Справа № 826/2793/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/2793/15

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21 травня 2015 року 15 год. 30 хв. № 826/2793/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Данилишин В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва" та Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації до державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві, треті особи: територіальна громада міста Києва в особі Київської міської ради та комунальне підприємство по утриманню житлового господарства "Житлорембудсервіс", про визнання протиправними та скасування рішень.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва" (далі - позивач-1) та Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - позивач-2, Деснянська РДА) до державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві (далі - відповідач, ДПІ у Деснянському районі), треті особи: територіальна громада міста Києва в особі Київської міської ради (далі - Київська міськрада) та комунальне підприємство по утриманню житлового господарства "Житлорембудсервіс" (далі - КП "Житлорембудсервіс"), про визнання протиправними та скасування рішення відповідача від 26 серпня 2008 року № 297 про опис майна у податкову заставу, актів опису майна від 08 вересня 2014 року № 12/26-52-25-30 та від 20 листопада 2014 року № 13/26-52-25-20, актів опису активів, на які поширюється право податкової застави, від 31 серпня 2008 року № 395 та від 12 грудня 2008 року № 553, а також актів опису активів від 22 вересня 2008 року № 3/24-141 та від 04 листопада 2008 року № 5/24-141 (далі - оскаржувані рішення).

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржувані рішення складені відповідачем без врахування окремих норм чинного законодавства, що не тільки призвело до порушення інтересів територіальної громади міста Києва, а й унеможливлює виконання рішення Київської міськради від 09 жовтня 2014 року № 270/270 "Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва" (далі - рішення № 270/270) та розпорядження Деснянської РДА від 30 січня 2015 року № 48 "Про закріплення на праві повного господарського відання за комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва майна".

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні, а також, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 53 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача допущено територіальну громаду міста Києва в особі Київської міськради (далі - третя особа-1) та КП "Житлорембудсервіс" (далі - третя особа-2).

У ході судового розгляду справи представники позивачів та третіх осіб підтримали позов та просили задовольнити його повністю.

Представник відповідача у судові засідання не прибув, хоча про дати, час та місце судового розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, заява про розгляд справи за відсутності його представника до суду не надійшла.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у судовому засіданні 16 березня 2015 року судом, відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 128 КАС України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Третя особа-2 перебуває на обліку у відповідача.

На виконання пп. пп. 6.2.1, 6.2.3 п. 6.2 ст. 6 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" відповідачем направлено третій особі-2 податкові вимоги: першу податкову вимогу № 1/1231 від 05 червня 2008 року на суму 159333,80 грн.; другу податкову вимогу № 2/1444 від 23 липня 2008 року на суму 1056235,82 грн.

Відповідачем 22 вересня 2008 року складено акт № 3/24-141 опису активів третьої особи-2 на загальну суму 2618040,48 грн., а 04 листопада 2008 року - акт № 5/24-141 опису активів третьої особи-2 на загальну суму 6413279,21 грн.

Крім того, 12 грудня 2008 року відповідачем складено акт № 553 опису активів, на які поширюється право податкової застави.

Перелічені акти підписані третьою особою-2 без зауважень.

Наказом відповідача від 24 червня 2014 року № 975 призначено податкового керуючого.

08 вересня 2014 року податковим керуючим складено акт опису майна № 12/26-52-25-20, а 20 листопада 2014 року - акт опису майна № 13/26-52-25-20, які платником податків підписані без зауважень.

09 жовтня 2014 року Київською міськрадою прийнято рішення № 270/270, відповідно до п. 7 якого, створено позивача-1.

Позивач-1 розпочав свою діяльність із січня 2015 року.

Згідно з п. 1.1, п.п. 2.2.1-2.2.2 п. 2.1 статуту позивача-1, затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міськради (Київської міської державної адміністрації) від 06 січня 2015 року № 3, підприємство засноване на комунальній власності територіальної громади міста Києва та віднесене до сфери управління позивача-2. Засновником і власником позивача-1 є територіальна громада міста Києва, від імені якої виступає Київська міськрада.

Підприємство створене з метою ефективного управління, належного утримання житлового та нежитлового фонду, утримання прибудинкових територій, об'єктів благоустрою та отримання прибутку.

Предметом діяльності підприємства є утримання житлового і нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та закріплений за підприємством на праві господарського відання, а також обслуговування житлового і нежитлового фонду, що не належить до комунальної власності міста Києва, на договірних засадах у встановленому порядку та надання послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій та інших житлово-комунальних послуг, виконання функцій балансоутримувача житлового та нежитлового фонду.

Рішенням № 270/270 встановлено обов'язок комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Деснянського району міста Києва та третьої особи-2 передати позивачу житловий фонд, який переданий до сфери управління позивача-2 та знаходиться у них на балансі, а також інше нерухоме та рухоме майно, яке належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та перебуває на їх балансі станом на 01 серпня 2014 року.

На виконання рішення № 270/270 позивачем-2 видано розпорядження від 30 січня 2015 року № 48 "Про закріплення на праві повного господарського відання за комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва майна".

Листом третьої особи-2 від 05 лютого 2015 року № 48-365 позивача-1 повідомлено, що передати майно з балансу третьої особи-2 на баланс позивача-1 неможливо, оскільки через несвоєчасну та неповну сплату третьою особою-2 податків у нього виникла податкова заборгованість, у зв'язку з чим 26 серпня 2008 року відповідачем прийнято рішення № 297 про опис майна у податкову заставу платника податків, відповідно до якого, передано у податкову заставу майно, що перебуває на балансі третьої особи-2. Перелік майна, щодо якого застосовано податкову заставу, зазначений у актах опису майна від 08 вересня 2014 року № 12/26-52-25-30 та від 20 листопада 2014 року № 13/26-52-25-20. Окрім того, відповідачем складені акти опису активів, на які поширюється право податкової застави, від 31 серпня 2008 року № 395, від 12 грудня 2008 року № 553 та акти опису активів від 22 вересня 2008 року № 3/24-141, від 04 листопада 2008 року № 5/24-141, з переліком майна, щодо якого застосовано право податкової застави.

Суд не погоджується з доводами позивачів щодо наявності підстав для задоволення позову, виходячи з оцінки наявних у матеріалах справи доказів та аналізу наступних норм і обставин.

Наявність вказаної заборгованості КП "Житлорембудсервіс" не заперечувався.

Згідно з ч.ч. 1, 3, 5 ст. 254 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи вище викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 26 серпня 2008 року № 297 про опис майна у податкову заставу, актів опису активів, на які поширюється право податкової застави, від 31 серпня 2008 року № 395 та від 12 грудня 2008 року № 553 та актів опису активів від 22 вересня 2008 року № 3/24-141 та від 04 листопада 2008 року № 5/24-141 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Стосовно заявлених позивачем вимог про визнання протиправними та скасування актів опису майна від 08 вересня 2014 року № 12/26-52-25- 30 та від 20 листопада 2014 року № 13/26-52-25-20 суд зазначає наступне.

Згідно з п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14, ст. 88, п. 89.2 ст. 89 Податкового кодексу України, податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

З метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

З урахуванням положень цієї статті, право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Зважаючи на існування у третьої особи-2 податкового боргу, наявні підстави для накладення арешту на його майно.

Судом не беруться до уваги посилання позивачів та третіх осіб 1, 2 про неможливість накладення арешту на майно третьої особи-2 без відповідного рішення Київської міськради, оскільки, відповідно до п. 30 ст. 26, ч. 8 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об'єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об'єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Тобто, процедура реалізації майна комунальних підприємств шляхом прийняття відповідного рішення сільською, селищною, міською радою на пленарному засіданні встановлена для забезпечення контролю за реалізацією майна такого комунального підприємства у добровільному порядку та її метою є недопущення самовільного розпродажу майна територіальної громади комунальними підприємствами без правових підстав.

До того ж, суд звертає увагу, що ні позивачем, ні третіми особами 1, 2 не заперечується факт наявності податкового боргу у третьої особи-2. Будь-яких доказів сплати податкового боргу суду не надано.

Враховуючи вище викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними та скасування актів опису майна від 08 вересня 2014 року № 12/26-52-25- 30 та від 20 листопада 2014 року № 13/26-52-25-20 також є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з’ясованих судом обставин вбачається, що позов комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва" та Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації до державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві, треті особи: територіальна громада міста Києва в особі Київської міської ради та комунальне підприємство по утриманню житлового господарства "Житлорембудсервіс", про визнання протиправними та скасування рішень є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб’єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов’язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У зв’язку з ухваленням судового рішення на користь суб’єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, пов’язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва" та Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації.

Копії постанови направити (вручити) сторонам та третім особам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин