи годувальника. Пенсія в разі втрати годувальника, який помер внаслідок загального захворювання чи каліцтва, не пов'язаного з роботою, призначається, якщо годувальник на день смерті мав стаж, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності (стаття 25 Закону).

Стаття 44 наведеного Закону встановлює, що пенсії в разі втрати годувальника призначаються на кожного непрацездатного члена сім'ї в розмірі 30 процентів заробітку годувальника, але не менше соціальної пенсії, встановленої для відповідної категорії непрацездатних.

Згідно зі ст. 37 Закону України «Про державну службу», яка встановлює розміри пенсії у зв'язку з втратою годувальника, пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім'ї - 90 відсотків.

Виходячи з наведених законодавчих норм, пенсії у зв'язку з втратою годувальника призначаються із заробітку годувальника або із пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті ( заробітну плату, чи пенсію).

Посилання суду на ст. 129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" як на підставу на проведення перерахунку пенсії позивачу є безпідставним і не відповідає наведеній законодавчій нормі. Стаття 129 цього Закону визначає складові частини грошової винагороди працюючого судді. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених ст. 37 Закону України "Про державну службу". Наведені законодавчі норми стосуються права призначення пенсії чи щомісячного довічного грошового утримання саме судді.

В спірних правовідносинах не можуть застосовуватися норми ст. 129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", яка визначає грошову винагороду працюючого судді, оскільки позивачу призначена пенсія по втраті годувальника, розмір якої залежить від заробітку годувальника або від пенсії годувальника, на час настання смерті.

Стосовно застосування ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», якою встановлено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. апеляційний суд зазначає, що у спірному випадку позивач набула право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, яка розрахована із доходу, що отримував годувальник на час смерті, а не набула право на пенсійне забезпечення державного службовця за Законом України «Про державну службу», отже перерахунок пенсії у відповідності до цього Закону позивачу не здійснюється.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято при неповному з'ясуванні всіх обставин справи, що призвело до невірного висновку, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до норм ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 березня 2015 року у справі №405/11916/14-а скасувати,прийняти нову постанову.

В задоволенні позову відмовити

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко