Справа № 809/799/14
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2014 р. Справа № 809/799/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Григорука О.Б.

при секретарі Мельничуку Є.С.

за участю: представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2, представників відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом:

фізичної особи - підприємця ОСОБА_5

до відповідача: Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень №, №, №, № від 05.11.2013 р.,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_5 звернулася до суду з адміністративним позовом до Долинської оДПІ Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № , №, №, № від 05.11.2013р.

Позовні вимоги мотивує тим, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення винесені податковою інспекцією з порушенням норм чинного законодавства, за відсутності правових підстав та базуються на висновках акту перевірки, який носить характер суб'єктивних припущень. Вважає висновки щодо нікчемності правочинів (договорів про надання послуг), укладених з контрагентом позивача - ТОВ "Інтеграл Ай Ті" безпідставними, помилковими, такими, що ґрунтуються лише на припущеннях та спростовуються наявністю документів, які підтверджують факт виконання робіт, факт їх оплати та правомірність сформованого податкового кредиту та витрат. Просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № , №, №, № від 05.11.2013р, згідно яких позивачу збільшено суму грошового зобов'язання податку на доходи фізичних осіб та податку на додану вартість та зменшено розміри від'ємного значення сум податку на додану вартість.

В судовому засіданні представники позивача заявлені вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві.

Представники відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечили з мотивів наведених у письмовому запереченні ( а.с. 181-183). У задоволені позову просили відмовити повністю.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_5, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, 01.11.2010 року зареєстрована як фізична особа - підприємець. Відповідно до свідоцтва №100308988, виданого Долинською оДПІ, позивач 09.11.2010 року зареєстрована, як платник податку на додану вартість (а.с. 17).

В період з 07.10.2013 року по 08.10.2013 року відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка з питань взаємовідносин при здійсненні операцій з ТОВ "Інтеграл Ай Ті" за період з 01.12.2011 р. по 31.12.2011 р.

За наслідками проведеної перевірки відповідачем 15.10.2013 року складено акт №894/172/ (а.с. 24-40).

Висновками проведеної перевірки відповідач встановив наступні порушення позивачем:

- ч. 1, 5 ст. 203, п.п. 1, 2 ст. 215, ст.ст. 216, 228, 626, 629, 650, 655, 658, 662 ЦК України в частині недодержання вимог зазначених статей в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, здійснення операцій на підставі нікчемних правочинів, прийнято до виконання документи на операції, що порушують публічний порядок і, відповідно, суперечать законодавчим та нормативним актам.

- ст.201 та п.198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України - фізичною особою ОСОБА_5 включено до складу податкового кредиту податок на додану вартість за операціями, що проведено на підставі нікчемного правочину від ТзОВ "Інтеграл АЙ ТІ" та первинних документів, що суперечать законодавчим та нормативним актам, в результаті чого завищено податковий кредит в загальній сумі 13333, 34 грн., в т.ч. по податковій декларації з ПДВ за грудень 2011 року у сумі 4166,67 грн., та по податковій декларації з ПДВ за березень 2012 року в сумі 9166,67 грн.

- п.172.2, п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, у результаті чого завищено витрати в загальній сумі 66666,70 грн. в т.ч. за 2011 р. в сумі 66666,70 ГРН. за операціями, що проведені на підставі нікчемного правочину та занижено чистого доходу в сумі 66666,70 грн., внаслідок чого донараховано податок на доходи фізичних осіб від провадження господарської діяльності за 2011 рік в сумі 10000,01грн.

За результатами перевірки, на підставі вищезгаданого акту податковим органом прийняті податкові повідомлення - рішення №, №, № від 05.11.2013 року, якими позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 270, 00 грн. та 9167,00 грн., а також збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість за основним платежем 3897,00 грн., та за штрафними санкціями в сумі 1948,50 грн. (а.с.42,43,44) та податкове повідомлення - рішення № від 05.11.2014 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб за основним платежем 10000,01 грн. та за штрафними санкціями у сумі 5000,01 грн. (а.с.41).

Щодо наявності підстав для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, судом встановлено наступне.

Висновки відповідача про наявність вказаних порушень ґрунтуються на тому, що контрагент позивача: ТОВ "Інтеграл Ай Ті" на час проведення перевірки відсутній за своїм місцезнаходженням, а також у контрагента відсутній об'єкт оподаткування. Крім того, щодо контрагента позивача, проведеною перевіркою органів державної податкової служби за їх місцем реєстрації, зроблено висновки про відсутність у них основних засобів та умов для ведення господарської діяльності.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (робіт, послуг) сум податку на додану вартість до від'ємного значення з цього податку та формування податкового кредиту з податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Сплачені в ціні товару (послуг) суми податку на додану вартість для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Як вбачається з матеріалів справи між позивачем та ТОВ "Інтеграл Ай Ті" укладено договір №01-11-8 від 02.11.2011 року про надання маркетингових послуг та договір №01-12-6 від 01.12.2011 року про надання бухгалтерських послуг. У відповідності до вказаних договорів контрагентом позивача надано послуги та виконано роботи, які підтверджуються актами виконаних робіт, матеріалами досліджень, розрахунками цін на продукцію, узагальненнями інформації та іншими документами (а.с. 97-153), які позивач надав суду під час розгляду справи. Крім цього, на підтвердження факту оплати наданих послуг та виконаних робіт позивачем долучено відповідні документи первинного бухгалтерського обліку (квитанції о прибуткового косового ордену), які також наявні в матеріалах справи (а.с. 173-180, 196-199).

Досліджуючи наявність належним чином оформлених документів та факт надання послуг та виконання робіт судом також встановлено, що відповідачем відповідність вказаних операцій вимогам податкового законодавства встановлювалась, а документи досліджувались податковими інспекторами під час проведення планової документальної виїзної перевірки, результати якої висвітлені в акті перевірки №389/172/ від 01.03.2013 року (а.с.71-96). Згідно висновків вказаного акту підтверджено факт здійснення господарських операцій, наявність необхідної фінансової та бухгалтерської документації для підтвердження їх здійснення, а також відсутність порушень з боку позивача при визначенні та декларуванні сум податкового кредиту та розміру податкових зобов'язань з податку на додану вартість.

Відповідно до пп. 14.1.181 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Згідно п. 201.8 ст.201 Податкового кодексу України, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Суд вважає за необхідне зазначити, що на момент укладання договору та видачу податкових накладних, сам позивач та контрагенти позивача були зареєстровані як платники ПДВ, їм було видані відповідні свідоцтва, на час укладення спірних правочинів позивач та його контрагенти були зареєстровані як юридичні особи, формування податкового кредиту відбувалось на підставі належно оформлених податкових накладних, копії яких містяться в матеріалах справи. Вказані обставини не спростовані відповідачем.

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно з п. 135.1 ст. 135 цього Кодексу доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті та інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 зазначеного Кодексу витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті, інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу, крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

За правилами пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Судом встановлено, що в акті перевірки, як на підставу визначення грошових зобов'язань та застосування штрафних санкцій Долинська оДПІ посилається на акт ДПІ у Печерському районі м. Києва №1788/22.8/37403533 від 23.05.2013 року "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Інтеграл Ай Ті" щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період діяльності з 01.11.2011 року по 31.10.2012 року", у якому зазначено, про відсутність ТОВ "Інтеграл Ай Ті" за адресою його місцезнаходження та необхідних умов для ведення господарської діяльності. Вказаним актом перевірки встановлено ненадання ТОВ "Інтеграл Ай Ті" первинних документів, які б підтверджували придбання товарів та послуг від підприємств - постачальників. На підставі цього податковим органом зроблено висновок, що ТОВ "Інтеграл Ай Ті" не мало можливості здійснювати операції з реалізації послуг та робіт позивачу.

З приводу зазначених обставин, на підставі яких податковий орган дійшов висновку про безпідставність формування податкового кредиту та віднесення позивачем до валових витрат коштів сплачених за виконані роботи (послуги), суд зазначає наступне.

Вищевказані висновки Долинської оДПІ є невірними, оскільки ґрунтуються на припущеннях осіб, які здійснювали перевірку, а також без врахування всіх обставин, які мали значення прийняття таких висновків.

Слід звернути увагу, що акт перевірки ДПІ у Печерському районі, на які посилається відповідач, складений станом на травень 2013 року. На підставі висновку вказаного акту, встановивши відсутність контрагента за місцем його реєстрації у травні 2013 року, податковий орган посилається на ненадання в зв'язку з цим підтверджуючих документів. На підставі вказаного, відповідачем зроблено висновок про відсутність реальності господарських операцій, які здійснив позивач. При цьому відповідачем не взято до уваги, що відсутність за місцем знаходження контрагента позивача встановлена саме на дату складання акту та не свідчить про відсутність ТОВ "Інтеграл Ай Ті" станом на момент здійснення господарських операцій, а саме у грудні 2011 року. Також актом №1788/22.8/37403533, складеним ДПІ в Печерському районі м. Києва не досліджувались взаємовідносини фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 та ТОВ "Інтеграл Ай Ті", а саме господарські операції згідно договору №01-11-8 від 02.11.2011 року про надання маркетингових послуг та договору №01-12-6 від 01.12.2011 року про надання бухгалтерських послуг.

Також під час розгляду, справи судом встановлено, що під час проведення позапланової перевірки позивача податковим органом не призначалось проведення зустрічних звірок з контрагентом та не ініційовано дій щодо звернення до контрагента позивача про надання підтверджуючих документів, які б підтвердили чи спростували правомірність формування валових витрат та податкового кредиту позивачем.

Обмежившись формальним посиланням на факт відсутності контрагентів позивача за місцем їх реєстрації та посилаючись на відсутність у контрагента позивача можливості надання послуг, відповідач не вжив всіх необхідних заходів для встановлення обставин, які мали значення для прийняття оскаржуваних рішень, зокрема, відповідачем не здійснено перевірку подальшого впливу вказаних господарських операцій на зміну фінансового чи майнового стану позивача. При цьому, обов'язок доведення неправомірності дій платника податку покладено саме на податковий орган. Також судом встановлено, що посилання відповідача в акті перевірки на ненадання первинної документації позивачем під час проведення перевірки не може бути підставою для висновку про непідтвердження вчинення правочинів, оскільки в матеріалах справи міститься лист позивача від 04.10.2013 року до податкового органу про необхідність надання часу для відновлення усіх втрачених документів на підставі п. 44.5 ст. 44 розділу ІІ Податкового кодексу України, який був відповідачем проігнорований. На повторне звернення позивача відповідачем була надана відповідь від 25.11.2013 року (а.с. 23) про відсутність необхідності пред'явлення до перевірки первинних документів, які б підтверджували взаєморозрахунки ФОП ОСОБА_5 та ТОВ "Інтеграл Ай Ті". Крім цього, наявність такої документації у позивача підтверджено податковим органом у відповідності до акту планової перевірки №389/172/ від 01.03.2013 року.

Оскільки, в судовому порядку встановлено, що витрати позивача за договорами укладеними із контрагентом, які зазначені вище, підтверджуються належним чином оформленими первинними документами, а реальність вказаних господарських операцій та їх пов'язаність з господарською діяльністю позивача не спростована відповідачем, то донарахування відповідачем податкового зобов'язання з податку на додану вартість та податку з доходів фізичних осіб є безпідставним та необґрунтованим.

Відповідно до вимог частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

З врахуванням викладеного, оскаржувані податкові повідомлення-рішення не ґрунтуються на нормах права, внаслідок чого підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області №, №, №, № від 05.11.2013 року

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_5, код , сплачений судовий збір у сумі 182 (сто вісімдесят дві ) грн. 70 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Григорук О.Б.

Постанова складена в повному обсязі 14.04.2014 року.