Справа № 821/1405/15-а
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2015-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 р. 11 год. 20 хв.м. ХерсонСправа № 821/1405/15-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Бериславського районного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманих коштів,

встановив:

Бериславський районний центр зайнятості (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на свою користь для зарахування до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття незаконно отримані кошти, а саме: допомогу по безробіттю у розмірі 7635,42 грн., витрати на проїзд - 154,32 грн., кошти за проведене навчання за направленням служби зайнятості - 455,80 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач, перебуваючи на обліку в центрі зайнятості, працював за договором про надання послуг. Приховування факту працевлаштування дозволило відповідачу безпідставно користуватись пільгами соціального захисту населення та отримувати матеріальну допомогу по безробіттю за рахунок Фонду.

Розгляд справи позивач просив здійснювати в порядку письмового провадження.

Відповідач в судові засідання, призначені на 28 травня та 18 червня 2015 року, не з'явився, заперечень на позовну заяву та заяв про відкладення розгляду справи не надавав, копія ухвали про відкриття провадження у справі та закінчення підготовчого провадження з інформацією про дату, час та місце розгляду справи та судова повістка направлялись відповідачу рекомендованими листами з повідомленнями за місцем його реєстрації (інформація про місце проживання відповідача надана відділом адресно-довідкової роботи УДМС України в Херсонській області).

Зазначені поштові відправлення вручені адресату не були та повернулись до суду з позначками на конвертах "за зазначеною адресою не проживає".

За змістом ч. 11 ст. 35 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував на обліку як безробітний в Бериславському районному центрі зайнятості з 22 березня по 27 червня 2012 року. Протягом зазначеного періоду йому була виплачена допомога по безробіттю у сумі 7635,42 грн., сплачені витрати в сумі 455,80 грн. за його навчання (підвищення кваліфікації) в приватному вищому навчальному закладі "Новокаховський політехнічний інститут", а також йому компенсовані витрати у сумі 154,32 грн. на проїзд до місця до місця проходження навчання та у зворотному напрямку.

В листопаді 2014 року Бериславським районним центром зайнятості було проведено звірку (перевірку) даних щодо застрахованої особи - ОСОБА_1 та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", про що складено акт від 13.11.2014 № 60.

Перевіркою (розслідуванням страхового випадку) встановлено, що ОСОБА_1, перебуваючи у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 (згідно наданих роботодавцем документів), 15 березня 2012 року зареєструвався в Бериславському РЦЗ, з 22 березня 2012 року йому було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю.

За висновками акта перевірки, кошти в загальній сумі 8245,54 грн., отримані ОСОБА_1 як допомога по безробіттю, оплата за професійне навчання, оплата за проїзд та одноразова допомога, є такими, що отримані незаконно, та підлягають поверненню.

24 листопада 2014 року керівником Бериславського районного центру зайнятості видано наказ № 79 про повернення коштів.

4 грудня 2014 року ОСОБА_1 направлено листа з пропозицією повернути зазначені кошти.

В добровільному порядку відповідач кошти не повернув.

Перевіряючи обґрунтованість заявлених позивачем вимог суд звертає увагу на таке.

Згідно з пунктами 2, 8 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05.07.2012 № 5067-VI "Про зайнятість населення" (далі - Закон № 5067-VI) безробітний - це особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи; зареєстрований безробітний - особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України № 5067-VI статусу безробітного може набути: 1) особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи; 2) інвалід, який не досяг встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності або соціальну допомогу відповідно до законів України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам" та "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам"; 3) особа, молодша 16-річного віку, яка працювала і була звільнена у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, зокрема припиненням або перепрофілюванням підприємств, установ та організацій, скороченням чисельності (штату) працівників.

До зайнятого населення згідно із Законом № 5067-VI (ч. 1 ст. 4), належать, зокрема, особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом (ч. 3 ст. 3 Закону № 5067-VI).

За приписами ч. 2 ст. 43 Закону України № 5067-VI статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 від 02.03.2000 № 1533-III "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (далі - Закон № 1533-III) застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Аналіз наведених законодавчих норм дає підстави для висновку, що, по-перше, обов'язок щодо повідомлення про обставини, наявність яких впливає на отримання статусу безробітного та виплату відповідної допомоги, покладено саме на заявника (особу, яка звертається до органу зайнятості населення із заявою про визнання безробітним) та, по-друге, особа, яка працює за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або забезпечує себе роботою самостійно, належить до зайнятого населення, у зв'язку з чим не має права на визнання безробітним та отримання допомоги у зв'язку з безробіттям.

В своїй заяві від 22 березня 2012 року до Бериславського РЦЗ ОСОБА_1, зокрема, стверджує, що не являється найманим працівником та не укладав договір цивільно-правового характеру.

Разом з тим, з договору від 1 березня 2012 року, укладеного ОСОБА_1 з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, та акта виконаних робіт, копії яких надані позивачем суду, вбачається, що відповідач надавав ФОП ОСОБА_2 послуги (виконував роботи) за плату.

Приховування відповідачем зазначених обставин під час реєстрації та перебуванні на обліку в центрі зайнятості спричинило незаконне отримання ним матеріальної допомоги по безробіттю.

Згідно з ч. 3 ст. 36 Закону № 1533-III сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до абз. 1 п. 6.14 розділу 6 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 № 307, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.2000 р. за № 915/5136, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин.

За приписами ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Доказів сплати зазначених коштів відповідачем до суду не надано, доводи позивача про наявність підстав для їх стягнення відповідачем не спростовані.

Приймаючи до уваги викладені обставини, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 17, 94, 161-163 КАС України,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути зі ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Бериславського районного центру зайнятості для зарахування до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття незаконно отримані кошти в загальній сумі 8245,54 грн. (вісім тисяч двісті сорок п'ять гривень п'ятдесят чотири копійки), з яких: допомога по безробіттю - 7635,42 грн. (сім тисяч шістсот тридцять п'ять гривень сорок дві копійки), витрати на проїзд - 154,32 грн. (сто п'ятдесят чотири гривні тридцять дві копійки), кошти за проведене навчання за направленням служби зайнятості - 455,80 грн. (чотириста п'ятдесят п'ять гривень вісімдесят копійок).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Попов В.Ф.

кат. 10.2.3