Справа № 372/1185/15-а
Суддя: Тиханський О. Б.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 372/1185/15-а
Провадження 2-а-40/15
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 червня 2015 року Обухівський районний суд Київської області

в складі : головуючого судді Тиханського О.Б.

при секретарі Михайлової Я.Г.

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області про скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії стягнення моральної та матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням 8 сесії 24 скликання Нещерівської сільської ради від 24.05.2004 року № 175, позивачу було надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва житлового будинку та ведення підсобного господарства, в селі Нещерів Обухівського району Київської області по вулиці Гагаріна, 6а, та надано дозвіл на виготовлення технічної документації на складання державного акту на землю. На підставі рішення № 175, 8 сесії 24 скликання Нещерівської сільської ради від 24 травня 2004 року « Про передачу земельної ділянки, у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства» позивач звернувся до Обухівського районного відділу Київської регіональної філії Центру ДЗК де йому виготовили державний акт, але сільський голова відмовився його підписувати.

12.06.2008 року позивач подав заяву в сільську раду про виділення йому земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в с. Нещерів. 25 жовтня 2010 року Нещерівська сільська рада Обухівського району Київської області, розглянувши на 36 сесії, пятого скликання його заяву та винесла рішення № 546 «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки розташованої в с. Нещерів, по вул. Гагаріна, намічена для передачі у приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, громадянину ОСОБА_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ІН НОМЕР_1», вирішила, виділила гр.. ОСОБА_1 земельну ділянку орієнтовною площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в с. Нещерів, по вул. Пархоменка, 16-а.

Відповідно до п.9 ст. 118 Земельного Кодексу України, яка розташована в с. Нещерів, вул. Пархоменка, 16-а наміченої для передачі у приватну власність гр.. ОСОБА_1 надала дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки.

10.09.2013 року рішенням тридцять першої сесії шостого скликання № 292 31.У1 розглянувши депутатське звернення до земельної комісії стосовно виділення земельної ділянки орієнтовною площею 0,25 га під забудову та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, ОСОБА_1 в с. Нещерів по вул. Пархоменко 16 а, враховуючи пропозиції постійної комісії з питань земельних відносин, вирішила, скасувати рішення сесії № 546 від 20 жовтня 2010 року про виділення земельної ділянки ОСОБА_1 під забудову та обслуговування житлового будинку, господарських будівель в с. Нещерів, по вул. Пархоменко, 16а, хоча на той час у позивача не було державного акту на право власності на земельну ділянку по вул. Гагаріна 8-а, а тому просить скасувати рішення сесії № 546 від 20 жовтня 2010 року, зобовязати відповідача прийняти рішення про відмову в задоволенні вимог, які викладені в депутатському зверненні та прийняти нове рішення про виділення земельної ділянки в іншому вільному місці, стягнути з відповідача кошти на відшкодування шкоди завданої його незаконним рішенням в сумі 203 грн. матеріальної шкоди, 5000 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач та його представники позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні викладеному в позові та просили адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що ОСОБА_1 вже отримав безоплатно у власність земельну ділянку з цільовим призначенням для особистого селянського господарства. В подальшому в порушення ст. 116 Земельного кодексу України, відповідно до вимог якої передача безоплатно у власність громадян земельних ділянок проводиться один раз по кожному виду використання, на підставі рішення 8 сесії 24 скликання Нещерівської сільської ради від 24.05.2004 року № 175, позивачу було надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва житлового будинку та ведення підсобного господарства в селі Нещерів Обухівського району Київської області по вулиці Гагаріна, 6а, та надано дозвіл на виготовлення технічної документації на складання державного акту на землю, він вже скористався своїм правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки з аналогічним цільовим призначенням, а тому сільська рада і скасувала своє рішення, оскільки воно суперечить закону.

Вислухавши представників позивача, представника відповідача, свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3 вивчивши матеріали справи, дослідивши надані суду докази, перевіривши правову оцінку обставин у справі, суд вважає, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом 19.01.2015 року.

Відповідно до ч.1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Ухвалою суду від 23.03.2015 року адміністративний позов залишено без руху, оскільки позивачем не надано доказів, та не зазначено коли позивач дізнався чи міг дізнатися про вказане рішення і своєчасно звернутися до суду за захистом своїх прав в межах встановлених законом строків.

Отже, враховуючи дату звернення позивача до суду, шестимісячний строк на звернення до суду з позовом, суд приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту, оскільки позивач дізнався про оскаржуване рішення 26.12.2014 року при сплаті земельного податку в сумі 203 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням, отже відповідно до ст. 99 КАС України позивачем подана заява в межах строку звернення до адміністративного суду.

Судом встановлено, що рішенням 8 сесії 24 скликання Нещерівської сільської ради від 24.05.2004 року № 175, позивачу було надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва житлового будинку та ведення підсобного господарства в селі Нещерів Обухівського району Київської області по вулиці Гагаріна, 6а, та надано дозвіл на виготовлення технічної документації на складання державного акту на землю.

Київською регіональною філією Центру ДЗК на підставі рішення № 175, 8 сесії 24 скликання Нещерівської сільської ради від 24 травня 2004 року « Про передачу земельної ділянки, у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства», позивачу був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯБ № 794777.

Вищезазначений державний акт сільським головою підписаний не був, право власності на земельну ділянку, що розташована в с. Нещерів, по вул. Гагаріна, 8-а, у відповідності до вимог чинного законодавства позивачем оформлено не було, а тому він не являється власником земельної ділянки.

12.06.2008 року позивач подав заяву в Нещерівську сільську раду про виділення йому земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в с. Нещерів.

25 жовтня 2010 року Нещерівська сільська рада Обухівського району Київської області, розглянувши на 36 сесії, пятого скликання заяву позивача, винесла рішення № 546 «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки розташованої в с. Нещерів, вул. Гагаріна, намічена для передачі у приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, громадянину ОСОБА_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ІН НОМЕР_1», вирішила, виділити гр. ОСОБА_1 земельну ділянку орієнтовною площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в с. Нещерів, вул. Пархоменка, 16-а.

Відповідно до п. 118 Земельного Кодексу України, яка розташована в с. Нещерів, вул. Пархоменка, 16-а наміченої для передачі у приватну власність гр. ОСОБА_1 надала дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки.

Рішенням Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області тридцять першої сесії шостого скликання № 292 31 У1 від 10.09.2013 року «Про розгляд депутатського звернення до земельної комісії» розглянувши депутатське звернення до земельної комісії стосовно виділення земельної ділянки орієнтовною площею 0,25 га під забудову та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, ОСОБА_4 в с. Нещерів по вул. Пархоменка, 16-а, враховуючи пропозиції постійної комісії з питань земельних відносин, вирішила, скасувати рішення сесії № 546 від 20 жовтня 2010 року про виділення земельної ділянки ОСОБА_1 під забудову та обслуговування житлового будинку, господарських споруд в с. Нещерів, по вул. Пархоменко, 16-а.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.18 КАС України адміністративні справи, у яких однією з сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа місцевого самоврядування, крім тих, що підсудні окружним адміністративним судам, підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Відповідно до змісту ч.2 ст.19 Конституції України, ч.3 ст.24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи, зокрема, місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та керуються у своїй у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, кабінету Міністрів України.

Згідно з ч.3 ст.140 Конституції України органами місцевого самоврядування є сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Відповідно до ст.146 Конституції України певні питання організації місцевого самоврядування, формування, діяльності та відповідальності органів місцевого самоврядування визначаються законом.

Згідно преамбули Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" цей Закон відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Відповідно змісту ч.1,3 ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами; представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Згідно з п.34 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях, зокрема, міської ради вирішуються відповідно до закону питання питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

В рішенні Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 (у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вказано, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Тому, на думку Конституційного Суду України, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані обєкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Відповідно до ст. 118 ЗК України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Відповідно до ст.134 ЗК України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі:передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів, для сінокосіння і випасання худоби, для городництва.

Таким чином, на думку суду, аналіз наведених норм дає підстави вважати, що у справі, яка розглядається, відповідач вийшов за межі наданих йому повноважень, скасувавши власне рішення, тому позовні вимоги в частині щодо скасування рішення сесії № 546 від 20 жовтня 2010 року про виділення земельної ділянки ОСОБА_1 під забудову та обслуговування житлового будинку, господарських споруд в с. Нещерів, по вул. Пархоменко, 16-а, підлягають задоволенню.

Також представник відповідача не надав суду доказів про правомірність оскаржуваного рішення, хоч у відповідності до ст. 71 КАС України саме на відповідача суб'єкта владних повноважень покладається обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Стосовно вимог позивача зобов'язального характеру, суд виходить з того, що на суд жодним чином не покладено повноваження перебирати функції державних органів щодо прийняття відповідних рішень, а тому дана вимога задоволенню не підлягає, враховуючи те, що судом задоволені позовні вимоги позивача в частині визнання протиправним та скасування рішення Нещерівської сільської ради 31 сесії 6 скликання від 10.09.2013 року № 2923.У1 «Про скасування рішення сесії № 546 від 20 жовтня 2010 року про виділення земельної ділянки ОСОБА_1 під забудову та обслуговування житлового будинку, господарських споруд в с. Нещерів, по вул. Пархоменко, 16-а.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, то дана вимога підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Оскільки позивачем доведено в судовому засіданні, що внаслідок неправомірного рішення відповідача, він переніс психологічні та моральні страждання, зміну життєвого укладу,позивач є інвалідом дитинства, що підтверджується витягом із акту огляду МСЕК Серії КИО-І № 169760, а тому, за таких обставин, суд вважає, що виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відшкодуванню підлягає моральна шкода в розмірі 1000 грн., яка повинна бути стягнена з уповноваженого органу Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області, яка завдала моральної шкоду.

Також з відповідача слід стягнути матеріальну шкоду в розмірі 203 грн. 00 коп., так як, позивачем 26.12.2014 року був сплачений земельний податок за виготовлення проекту землеустрою на вищезазначену суму, що підтверджується платіжним дорученням, а рішенням Нещерівсьої сільської ради Обухівського району Київської області було неправомірно скасовано рішення сесії № 546 від 20 жовтня 2010 року про виділення земельної ділянки ОСОБА_1 під забудову та обслуговування житлового будинку, господарських споруд в с. Нещерів, по вул. Пархоменко, 16-а, тому сплачена сума підлягає поверненню.

Щодо вимог позивача про відшкодування судових витрат, то у відповідності ст. 94 КАС України йому мають бути відшкодовані витрати по сплаті судового збору в розмірі 182,70 грн.

Керуючись ст.ст.6, 9, 17, 71, 158-163 КАС України, ст.ст.116,118,134 ЗК України, ЗУ «Про місцеве самоврядування», суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області 31 сесії 6 скликання від 10.09.2013 року №2923.У1 «Про скасування рішення сесії № 546 від 20.10.2010 року про виділення земельної ділянки ОСОБА_1 під забудову та обслуговування житлового будинку, господарських споруд в с. Нещерів по вул. Пархрменка 16-А.

Стягнути з Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 203 грн. та моральну шкоду у розмірі 1000 грн.

Стягнути з Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 182,70 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Обухівський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня складення постанови в повному обсязі апеляційної скарги.

Суддя: О.Б.Тиханський