Справа № 825/1321/15-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1321/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Д`яков В.І. Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
У Х В А Л А
11 червня 2015 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,
суддів: Мамчура Я.С.,
Шостака О.О.,
при секретарі: Оліщук А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та стягнення грошової компенсації, -
ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та просив визнати неправомірною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо незарахування його до черги на продовольче забезпечення за період з 18.03.2014 по 30.11.2014 та несвоєчасне подання документів на виплату грошової компенсації замість встановлених норм харчування; визнати неправомірною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо невиплати нарахованої згідно наказів ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10.12.2014 №575 за період з 18.03.2014 по 30.11.2014, включно грошової компенсації замість встановлених норм харчування в сумі 4545,96 грн. та від 02.01.2015 за період з 01.12.2014 по 31.12.2014 включно грошової компенсації замість встановлених норм харчування в сумі 546,22 грн., згідно наказів військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 04.02.2015 №90 за період з 01.01.2015 по 31.01.2015 включно грошової компенсації замість встановлених норм харчування в сумі 528,60 грн. та від 04.03.2015 №169 за період з 01.02.2015 по 28.02.2015 включно грошової компенсації замість встановлених норм харчування в сумі 493,36 грн.; стягнути з в/ч НОМЕР_1 на користь позивача нараховану грошову компенсацію в загальній сумі 6114,14 грн.
Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року позов задоволено.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким залишити позов ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 та стягнення грошової компенсації без розгляду внаслідок пропущення строку звернення до адміністративного суду, а у разі визнання судом причин пропуску цього строку поважними, - залишити позов без задоволення. На обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що у період з березня по листопад 2014 року витяги з наказів військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_2 або будь-які інші документи про зарахування позивача до списків особового складу частини та постановку на продовольче забезпечення або про виплату йому грошової компенсації замість установленої норми харчування № 1 (загальновійськова) до військової частини НОМЕР_1 не надходили. Отже, вважає, що службові особи військової частини НОМЕР_1 не мали можливості і не зобов`язані були вчиняти жодних дій щодо забезпечення позивача триразовим харчуванням за рахунок держави як особи, мобілізованої на особливий період, або виплати грошової компенсації замість установленої норми харчування.
Сторони в судове засідання не з`явилися. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін. Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, згідно наказу від 18.03.2014 № 15 військового комісара Борзнянського районного військового комісаріату позивач був призваний на військову службу по мобілізації та призначений на посаду «старший офіцер».
Згідно наказу ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10.12.2014 № 575 та від 02.01.2015 за період з 18.03.2014 по 31.12.2014 включно в/ч НОМЕР_1 повинна виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію замість установленої норми харчування № 1 - загальновійськова.
Згідно наказів військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 04.02.2015 №90 за період з 01.01.2015 по 31.01.2015 включно грошової компенсації замість встановлених норм харчування в сумі 528,60 грн. та від 04.03.2015 №169 за період з 01.02.2015 по 28.02.2015 включно грошової компенсації замість встановлених норм харчування в сумі 493,36 грн.
В 2014 та 2015 роках харчування за встановленими нормами військовослужбовців Чернігівського ОВК та військових комісаріатів області, призваних на військову службу у зв`язку з оголошенням мобілізації Чернігівським ОВК та в/ч А 2622 забезпечено не було.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачами не надано доказів, які б підтверджували виплату позивачу суми грошової компенсації замість встановлених норм харчування за спірний період, - позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.
Згідно статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Частиною 1 статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до підпункту «н» пункту 1 приміток до «норми № 1 загальновійськова» норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 № 426 за рахунок держави харчуванням забезпечуються, зокрема, громадяни, які призвані на військову службу у зв`язку з оголошенням мобілізації, - з дня прибуття їх до військового комісаріату.
Відповідно до пункту 2.3. Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час, затвердженого наказом Міністра оборони України від 09.12.2002 N 402 у Збройних Силах України забезпечення харчуванням військовослужбовців та інших категорій за встановленими нормами здійснюється за рахунок держави.
Військовослужбовцям та іншим категоріям норми харчування видаються через відповідні їдальні або замість установлених норм харчування (основні й додаткові продукти) виплачується грошова компенсація у розмірі вартості цих норм.
Всупереч вимог підпункту «н» до «норми №1 загальновійськова» постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 № 426 «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил України, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації» Чернігівським ОВК позивача не було зараховано на продовольче забезпечення, в результаті чого позивач не був забезпечений їжею шляхом надання послуг з харчування суб`єктами господарювання на підставі укладених договорів з МО України.
Вказана обставина відображена і в Аудиторському звіті про результати планового внутрішнього фінансового аудиту та аудиту відповідності фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 за період з 10.07.2012 по 26.11.2014 (від 26.12.2014 № 234/31/82). В ньому, зокрема, зазначено, що втрата доходів на загальну суму 2446343,18 грн. (бюджетом 366951,48 грн. та фізичними особами на суму 2079391,70 грн.) було допущено внаслідок ненарахування та невиплати грошової компенсації замість встановлених норм харчування військовослужбовцям Чернігівського обласного військового комісаріату, які були призвані на військову службу у зв`язку із оголошенням мобілізації за період з 18.03.2014 по 30.11.2014 та зобов`язано в термін до 26 січня 2015 року організувати відшкодування грошової компенсації замість встановлених норм харчування військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 , які призвані на військову службу у зв`язку із оголошенням мобілізації, на загальну суму 2446343,18 грн.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 нарахованої, але не виплаченої грошової компенсації підлягають задоволенню.
Стосовно посилань апелянта на пропуск позивачем строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, колегія суддів зазначає, що вказане питання вже було досліджено судом першої інстанції в ухвалі від 28.01.2015 та, на переконання суду апеляційної інстанції, суд дійшов справедливого висновку про те, що за наявності поважних та обґрунтованих підстав, 5-денний пропуск строку не може бути підставою до відмови особі у доступі до правосуддя.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не виявлено, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови суду немає.
Керуючись ст.ст.41, 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року, без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 16 червня 2015 року.

.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Мамчур Я.С

Шостак О.О.