Справа № 805/676/15-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2015 р. Справа № 805/676/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Бабаш Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Макіївського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу від 31.07.2014 року №229 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ, зобов'язання поновити на службі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Макіївського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу від 31.07.2014 року №229 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ, зобов'язання поновити на службі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом ГУ МВС України в Донецькій області від 28.07.2014 року №1396 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками ОВС Донецького, Макіївського МУ, ВК та ПС УКЗ ГУМВС в області, Єнакіївського, Торезького, Харцизького МВ, відділу швидкого реагування «Сокіл», УБОЗ СБСМ «Грифон», ЛВ в аеропорту Донецьк ГУМВС області та покарання винних» на підставі порушення вимог ст. 10 Закону України «Про міліцію», ст. 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, порушення присяги працівника органів внутрішніх справ України, пп. 1.2, 2.2, 4.1 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, що виразилось у відмові прибути у важкий для країни час до м. Маріуполя, за усним наказом керівництва ГУМВС в області для подальшого проходження служби в ОВС Маріупольського оперативного округа, оператора служби «102» чергової частини штабу Макіївського міського управління старшого сержанта міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ. Наказом ГУ МВС України в Донецькій області від 31.07.2014 року №299о/с реалізовано наказ ГУ МВС України в Донецькій області від 28.07.2014 року №1396, позивача звільнено з органів внутрішніх справ за п.63«є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за порушення дисципліни) з 31 липня 2014 року та встановлено вислугу років - 05 років 04 місяці 29 днів. Вважає зазначений наказ протиправним, оскільки службових перевірок щодо нього на час звільнення не проводилось, вчинків та правопорушень, які б могли бути належною підставою для звільнення з органів внутрішніх справ України, позивач не скоював. Крім того, на момент звернення до суду зі спірними наказами позивач не ознайомлений. У зв'язку із захопленням 30 липня 2014 року будівлі Макіївського міського управління ГУМВС в Донецькій області позивач 02.08.2014 року на службу у добовий наряд не вийшов. До вересня 2014 року ОСОБА_1 перебував у м. Яснуватій, вже на той час проходила антитерористична операція. Лише в кінці вересня 2014 року позивач виїхав до м. Артемівська, де мешкає по теперішній час. 17.10.2014 року позивач звернувся до ГУМВС України в Донецькій області про надання інформації відносно його звільнення, на що листом ГУМВС в Донецькій області від 17.12.2014 року за №2152 позивачу повідомлено, зокрема, про його звільнення з органів внутрішніх справ з 31 липня 2014 року. Крім того, позивач зауважує на те, що в порушення вимог Кодексу законів про працю України при звільненні йому не видано трудової книжки. Таким чином, позивач просить визнати наказ щодо його звільнення з органів внутрішніх справ протиправним та поновити на його на посаді оператора служби 102 чергової частини Макіївського МУ ГУМВС України з 31 липня 2014 року.

Позивачем до суду надано письмову заяву про здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження.

Відповідач 1, 2, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились. Заяв про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи без їхньої участі до суду не надали. Відповідачем 1 до суду надавалось клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яке вмотивоване неможливістю прибуття представника внаслідок обмеження фінансування та складності пересування в регіоні з приводу проведення антитерористичної операції. Проте ухвалою Донецького окружного адміністративного суду в задоволенні зазначеного клопотання відмовлено, у зв'язку з технічною неможливістю (відсутністю необхідного обладнання тощо) проведення такого судового засідання.

Таким чином, керуючись ч.6 ст.128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ у Макіївському МВ ГУ МВС України в Донецькій області, останнє за період проходження служби присвоєне ОСОБА_1 спеціальне звання - старший сержант міліції.

Наказом ГУ МВС України в Донецькій області від 28.07.2014 року №1396 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками ОВС Донецького, Макіївського МУ, ВК та ПС УКЗ ГУМВС в області, Єнакіївського, Торезького, Харцизького МВ, відділу швидкого реагування «Сокіл», УБОЗ СБСМ «Грифон», ЛВ в аеропорту Донецьк ГУМВС області та покарання винних» на підставі порушення вимог ст. 10 Закону України «Про міліцію», ст.. 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, порушення присяги працівника органів внутрішніх справ України, пп.. 1.2, 2.2, 4.1 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, що виразилось у відмові прибути у важкий для країни час до м. Маріуполя, за усним наказом керівництва ГУМВС в області для подальшого проходження служби в ОВС Маріупольського оперативного округа, оператора служби «102» чергової частини штабу Макіївського міського управління старшого сержанта міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ.

Наказом ГУ МВС України в Донецькій області від 31.07.2014 року №299о/с реалізовано наказ ГУ МВС України в Донецькій області від 28.07.2014 року №1396, позивача звільнено з органів внутрішніх справ за п.63«є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за порушення дисципліни) з 31 липня 2014 року та встановлено вислугу років - 05 років 04 місяці 29 днів.

Згідно статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Керуючись статтею 21 Закону України «Про міліцію» працівник міліції має право оскаржити до суду прийняті щодо нього рішення службових осіб органів внутрішніх справ, якщо вважає, що вони ущемляють його гідність і особисті права.

Позивач не погоджується із вказаним наказом відповідача та вважає, що спірним наказом порушуються його права, свободи та інтереси, у зв'язку з чим звернувся до суду із даним позовом.

Предметом доказування в цій справі є правомірність застосування до позивача п. 63 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ щодо звільнення його з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни.

Правовідносини, пов'язані з проходженням та звільненням з посад публічної служби ОВС, регулюються законодавством у сфері проходження служби, а саме Законом України «Про міліцію», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (зі змінами та доповненнями), Дисциплінарним Статутом органів внутрішніх справ, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про міліцію» міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Відповідно до статті 18 названого Закону порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію наведеної бланкетної норми постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 затверджено Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Відповідно до пункту 63 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року №114, особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Згідно частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (стаття 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України).

Відповідно до статті 5 вказаного Статуту за вчинення дисциплінарного проступку особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим статутом, статтею 7 якого передбачені обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України щодо дотримання службової дисципліни.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України визначено види дисциплінарних стягнень, які накладаються на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни. Серед них є і звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтею 14 Статуту передбачений порядок накладення дисциплінарних стягнень.

Так, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

У разі вчинення незначного порушення службової дисципліни начальник може обмежитись усним попередженням особи рядового або начальницького складу щодо необхідності суворого додержання службової дисципліни.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

У разі повторного вчинення особою рядового або начальницького складу незначного проступку з урахуванням його нетяжкості, сумлінного ставлення цієї особи до виконання службових обов'язків, нетривалого перебування на посаді (до шести місяців) та з інших поважних причин начальник може обмежитися раніше накладеним на таку особу дисциплінарним стягненням.

Дисциплінарні стягнення у вигляді пониження в спеціальному званні на один ступінь на осіб, які мають перші спеціальні звання, і звільнення з посади на осіб, які обіймають посади найнижчого рівня, не накладаються.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Статтями 16 та 18 цього Статуту встановлений строк накладення дисциплінарних стягнень та їх виконання відповідно.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття відповідачем 1 спірних в даній справі наказів стало порушення, зокрема, ОСОБА_1 вимог ст. 10 Закону України «Про міліцію», ст.. 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, порушення присяги працівника органів внутрішніх справ України, пп. 1.2, 2.2, 4.1 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України.

Так, висновком проведеного службового розслідування за фактом порушення моральних норм, службової дисципліни окремими працівниками ОВС Донецького МУ, ВК та ПС УКЗ ГУМВС в області, Єнакіївського, Торезького, Харцизького МВ, відділу швидкого реагування «Сокіл», УБОЗ СБСМ «Грифон», ЛВ в аеропорту Донецьк ГУМВС області, проведеного, зокрема, відносно ОСОБА_1 встановлено, що останній нібито відмовився прибути до м. Маріуполя за усним наказом керівництва ГУМВС в області для подальшого проходження служби в органах внутрішніх справ Маріупольського оперативного округа. Ти самим не сприяв керівництву ГУМВС в області у зміцненні в підрозділах службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку, не став прикладом у дотриманні дисципліни, бездоганному виконанні вимог статуту, норм моралі, професійної та службової етики. Будь-які відомості, документи, які б підтверджували законність та поважність причин відсутності вказаних працівників на службі, відсутні. Для з'ясування фактів звернення, зокрема, позивача до медичних закладів, направлено відповідний запит до відділу медичного забезпечення ГУМВС в області. На час проведення службового розслідування відповідь на запит не отримано. З метою встановлення причин відсутності на службі позивачу керівництвом органу було запропоновано дати письмові пояснення, але до ГУМВС в області будь-які пояснення не надійшли.

Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затверджена Наказом МВС України від 06 грудня 1991 року № 552.

У відповідності до частини 2 зазначеної Інструкції завданням службового розслідування є повне, об'єктивне і всебічне розслідування обставин порушень, скоєних особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, виявлення причин і умов, що сприяли їхньому скоєнню, встановлення винних і забезпечення правильного застосування чинних нормативних актів для того, щоб кожен винний був притягнутий до відповідальності, а жоден невинний не постраждав.

Згідно із пункту 10 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України при проведенні службового розслідування повному, об'єктивному і всебічному дослідженню підлягають: подія порушення (час, місце, спосіб, інші обставини), наявність вини працівника органів внутрішніх справ у скоєнні порушення, мета та мотиви порушення, обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності порушника як ті, що пом'якшують чи обтяжують його відповідальність, характеристика особи, яка скоїла порушення (ставлення до служби, поведінка до порушення), причини та умови, що сприяли скоєнню порушення, характер і розмір нанесених порушенням збитків.

Норми вказаної Інструкції кореспондуються із нормами статей Дисциплінарного Статуту ОВС.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення.

Як вбачається з висновку службового розслідування, позивач грубо порушивши норми чинного законодавства відмовився прибути до м. Маріуполя для подальшого проходження служби за усним наказом керівництва ГУМВС області. Проте, відповідачем 1 до суду не надано відповідних доказів повідомлення ОСОБА_1 про необхідність прибуття останнього до м. Маріуполя для подальшого проходження служби, та, відповідно, доказів відмови позивача від прибуття до м. Маріуполя.

Згідно із частиною першою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Крім того, керівництвом Макіївського МУ ГУМВС України в Донецькій області позивачу нібито було запропоновано дати письмові пояснення з приводу відсутності останнього на службі, проте доказів на підтвердження зазначених обставин відповідачем 1 до суду не надано.

Крім того, ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24.03.2015 року у ГУ МВС України в Донецькій області витребувано, зокрема, матеріали службового розслідування, проведеного у відношенні ОСОБА_1, та відомості ознайомлення позивача з ним, проте зазначені документи до суду не надані.

Фактично, ні у висновку службового розслідування, ні в інших матеріалах справи не міститься посилань на конкретні докази, якими підтверджується порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, яке виражене у відмові останнього прибути для проходження служби до м. Маріуполя. Відповідач лише посилається на наявність зазначених обставин, проте, чим це підтверджується, відповідач не зазначає.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про недоведеність відповідачем 1 порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, що є підставою для визнання судом звільнення останнього з органів внутрішніх справ протиправним, та таким, що здійснено без дотримання норм чинного законодавства.

Однак, обираючи спосіб захисту порушеного права, позивачем не враховано, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права.

Суд зазначає, що фактично питання щодо звільнення ОСОБА_1 вирішено наказом ГУМВС України в Донецькій області від 28.07.2014 року №1396 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками ОВС Донецького, Макіївського МУ, ВК та ПС УКЗ ГУМВС в області, Єнакіївського, Торезького, Харцизького МВ, відділу швидкого реагування «Сокіл», УБОЗ СБСМ «Грифон», ЛВ в аеропорту Донецьк ГУМВС області та покарання винних». Беручи до уваги той факт, що оскаржуваний наказ ГУ МВС України в Донецькій області №299о/с від 31.07.2014 року є похідним від прийнятого відповідачем 1 вищезазначеного наказу від 28.07.2014 року №1396, а також приймаючи до уваги приписи ч. 2 ст. 11 КАС України, за для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, суд вважає необхідним вийти за межи позовних вимог та визнати протиправним та скасувати наказ ГУМВС України в Донецькій області від 28.07.2014 року №1396 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками ОВС Донецького, Макіївського МУ, ВК та ПС УКЗ ГУМВС в області, Єнакіївського, Торезького, Харцизького МВ, відділу швидкого реагування «Сокіл», УБОЗ СБСМ «Грифон», ЛВ в аеропорту Донецьк ГУМВС області та покарання винних» в частині звільнення з органів внутрішніх справ оператора служби «102» чергової частини штабу Макіївського МУ старшого сержанта міліції ОСОБА_1 та визнати протиправним і скасувати наказ ГУ МВС України в Донецькій області №299о/с від 31.07.2014 року, та поновити позивача на службі в органах внутрішніх справ.

Враховуючи встановлені судом обставини, беручи до уваги приписи ст.ст. 2, 69, 71, 159 КАС України, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачами правомірності підстав звільнення позивача з органів внутрішніх справ.

Відповідно, вимоги позивача про визнання неправомірними та скасування зазначених наказів - підлягають задоволенню.

Згідно п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Суд не приймає до уваги інформацію, викладену в довідці ГУМВС України в Донецькій області, щодо скорочення штатів, зокрема, Макіївського міського управління ГУМВС України в Донецькій області, оскільки з наявних у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців України даних про юридичну особу - Макіївське міське управління ГУМВС України в Донецькій області не вбачається інформації щодо внесення даних про знаходження юридичної особи відповідача 2 в стані припинення, або про припинення юридичної особи взагалі.

Таким чином, позовні вимоги щодо поновлення позивача на попередній посаді підлягають задоволенню.

Згідно з п. 3 ч. 1 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, постанова суду в частині поновлення позивача на посаді підлягає негайному виконанню.

Згідно з частин 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачами по справі не доведено правомірність оскаржуваного наказу.

Відповідно до ст. 94 КАСУ судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись, ст.ст. 2, 8-11, 17, 69-71, 86, 94, 158-163, 185-186, 254, КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Макіївського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу від 31.07.2014 року №229 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ, зобов'язання поновити на службі - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 28.07.2014 року №1396 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками ОВС Донецького, Макіївського МУ, ВК та ПС УКЗ ГУМВС в області, Єнакіївського, Торезького, Харцизького МВ, відділу швидкого реагування «Сокіл», УБОЗ СБСМ «Грифон», ЛВ в аеропорту Донецьк ГУМВС області та покарання винних» в частині звільнення з органів внутрішніх справ оператора служби «102» чергової частини штабу Макіївського міського управління старшого сержанта міліції ОСОБА_1.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 31.07.2014 року №299о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ за п.63«є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за порушення дисципліни) з 31 липня 2014 року старшого сержанта міліції ОСОБА_1 - оператора служби «102» чергової частини штабу Макіївського міського управління.

Поновити ОСОБА_1 на посаді оператора служби «102» чергової частини штабу Макіївського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області з 01 серпня 2014 року.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді оператора служби «102» чергової частини штабу Макіївського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області допустити до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У випадку подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Бабаш Г.П.