Справа № 577/6386/14-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2015 р.Справа № 577/6386/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05.05.2015р. по справі № 577/6386/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Конотопської міської ради , Конотопської міської ради , Заступника міського голови ОСОБА_2 , Міського голови ОСОБА_3

про визнання протиправним розпорядження, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Конотопського міськрайонного суду Сумської області з позовом до Виконавчого комітету Конотопської міської ради, Конотопської міської ради, Заступника міського голови ОСОБА_2, Міського голови ОСОБА_3, в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просив:

визнати неправомірним Розпорядження міського голови від 28 жовтня 2014 року № 162-ОС про звільнення ОСОБА_1 7 жовтня 2014 року від виконання повноважень секретаря Конотопської міської ради;

зобов'язати міського голову ОСОБА_3 провести звільнення позивача від виконання повноважень секретаря міської ради 2 лютого 2015 року;

стягнути з Конотопського міськвиконкому на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22 листопада 2014 року по 2 лютого 2015 року включно та з 3 лютого 2015 року по 2 квітня 2015 року - різницю між його середнім заробітком секретаря Конотопської міської ради та заробітною платою, яка була отримана ним на посаді директора Конотопської МДСД Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності,

стягнути компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за період з 3 квітня 2014 року по день ухвалення рішення Конотопським міськрайонним судом за відрахуванням вже отриманої ним суми компенсації,

стягнути моральну шкоду в сумі 2000 грн.;

визнати неправомірною відмову Конотопського міськвиконкому прийняти для подальшої оплати листи непрацездатності позивача від 28 жовтня 2014 року серії АГИ № 863074 та від 10 листопада 2014 року серії АГИ №862341;

зобов'язати Конотопський міськвиконком прийняти для подальшої оплати дані листи непрацездатності.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05.05.2015р. по справі № 577/6386/14-а позов в частині визнання неправомірним розпорядження міського голови від 28 жовтня 2014 року № 162-ОС, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 22 листопада по 28 листопада 2014 року включно, компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за період з 3 квітня 2014 року по 28 листопада 2014 року включно за відрахуванням вже отриманої ним суми компенсації - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на те, що оскаржуване судове рішення прийняте з порушенням норм процесуального права, незаконне та необґрунтоване.

Відповідачі у письмових запереченнях проти задоволення апеляційної скарги заперечував у повному обсязі, наполягаючи на обґрунтованості висновків суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 18.06.2015 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (ОСОБА_4 України від 17.07.97 № 475/97-ВР) /далі Конвенція/.

Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Колегія суддів також бере до уваги, що п. 1 ст. 6 § 1 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов.

Отже, ст. 6 Конвенції детально описує процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Стаття 13 Конвенції визначає, що кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі незалежно від того, що порушення було вчинене особами, які діяли в офіційній якості.

Колегія суддів бере до уваги та наголошує, що відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Порядок розгляду та вирішення справ адміністративним судом визначений КАС України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Водночас, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, залишаючи позов без розгляду, в порушення вимог статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України не звернув увагу та не надав належної юридичної оцінки обставині щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, встановленого статтею 99 КАС.

Згідно із положенням ч.ч 1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням наведеного, для вирішення питання про правильність застосування судом строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи слід з'ясувати яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ухвалою колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду від 7 жовтня 2014 року залишено без змін постанову Конотопського міськрайонного суду від 29 липня 2014 року, згідно якої визнано протиправним та скасовано рішення Конотопської міської ради від 26 лютого 2014 року про обрання секретарем міської ради ОСОБА_1 В ухвалі також зазначено, що вона набирає законної сили з моменту її проголошення (а.с.21-24).

Розпорядженням міського голови від 28 жовтня 2014 року № 162-ОС, підписаного заступником міського голови ОСОБА_2, ОСОБА_1 звільнено 7 жовтня 2014 року від виконання повноважень секретаря міської ради у зв'язку із скасуванням рішення 45 сесії Конотопської міської ради 6 скликання від 26 лютого 2014 року про обрання його секретарем міської ради. Підстава: ухвала колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду від 7 жовтня 2014 року № 577/3458/14-а. Відділу фінансово-господарського забезпечення міської ради здійснити розрахунки з ОСОБА_1: виплатити компенсацію за невикористані 9 днів щорічної основної відпустки за період з 3 квітня 2014 року по 7 жовтня 2014 року (а.с.10).

Згідно п.15 ч.1 ст. 3 КАС, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Прийняття громадян на публічну службу (військову), її проходження, звільнення з публічної (військової) служби - це публічно-правові правовідносини, які урегульовано спеціальними нормами законодавства України у зв'язку зі спеціальним статусом даної категорії громадян.

У відповідності до ч.3 ст. 99 КАСУ для звернення до суду щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Предметом оскарження у даній справі є Розпорядженням міського голови від 28 жовтня 2014 року № 162-ОС щодо дати звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Суд першої інстанції, залишаючи позов без розгляду, виходив з того, що та обставина, що позивач отримав трудову книжку 03.12.2014 року не свідчить про його ознайомлення з оскаржуваним розпорядженням в цей день.

Проте, суд першої інстанції не дослідив наявність об'єктивних причин неможливості повернення трудової книжки та причин неможливості її отримання позивачем. Також судом першої інстанції не досліджено питання поважності причин пропуску строку у зв'язку з перебуванням позивача на лікарняному та не встановлено підстави, з якими позивач пов'язує момент обізнаності про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів відмічає, що судом першої інстанції не враховано, що позивачем заявлялись, в тому числі, вимоги про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та компенсації.

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В свою чергу, відповідно до ч. 3 зазначеної статті для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду.

Так, згідно з ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗУпП) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Конституційний Суд України в своїх рішеннях від 15.10.2013 року № 8-рп/2013 (справа № 1-13/2013) та № 9-рп/2013 (справа № 1-18/2013), даючи офіційне тлумачення ст.233 КЗпПУ, підтвердив (ч. 1 резолютивної частини рішення № 8-рп/2013 (справа № 1-13/2013)), що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці, не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник мас право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

На вказані обставини суд належної уваги не звернув, та виніс ухвалу з помилковим застосуванням норм процесуального права, фактично обмеживши позивача у здійсненні прав, передбачених ст. 55 Конституції України.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги щодо неповноти з'ясування обставин у справі і порушення судом при постановленні ухвали норм процесуального права обґрунтованими.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.204 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 199, ст.ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05.05.2015р. по справі № 577/6386/14-а скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Конотопської міської ради, Конотопської міської ради, Заступника міського голови ОСОБА_2, Міського голови ОСОБА_3 про визнання протиправним розпорядження, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки - направити до суду 1 інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в силу ст. 211 КАС України оскарженню не підлягає.

.

Головуючий суддя ОСОБА_5
Судді ОСОБА_6 ОСОБА_4