Справа № 804/19768/14
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Серьогіної О.В.,
при секретарі Бурцевої Я.Е.,
представника позивача Жолоб Л.С.,
представника відповідача Копань А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, в якому просить:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що податковим органом зроблені необґрунтовані та безпідставні висновки стосовно невірної класифікації товару згідно УКТ ЗЕД та визначення бази оподаткування податком на додану вартість товарів, які ввозяться (пересилаються) на митну територію України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2014р. здійснено заміну відповідача на належного - Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області.
Розглянувши матеріали справи та доводи позовної заяви, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 21.10.2014р. відповідачем проведена планова документальна перевірка дотримання Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Павлоградвугілля» законодавства України з питань державної митної справи за період з 01.01.2011р. по 30.06.2014р. за результатом якої складено акт № 09/14/178353.
За результатом перевірки податковим органом прийняті податкові повідомлення-рішення:
Документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи. Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік. Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки. Строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу. Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної планової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу (ст. 77 Податкового кодексу України).
Тривалість перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, не повинна перевищувати 30 робочих днів для великих платників податків, щодо суб'єктів малого підприємництва - 10 робочих днів, інших платників податків - 20 робочих днів.
Відповідно до статті 257 Митного кодексу України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів. Зокрема, до митної декларації серед інших відомостей вносяться відомості про найменування товару, його звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар, код товару згідно з УКТ ЗЕД.
Згідно з пунктом 1 статті 69 Митного кодексу України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.
Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України (ч.1 ст. 67 МКУ). Об'єктом класифікації в УКТ ЗЕД є всі товари, що мають обіг у міжнародній торгівлі.
Висновки зроблені на підставі того, що центрифуга являє собою машину обертальної дії, що використовується для сепарації твердої речовини та рідкої фракції з пульпи під дією відцентрової сили. Зневоднювальна центрифуга-грохот кошикового типу із сітчастим ротором включає в себе грохот, який додатково зневоднює тверду речовину після того, як відбудеться відцентрова сепарація.
Згідно технічного опису роботи центрифуги, паспорту ЕМЗ 4072.00.00.000 ПС осаджувально-фільтруючої центрифуги 40*72, з електродвигуном головного привода, наданого СЕТКО підприємству ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» зазначено, що центрифуга при роботі виконує дві функції осаджувальну та фільтруючу. Використовується при обезводненні флотаційних концентратів та згущених продуктів. В принцип роботи закладено двухступінчасте розділення, а саме: з початку пульпа зосереджується в секції осаджувальної (висушувальної) камери, а потім переходить до секції з фільтром, де відбувається остаточне обезводнення, що в свою чергу виключає можливість використання термічної сушки (тобто має відцентрову силу). Використовується «центрифуга 40*72» у вугільній промисловості для двохступінчастого розділення дрібного вугілля, його обезводнення і висушування.
Відповідно до Розділу XVI (Група 84-85) пояснень до УКТ ЗЕД (Пояснення до УКТЗЕД побудовані на основі Пояснень до Гармонізованої системи опису та кодування товарів 2012 року (Explanatory notes Harmonized commodity description and coding system. Fifth Edition (2012) World Customs Organization) і Пояснень до Комбінованої номенклатури Європейського Союзу (Official Journal of the European Union. С 133, Volume 51. 30 May 2008) до товарної позиції 8421 включаються:
(I)Машини, які використовують відцентрову силу для повного чи часткового розділення речовин через їхню різну питому вагу, а також машини, призначені для видалення вологи з мокрих речовин, зокрема центрифуги, включаючи відцентровані сушарки.
(II)Агрегати та обладнання для фільтрування або очищення рідин чи газів, крім, наприклад, фільтрувальних лійок, молочних фільтрувальних сіток, сіток для фільтрування фарб (зазвичай група 73).
До товарної підкатегорії 8421 29 00 00 УКТ ЗЕД (ставка ввізного мита 0%) відносять обладнання для фільтрування або очищення рідин (інше).
До товарної підкатегорії 8421 19 70 90 УКТ ЗЕД (ставка ввізного мита 2%) відносять центрифуги, включаючи відцентрові сушарки (інше).
На підставі документів, наданих Дніпропетровською митницею, для вирішення питання класифікації ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області було направлено запит до Департаменту митної справи ДФС України.
Згідно листа ДФС України від 31.07.2014р. №919/7/99-99-24-02-02-17 отримано відповідь про те, що товар, який являє собою осаджувально- фільтруючу центрифугу відповідно вимог УКТЗЕД класифікується згідно з ОІІІ 1 та 6 в товарній під категорії 8421 19 70 90.
Перевезення та експедиція вантажу здійснювалася автомобільним транспортом по території України та за ії межами на умовах поставки FСА-DЕ-Кіегsре, FСА - DЕ -Hagen та забезпечувалось за рахунок укладеного позивачем 14.02.2008р. договору з ТОВ «Підшипники України» про перевезення вантажів №31/12/08-20/499-КП.
Термін FСА «франко-перевізник» відповідно офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати ІНКОТЕРМС 2010 означає, що продавець вважається тим, хто виконав своє зобов'язання по поставці товару, який пройшов митне очищення для ввезення, з моменту передачі його на складському приміщенні в розпорядження перевізника або в іншому обумовленому пункті. При відсутності вказівки покупця про такий пункт, продавець має право визначити такий пункт сам серед низки подібних пунктів, де перевізник приймає товар у своє розпорядження.
В наданих позивачем до перевірки актах виконаних робіт загальна суму до сплати розподіляється на такі складові як: вартість транспортування за межами митної території України, вартість транспортування по митній території України, експедиторські (транспортно-експедиторські) послуги та сума сплаченого ПДВ. При досліджені рахунків та актів виконаних робіт, встановлено, що деякі документи не містять розподіл витрат на перевезення до кордону України та після ввезення товарів на митну територію України. (митні декларації № 110020000/2012/920, №110020000/2012/1855, №110020000/2012/2169, №110020000/2014/427 на суму 2311,46грн.)
Згідно ч.4 ст.58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (п.10 ст. 58 Митного кодексу України). При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню, зокрема, витрати на транспортування після ввезення (п.11 ст. 58 Митного кодексу України).
Відповідно п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Згідно п. 190.1 ст.190 ПК України базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.
За таких обставин позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що рішення прийнято на користь суб'єкта владних повноважень, у зв'язку з чим судові витрати понесені позивачем не підлягають стягненню з державного бюджету відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.
В то же час, у відповідності до вимог ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору, а решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги. З огляду на те, що позивачем під час подання позову майнового характеру було сплачено судовий збір у розмірі 301,80 грн. та суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, тому слід стягнути з позивача решту судового збору у розмірі 1525,20 грн.
Керуючись ст.158- 163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволені адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 25 травня 2015 року

Суддя О.В. Серьогіна