Справа № 357/3086/15-а
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/3086/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Жарікова О.В. Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

18 червня 2015 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Горбань Н.І., Межевича М.В.

за участю секретаря Скалецької І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області та ОСОБА_2 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_2, звернулась до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області (далі по тексту відповідач) про визнання дій відповідача щодо призначення та виплати пенсії неправомірними, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу, виходячи з розміру визначеного ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75 % мінімальних пенсій за віком за період з 01.01.2014 року.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2015 року вимоги позивача за період з 01.01.2014 року по 30.06.2014 року залишені без розгляду на підставі ст.100 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2015 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправною бездіяльність управління Пенсійного Фонду України у м.Біла Церква Київської області щодо нездійснення нарахування та виплати позивачу державної пенсії у розмірі вісім мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75% від мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 01 липня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно. Зобов'язано управління Пенсійного Фонду України у м.Біла Церква Київської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 державної пенсії по другій групі інвалідності у розмірі вісім мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством України на відповідний період та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75% від мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством України на відповідний період, відповідно до ст.ст.50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 01 липня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно, з урахуванням сум раніше проведених виплат.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, позивач та відповідач звернулися з апеляційними скаргами, в яких, позивач просить суд скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову після 02.08.2014 року, та в цій частині прийняти нове рішення про задоволення позову, а відповідач просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні вимог адміністративного позову.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, без фіксації судового процесу.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а постанова суду першої інстанції слід залишити без змін з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач віднесений до І категорії осіб, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи, є інвалідом ІІ групи, перебуває на обліку в УПФУ та отримує пенсію згідно з Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У листопаді 2014 року позивач звернулася із заявою до відповідача, в якій вона просила здійснити перерахунок пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, з 01.01.2014 року відповідно до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

16.12.2014 року відповідачем була надана письмова відповідь позивачу, в якій йому було роз'яснено, що основний розмір пенсії та розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, обчислений згідно постанови КМУ від 23 грудня 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки іншого розміру чинним законодавством не передбачено.

Не погоджуючись з вказаною відмовою позивач звернулась джо суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції задовольняючи позов зазначив, що вимога позивача щодо зобов`язання УПФУ здійснити перерахунок та виплату додаткової пенсії та пенсія для інвалідів відповідно до ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є обґрунтованою та підлягає задоволенню за період з 01.07.2014 року по 02.08.2014 року включно.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст. 86 КАС України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач віднесений до І категорії осіб, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи, є інвалідом ІІ групи, перебуває на обліку в УПФУ та отримує пенсію згідно з Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У відповідності до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

За змістом ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам IІ групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах - 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів ІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Так, починаючи з 01 січня 2014 року, Закон України «Про державний бюджет України на 2014 рік» в редакції від 16 січня 2014 року не містить жодної норми, яка б обмежувала у 2014 року пряме застосування Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема статті 50, 54 даного Закону, яким визначено перерахунок пенсії.

А отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині, що з 01 січня 2014 року застосуванню підлягають норми статті 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Однак, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 31 липня 2014 року, який набрав чинності 03 серпня 2014 року, встановлено, що норми і положення ст.ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного Фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачу слід перерахувати та виплатити пенсію відповідно до положень ст.ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01 липня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно.

При цьому, слід зазначити, що доводи позивача, що позовні вимоги підлягають задоволенню без обмеження будь яким строком колегія суддів не приймає до уваги, та підкреслює, що Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 31 липня 2014 року, який набрав чинності 03 серпня 2014 року, встановлено, що норми і положення ст.ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного Фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

При цьому, 25.01.2012 року Конституційним Судом України було прийнято рішення за № 3-рп/2012, в п.3 резолютивної частини якого вказано на те, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Згідно з вищенаведеним рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року повноваження КМ України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах.

Отже, Кабінет Міністрів України в силу своїх повноважень регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів державного бюджету, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визначені як законами України, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема актами Кабінету Міністрів України.

Як вірно зазначає судом першої інстанції, що порядок виплати пенсій та інших надбавок і доплат до пенсій, передбачених Законами України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», врегульовано постановою КМУ № 1210, яка діє по даний час в редакції постанови № 112 від 25.03.2014 року. Отже, Кабінетом Міністрів України в межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, Законів про Державний бюджет України на відповідний рік та Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», видано нормативно-правові акти, якими визначено розміри і порядок виплат, про перерахунок яких просить позивач, та які підлягають застосуванню до даних спірних правовідносин, виходячи з принципу законності, на що вказано в рішеннях Конституційного Суду України. А за ст.150 Конституції України з питань, віднесених до його повноважень, Конституційний Суд України ухвалює рішення, які є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Але слід враховувати те, що бюджетні закони приймаються на певний календарний рік та діють тільки протягом такого календарного року.

Так, рішеннями Конституційного Суду України, на які вказано вище, підтверджено повноваження КМ України щодо регулювання порядку та розмірів соціальних виплат і допомог, які фінансуються за рахунок коштів державного бюджету, виходячи з фінансових можливостей держави, але з врахуванням приписів Законів про державний бюджет на відповідний календарний рік.

Таким чином, колегія суддів приходить до однозначного висновку, що суд першої інстанції правомірно визначив кінцеву дату перерахунку пенсії позивачу, виходячи з розміру визначеного ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» по 02 серпня 2014 року включно.

Також, слід зазначити, що Законом України від 28.12.2014 року № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01.01.2015 року, внесено зміни в Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та виключено ст.39; текст ст.51 викладено в новій редакції, де вказано на те, що додаткова пенсія призначається в порядку та розмірах, встановлених КМ України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що суд першої інстанції задовольнивши в повному обсязі позов, не розглянув позовну вимогу в частині зобов'язання відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 168 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення.

Таким чином, суд першої інстанції може винести додаткове судове рішення в частині вказаної позовної вимоги.

При цьому апеляційні скарги не містять посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Доводи, викладені заявниками в апеляційних скаргам були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційні скарги залишаються без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області та ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Повний текст виготовлено 22 червня 2015 року

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Межевич М.В.

Горбань Н.І.