Справа № 807/4400/13-а
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року № 876/3687/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участю секретаря судових засідань: Щерби С.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 4 березня 2014 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ДПІ у м. Ужгороді ГУ Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

12.12.2013 ФОП ОСОБА_2 звернувся в суд із адміністративним позовом до ДПІ у м. Ужгороді ГУ Міндоходів у Закарпатській області у якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.12.2013 № .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що податковий орган приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, помилково виходив з того, що ФОП ОСОБА_2 06.11.2013 не оприбутковано готівкові кошти в сумі 2525,15 грн, оскільки не вважається продажем (реалізацією) операції здійснені у межах договорів відповідального зберігання та доручення, так як право власності на товарно-матеріальні цінності та грошові кошти до позивача не переходять, а отримані кошти не використовуються для здійснення підприємницької діяльності, тобто не є доходом. Податковий орган не взяв до уваги надані позивачем під час перевірки пояснення про те, що передача товару на вказану вище суму відбулася в рамках договорів доручення від 01.06.2013 № 825 та відповідального зберігання від 01.01.2013 № 23 укладених відповідно з ГО «Спілка споживачів «Мегаспорт» та ТОВ «МС 6», а отримані кошти не є доходом та власністю ФОП ОСОБА_2

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.03.2014 у задоволенні позову відмовлено.

Із постановою суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи те, що усі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про його дату, час та місце, у відповідності до ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України апеляційний розгляд справи проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.11.2013 було проведено контрольно-розрахункову операцію у ході якої було придбано жіночу куртку зимову «Columbia» артикул SL 7077-100 XS вартістю 1799 грн та жіночі штани «Columbia» артикул SL 8018-676 XS вартістю 999 грн, всього на суму 2525,15 грн.

При отриманні готівкових коштів за реалізований товар підприємцем ОСОБА_2 було видано розрахунковий документ не встановленого зразка (а.с. 39), а саме на паперовому аркуші зазначено артикули товарів, їхня вартість, сума отриманих коштів, підпис фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, дата продажу товару, особиста печатка фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

Вказані обставини викладені у акті фактичної перевірки від 15.11.2013 № 000036 (а.с. 7-9), у якому зроблено висновок про порушення позивачем пп. 2.6 п. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБ України від 15.12.2004 № 637 (далі - Положення № 637), відповідальність за яке передбачена абз. 3 п. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки».

На підставі цього акта перевірки, ДПІ у м. Ужгороді ГУ Міндоходів у Закарпатській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 02.12.2013 № , яким до ФОП ОСОБА_2 застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 12640,75 грн (а.с. 10).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов задоволеним бути не може, оскільки Положення № 637 зобов'язує підприємця всю готівку за продані товари (послуги) у день її надходження оприбутковувати. Для фізичних осіб - підприємців, що перебувають на спрощеній системі оподаткування, під оприбуткуванням слід розуміти запис про отримані доходи у відповідній Книзі обліку доходів, чого позивачем зроблено не було. При цьому, суд першої інстанції відхилив доводи позивача про те, що при реалізації товару він діяв на підставі договору зберігання та договору доручення, оскільки позивач діяв від власного імені, видавав розрахунковий документ від власного імені, та відповідно не може вважатись особою, яка діяла як представник ТОВ «МС-6» на підставі договору доручення. Крім того, суд першої інстанції вказав на те, що навіть у тому разі якби позивач, отримав готівкові кошти, які відповідно до вимог ст. 292 Податкового кодексу України не являються доходом платника єдиного податку, останній не позбавлений можливості скоригувати суму доходу шляхом внесення відповідних записів до граф 3, 4 Книги обліку доходів.

Однак, суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, з огляду на таке.

Як вбачається, предметом спору у цій справі є не оприбуткування позивачем 06.11.2013 готівкових коштів в сумі 2528,15 грн, а саме не відображення їх у Книзі обліку доходів.

Згідно копії свідоцтва від 31.05.2012 Серії НОМЕР_1 (а.с. 32), ФОП ОСОБА_2 на час проведення перевірки перебував на спрощеній системі оподаткування 3-ої групи зі ставкою податку - 5%. У акті перевірки зазначено, що позивач РРО та РК не застосовує, а у наявності є книга обліку доходів і витрат зареєстрована у ДПІ в м. Ужгороді 21.02.2012 (а.с. 7 зворот).

Відповідно до п. 2.6 Положення № 637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Підприємствам, яким Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО та РК і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку.

Пунктом 1.2 цього Положення визначено, що під книгою обліку слід розуміти, зокрема, книгу обліку доходів і витрат.

Підпунктом 296.1.1 пункту 296.1 статті 296 Податкового кодексу України передбачено, що платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці), які не є платниками податку на додану вартість, ведуть Книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів.

Порядок ведення книги обліку доходів платників єдиного податку першої і другої груп та платників єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2011 № 1637, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2011 за № 1534/20272 (далі - Порядок № 1637).

Згідно п. 4 цього Порядку, у Книзі обліку доходів відображається фактично отримана сума доходу від провадження діяльності із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік.

Отже, з аналізу п. 2.6 Положення № 637 можна дійти висновку, що під оприбуткуванням готівкових коштів, для фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування та не застосовують РРО та РК, є відображення готівкових коштів у Книзі обліку доходів. При цьому, положення пп. 296.1.1 п. 296.1 ст. 296 ПК України та п.п. 1, 4 Порядку № 1637 передбачають, що у Книзі обліку доходів відображається тільки фактична сума доходу, отриманого від провадження підприємницької діяльності. Тобто кошти, що не є доходом платника податків, у книзі обліку доходів не відображаються.

Згідно акта перевірки (а.с. 8-9), під час її проведення позивач звертав увагу на те, що ним підприємницька діяльність здійснюється, зокрема, на підставі договорів відповідального зберігання від 01.01.2013 № 23 та доручення від 01.06.2013 № 868 (а.с. 33-37).

Відповідно до умов договору відповідального зберігання від 01.01.2013 № 23 укладеного з ТОВ «МС 6», Депонент (ТОВ «МС 6») передає, а Зберігач (ФОП ОСОБА_2.) приймає ТМЦ для відповідального зберігання та організації експозиції. У п.п. 2.3-2.4, 4.1 цього договору визначено, що Зберігач (позивач) має право передати майно третім особам та виступати уповноваженим представником за довіреністю Депонента (ТОВ «МС 6») по окремим угодам з третіми особами. Винагорода зберігача за цим договором визначається згідно актів виконаних робіт по мірі виконання таких робіт послуг.

Довіреністю від 01.01.2013 (а.с. 56), ТОВ «МС 6» надало позивачу право від імені Товариства передавати третім особам ТМЦ за договором відповідального зберігання № 23 від 01.01.2013, отримувати від кінцевих споживачів залогові кошти отримані від передачі третім особам ТМЦ, після чого передати всі без виключення кошти на розрахунковий рахунок Довірителя.

Відповідно до договору доручення № 825 від 01.06.2013 укладеного з ГО «Спілка споживачів «Мегаспорт» (Довіритель), Довіритель доручає повіреному, зокрема, здійснення експозиціє продукції для спорту та відпочинку в експозиційних точках мережі «Мегаспорт», організацію всіх робіт і операцій, що пов'язані з замовленням, закупкою, доставкою та передачею кінцевим споживачам продукції для спорту та відпочинку. У пункті 4.1 цього договору визначено, що вартість виконаних робіт та надання послуг визначаються на договірній основі, згідно актів виконаних робіт, які є невід'ємною частиною цього договору.

У відповідності до ч. 1 ст. 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Зберігач зобов'язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі (ст. 942 Кодексу).

Згідно ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Повірений має право на плату за виконання свого обов'язку за договором доручення, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 1002 Кодексу).

Відповідно до п. 292.4 ст. 292 Податкового кодексу України, у разі надання послуг, виконання робіт за договорами доручення, транспортного експедирування або за агентськими договорами доходом є сума отриманої винагороди повіреного (агента).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що за договорами відповідального зберігання та доручення, право власності на товарно-матеріальні цінності та грошові кошти до зберігача, повіреного не переходить, а від так не вважаються його доходом і до Книги обліку доходів не вносяться.

Такі висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України висловленою, зокрема, у постанові від 13.06.2013 № 21-176а13, у якій зроблено висновок про те, що обсяг виручки ФОП, що є платником єдиного податку і здійснює свою діяльність як комерційний представник за договором доручення, складається лише із сум винагороди.

Як вбачається із долучених позивачем до матеріалів справи, актів передачі ТМЦ, переліку залогових цін, товари серед яких і жіночі зимові куртки «Columbia» артикул SL 7077-100 XS залоговою вартістю 1800 грн та жіночі штани «Columbia» артикул SL 8018-676 XS залоговою вартістю 999 грн, передані позивачу від ТОВ «МС 6» у рамках договору зберігання. Кошти отримані позивачем з експозиційної точки інкасуються співробітниками банківської установи на чітко визначені банківські рахунки, що підтверджується копією супровідної відомості (а.с. 17-18).

Враховуючи те, що кошти, які позивачем отримані від покупців не є його доходом та відповідно не відображаються у Книзі обліку доходів, висновки податкового органу про не оприбуткування ним готівкових коштів в сумі 2528,15 грн є безпідставними, а від так оскаржене податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Безпідставними є висновки суду першої інстанції про те, що позивач відобразивши фактично отриману суму коштів у Книзі обліку доходів, не позбавлений можливості у подальшому здійснити відповідні коригування шляхом внесення записів до граф 3, 4 Книги обліку доходів, оскільки згідно підпунктів 6.2.2 та 6.2.3 Порядку № 1637, коригування графи 2 шляхом внесення відповідних записів до граф 3 та 4 здійснюється лише у разі повернення коштів покупцеві при поверненні товару. Проте, у розглядуваному випадку повернення товару не відбувалося, а кошти покупцям не поверталися, так як передавалися на розрахунковий рахунок їх власника - ТОВ «МС 6».

Враховуючи те, що постанова суду першої інстанції прийнята з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її скасування та прийняття нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 4 березня 2014 року у справі № 807/4400/13-а - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління Міндоходів у Закарпатській області від 02.12.2013 № .

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів, з дня складення її у повному обсязі, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: В.Я. Качмар

В.В. Ніколін

Постанова у повному обсязі складена та підписана 19.06.2015.