Справа № 826/7260/15
Суддя: Нагорянський С.І.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 червня 2015 року 16:15 № 826/7260/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Нагорянського С.І., при секретарі судового засідання Трухан К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Державного підприємства "Центрально-Західна компанія "Вуглеторфреструктуризація"
до Начальника управління Пенсійного Фонду України в Святошинському районі міста Києва
про скаксування рішення

за участю сторін:

представника позивача: Авєтісан Л.Д.;

представника відповідача: Коваленко Г.С.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Державне підприємство "Центрально-Західна компанія "Вуглеторфреструктуризація" з адміністративним позовом (уточненим) до Начальника Управління Пенсійного Фонду України в Святошинському районі міста Києва, в якому просить скасувати рішення від 06 квітня 2015 року № 170 та № 171 або визнати їх нечинним.

В обґрунтування адміністративного позову позивач вказував, що пункт 9.3.3 постанови Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1 «Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України» (редакція від 20 грудня 2014 року) передбачає штрафні санкції згідно акту документальної перевірки або акта звірки контролюючими органами, однак підприємством приховування (заниження) не здійснювалось.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2015 року об'єднано до спільного розгляду і вирішення адміністративні справи № 826/7254/15 та № 826/7260/15 та присвоєно об'єднаним справам загальний № 826/7260/15.

У судовому засіданні 17 червня 2015 року представник позивача підтримав адміністративний позов, просив задовольнити позовні вимоги з огляду на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечував, подав письмові заперечення в яких просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, оцінивши докази, які мають значення для розгляду та вирішення справи, судом встановлено наступне.

06 квітня 2015 року Управлінням Пенсійного Фонду України в Святошинському районі міста Києва проведено позапланову перевірку Державного підприємства "Центрально-Західна компанія "Вуглеторфреструктуризація" щодо правильності нарахування, обчислення та сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інших платежів, контроль за нарахуванням та сплатою яких покладено на Пенсійний фонд України, а також достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру загальнообов'язкового державного пенсійного страхування за період з 01 червня 2010 року по 03 квітня 2015 року.

За результатами перевірки Управлінням Пенсійного Фонду України в Святошинському районі міста Києва складено акт від 06 квітня 2015 року № 13.

Перевіркою правильності нарахування та сплати страхових внесків встановлено порушення п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в результаті чого донараховано страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 696,44 грн., у тому числі за періодами: листопад 2010 року 675,69 грн. - 33,2 %, 20,75 грн. - 2%. Прострочена заборгованість (недоїмка) зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування становить 4139,28 грн. Перевіркою достовірності формування та подання відомостей, що використовуються і системі загальнообов'язкового державного соціального страхування за листопад 2010 року та серпень 2011 року по ЗО ОСОБА_3 (НОМЕР_1).

На підставі акту перевірки Управлінням Пенсійного Фонду України в Святошинському районі міста Києва прийнято:

- рішення від 06 квітня 2015 року № 170 про застосування фінансових санкцій за приховування (заниження) страхувальником сум заробітної плати (виплат, доходу), на які нараховуються страхові внески, яким до позивача застосовано фінансові санкції у розмірі 12609,66 грн.;

- рішення від 06 квітня 2015 року № 171 про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не оплачених страхових внесків, яким до позивача застосовано фінансові санкції у розмірі 2040,58 грн.

Не погоджуючись з вищевказаними рішеннями про застосування фінансових санкцій, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.17 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (в редакції до 01 січня 2011 року), страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Частиною 6 ст.19 Закону № 1058-IV встановлено, що страхові внески нараховуються на суми, зазначені в частинах 1 та 2 цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також незалежно від того, чи були зазначені суми фактично виплачені після їх нарахування до сплати.

Стаття 20 Закону № 1058-IV визначає порядок обчислення та сплати страхових внесків. В абзаці 1 частини 6 цієї статті зазначено, що страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Відповідно до ч.2 ст.106 Закону № 1058-IV, суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Згідно п. 3 ч. 9 ст. 106 Закону № 1058-IV, виконавчі органи Пенсійного фонду застосовують до страхувальників такі фінансові санкції: за приховування (заниження) страхувальником суми заробітної плати (виплат, доходу), на які нараховуються страхові внески, накладається штраф у розмірі всієї суми прихованої (заниженої) заробітної плати (виплат, доходу), а в разі повторного протягом року такого порушення - штраф у триразовому розмірі суми прихованої (заниженої) заробітної плати (виплат, доходу).

Пунктом 4 ч.9 ст.106 Закону № 1058-IV передбачено, що виконавчі органи Пенсійного фонду застосовують до страхувальників такі фінансові санкції: за донарахування територіальним органом Пенсійного фонду або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначених сум за кожний повний або неповний місяць, за який донараховано ці суми.

Згідно абз. 5 п.7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувані рішення відповідача прийняті на підставі п. 3 та п. 4 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, згідно акту перевірки від 06 квітня 2015 року № 13, мова йде про невиконання підприємством вимог законодавства щодо сплати страхових внесків за період з 2010 року, а це означає, що стягнення заборгованості зі сплати цих внесків має відбуватись відповідно до закону, який діяв у відповідний період.

Так, відповідно до абз.6 п.7 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування збережено повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом, на період до повного стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій.

Тобто, вказана норма передбачає стягнення органами Пенсійного фонду заборгованості зі сплати страхових внесків та фінансових санкцій відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

Таким чином, Пенсійний фонд і після 01 січня 2011 року має право здійснювати контроль за правильністю нарахування та сплати страхових внесків, нарахованих за період до 1 січня 2011 року, і вживати заходів щодо стягнення наявної заборгованості.

Вищевказана правова позиція щодо проблем застосування п.7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» була викладена Верховним Судом України, зокрема у постановах від 03 липня 2012 року у справі №21-157а12, від 19 лютого 2013 року, від 26 березня 2013 року у справі №21-71а13, від 15 жовтня 2013 року у справі № 21-318а13, від 03 грудня 2013 року у справах №№21-409а13, 21-414а13.

Відповідно до ч. 13 ст. 106 Закону № 1058-IV, про нарахування пені та накладення штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, посадові особи виконавчих органів Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, виносять рішення, які протягом трьох робочих днів із дня їх винесення надсилаються страхувальнику, банку чи організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій. Суми пені та штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, підлягають сплаті страхувальником, банком чи організацією, яка здійснює виплату і доставку пенсій, протягом десяти робочих днів з дня одержання відповідного рішення.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про правомірність винесення відповідачем оскаржуваних рішень від 06 квітня 2015 року № 170, № 171 та відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо їх скасування.

Стосовно посилань позивача на те, що підприємством приховування (заниження) не здійснювалось, суд звертає увагу на відсутність в матеріалах справи доказів оскарження дій Управління Пенсійного Фонду України в Святошинському районі міста Києва щодо складання акту від 06 квітня 2015 року № 13.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Державного підприємства "Центрально-Західна компанія "Вуглеторфреструктуризація" задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 69-71,160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні позову Державного підприємства "Центрально-Західна компанія "Вуглеторфреструктуризація" відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Постанову складено у повному обсязі 22 червня 2015 року.

Суддя С.І. Нагорянський