Справа № 182/5062/14-а (2-а/0182/192/2014)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"28" квітня 2015 р. справа № 182/5062/14-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.07.2014 року у справі № 182/5062/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

В червні 2014 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови в призначенні йому пенсії за віком з урахуванням пільгового обчислення трудового стажу роботи в районах Крайньої Півночі та відповідно до вимог ч.4 ст.1 Закону України "Про пенсійне забезпечення", "Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації, про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення" від 15.03.1993 року, пункту 5 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", п.3, 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі";

- зобов'язати відповідача обчислити пільговий трудовий стаж його роботи в районах Крайньої Півночі відповідно до трудової книжки та зараховувати кожен рік роботи в період з 13.03.1979 року по 01.01.1991 року в районах Крайньої Півночі у трудовий стаж за один рік та шість місяців;

- зобов'язати відповідача призначити ОСОБА_1 та виплачувати пенсію за віком з урахуванням пільгового обчислення трудового стажу роботи в районах Крайньої Півночі та відповідно до вимог ч.4 ст.1 Закону України "Про пенсійне забезпечення", "Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації, про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення" від 15.03.1993 року, пункту 5 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", п.3, 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої

Півночі", починаючи з часу звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії, а саме з 31.03.2014 року.

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.07.2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Постанова мотивована тим, що період роботи позивача з 13.03.1979 року по 10.08.1987 року не підтверджено, стаж роботи позивача на Крайній Півночі складає 11 років 1 місяць 29 днів, а загальний стаж 21 рік 6 місяців 24 дні, що є недостатнім для призначення пенсії на пільгових умовах, крім того, строкові трудові договори не було укладено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що згідно ч.2 Інструкції "Про надання пільг особам, що працюють в районі Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі", затвердженої Постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати 16.12.1967 №530/П-28 пільги, передбачені статтями 1,2,3,4 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26 вересня 1967 р., надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

Відповідач надіслав апеляційному суду заперечення в яких просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 31.03.2014 року позивач звернувся до УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області з заявою про призначення пенсії за віком з урахуванням пільгового обчислення трудового стажу роботи в районах Крайньої Півночі, в чому йому відмовлено з посиланням на приписи п."б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі у галузі пенсійного забезпечення", оскільки трудові договори він не представив, а довідки, які є у відмовленій пенсійній справі пільговий стаж не підтверджують.

Згідно копії трудової книжки позивач працював на Крайній Півночі:

- з 13.03.1979 року по 10.08.1987 року у старательській артелі "Експедиційна" об'єднання "Северовостокзолото" горним робітником;

- з 20.08.1987 року по 25.11.1988 року у старательській артелі "Север" механіком того ж об'єднання;

- 08.02.1989 року по 01.05.1998 року у старательській артелі "ім. 22-го з'їзду КПРС" горним робітником, водієм,

- з 23.03.2000 року по 20.11.2000 року ООО а/с "Геологічна" водієм.

04.02.2013 року УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області зроблено запит до Державного архіву Ягодинського району Магаданської області щодо надання документів для підтвердження пільгового стажу позивача з 13.03.1979 року по 10.08.1987 року, на який отримана відповідь від 04.04.2013 року про те, що документи старательській артелі "Експедиційна" документи на ОСОБА_1 відсутні.

Період роботи в артелі "Геологическая" з 15.01.1990 по 22.02.1994 р. зарахувати до пільгового стажу немає підстав, так як на запити УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі про підтвердження пільгового стажу роботи надійшла відповідь, яка не містить необхідної інформації для визначення правана пільгову пенсію.

Частиною 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду. Частиною 4 цієї ж статті встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховуються до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом зараховуються до трудового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 1058 встановлено, що період роботи до 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01 січня 1991 року.

Відповідно до Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі у галузі пенсійного забезпечння", пенсія працівникам (чоловікам) районів Крайньої Півночі призначається за умови наявності не менше 15 календарних років роботи у районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі при досягненні 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширюються пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та в районах, прирівняних до районів Крайньої півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої півночі", постанови Ради Міністрів СРСР від 10.02.1960 року № 148 "Про порядок застосування Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої півночі", Указу Президії Верховної ради СРСР від 26.09.1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої півночі".

Пільгове обчислення стажу роботи в районі Крайньої Півночі в першу чергу проводиться на підставі письмового трудового договору, в якому обумовлено термін дії договору та пільги, що надавалися працівнику.

Відповідно до частини 2 пункту 2 Інструкції про порядок надання пільг особам, що працюють в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої півночі, затвердженої постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16.12.1965 року № 530/П-28, пільги, передбачені статтею 5 Указу від 10.02.1960 року та статті 3 Указу від 26.09.1967 року, надаються додатково працівникам, що прибули на роботу у районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої півночі, при умові укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах та місцевостях на строк три роки.

Отже, при зверненні позивача із заявою до відповідача про призначення пенсії за віком та пільгових умовах, він мав надати відповідачу укладені ним трудові договори. Наявність лише довідок уточнюючих особливий характер роботи чи умови праці без підтвердження трудових договорів не надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням праці в районах Крайньої півночі.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позивачем не надано трудовий договір та інших документів, які б свідчили про пільговий характер його роботи в районах Крайньої Півночі, документів, які б підтверджували виплату позивачу, поряд з заробітною платою, районного коефіцієнту та північної надбавки.

Відповідно до ч.1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що період роботи ОСОБА_1 з 13.03.1979 року по 10.08.1987 року не можливо зарахувати до загального та пільгового стажу, так як він не підтверджений первинними документами, строкові трудові договори не укладались, інших доказів про користування пільгами позивачем не надано, таким чином стаж роботи позивача на Крайній Півночі складає 11 років 1 місяць 29 днів, а загальний стаж 21 рік 6 місяців 24 дні, що є недостатнім для призначення пенсії на пільгових умовах. Отже, колегія суддів приходить до висновку про правомірність відмови у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги суперечать матеріалами справи, та не спростовують висновків суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.07.2014 року у справі №182/5062/14-а залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун