Справа № 219/5794/2014-а
Суддя: Дуляницька Світлана Мефодіївна
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року 10год.15хв.Справа № 219/5794/2014-а Провадження № ЗП/808/29/14
м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Дуляницької С.М, суддів Калашник Ю.В., Максименко Л.Я., за участю секретаря судового засідання Ширшова А.А., та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивач: ОСОБА_1

відповідача 1: представник ОСОБА_2, відповідача 2: представник ОСОБА_3,

відповідача 3: представник ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_5

до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління МВС України в Донецькій області, Артемівського міського відділу ГУМВС України в Донецькій області

про визнання наказів незаконними, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_5 (позивач, ОСОБА_1В.) до Міністерства внутрішніх справ України (відповідач 1, МВС України), Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (відповідач 2, ГУМВС України в Донецькій області), Артемівського міського відділу ГУМВС України в Донецькій області (відповідач 3, Артемівський МВ ГУМВС України в Донецькій області), в якому позивач, з урахуванням збільшених позовних вимог, просить:

визнати незаконним рішення МВС України - суб'єкта владних повноважень, пов'язане з винесенням наказу № 1634 о/с від 20.08.2014 в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за п. 66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29.07.1991;

зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень поновити позивача на попередній роботі на тій же посаді (а.с.117-118 том 2);

визнати незаконним та скасувати наказ МВС України № 865 від 07.08.2014 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського МВ, Дружківського МВ, Краматорського МВ, УБОЗ, УКР, УДАІ ГУМВС України в Донецькій області" в частині звільнення з органів внутрішніх справ прапорщика міліції ОСОБА_1, інспектора патрульно-постової служби взводу № 1 роти патрульної Артемівського МВ (з обслуговування м.Артемівська та Артемівського району) Головного управління МВС України в Донецькій області;

стягнути на користь позивача грошове утримання з 07.08.2014 (як за час вимушеного прогулу з 8 жовтня 2014 року, так і за час фактичного виконання своїх функціональних обов'язків з 7 серпня по 8 жовтня 2014 року) (а.с.80-86 том 3).

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що на момент проведення службового розслідування позивач перебував у черговій відпустці за 2014 рік (з 02.07.2014 по 12.08.2014) з виїздом до м.Севастополь, де мешкає мати позивача, що підтверджується виданим відпускним посвідченням № 162. Про відкликання з відпустки позивач не був повідомлений. 13.08.2014 вийшов з відпустки згідно розпорядку та продовжував працювати до 08.10.2014, поки не було оголошено наказ по особовому складу № 1634 від 20.08.2014 про звільнення. Про проведення службового розслідування позивач не був повідомлений. Крім того, факт невиходу на роботу не може розглядатися як дискредитація. Також Міністр внутрішніх справ перевищив свої повноваження, перебравши на себе повноваження начальника ГУМВС в частині звільнення позивача. Вказує, що оскільки звільнений без законних на те причин, то повинен бути поновлений на роботі з відшкодуванням втраченого грошового забезпечення за час вимушеного прогулу. Просить позов задовольнити повністю.

Відповідач 1 проти задоволення позову заперечує. Зазначає, що оскаржувані накази видані з дотриманням вимог чинного законодавства України та Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України, Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України. Звільнення особи рядового і начальницького складу за вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу є окремою підставою для звільнення і не є видом дисциплінарного стягнення, передбаченого ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України. Відтак, статті 12-18 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, які регулюють порядок накладення та виконання дисциплінарних стягнень, при звільненні особи за п.66 (дискредитацією) Положення не застосовуються. Під час службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 був відсутній на службі без поважних причин. Опитати позивача із зазначених питань не вдалося через відсутність за місцем проходження служби та відсутність будь-якого зв'язку. Крім того, опитаний під час службового розслідування виконуючий обов'язки командира роти патрульної служби Артемівського МВ пояснив, що незаконно відсутнім на службі є ОСОБА_1, який знаходиться у відпустці з виїздом до м.Севастополь АР Крим, де в нього проживає мати. ОСОБА_1 було доведено до відома 24.07.2014, що йому необхідно з'явитися до місця проходження служби на підставі наказу начальника ГУМВС в Донецькій області. Через декілька годин ОСОБА_1 зателефонував і пояснив, що найближчий поїзд до м.Харків лише 11.08.2014, на який він придбав білет, і раніше приїхати не має можливості. Особи рядового і начальницького складу, вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України, зобов'язуються залишатися відданими народові України, захищати державний устрій і громадський порядок.

Керівництвом міськвідділу у період окупації м.Артемівська з 12 квітня по 7 липня 2014 року була організована співпраця осіб рядового і начальницького складу із незаконними збройними формуваннями ДНР, що виразилось у їх незаконних вказівках та діях протягом всього періоду окупації території Артемівського району Донецької області. Інша частина особового складу міськвідділу у зв'язку з активними діями представників ДНР взагалі самоусунулася від виконання функціональних обов'язків та обов'язку щодо захисту державного устрою України, безпеки громадян та громадського порядку на території міста та Артемівського району. Вчинення таких дій суперечить інтересам служби, що в свою чергу призвело до встановлення негативної суспільної думки населення щодо органів правопорядку та сприяло переходу значної частини населення і правоохоронців на бік незаконно створених воєнізованих формувань ДНР. Відповідно до ч.5 ст. 25 Закону України "Про міліцію", службова особа міліції, яка порушила вимоги закону або неналежно виконує свої обов'язки, несе відповідальність у встановленому порядку. З урахуванням допущених позивачем порушень вимог Закону України "Про міліцію", Присяги співробітника органів внутрішніх справи України і було прийнято рішення про звільнення позивача з органів внутрішніх справ. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Представники відповідачів 2 та 3 у своїх запереченнях підтримали позицію представника МВС.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, розглянувши матеріали і з'ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наступні обставини.

Позивач проходив службу в органах внутрішніх справ. З 05.08.2013 позивач працював на посаді інспектора ПС роти патрульної служби Артемівського МВ (з обслуговування м.Артемівська та Артемівського району) ГУМВС України в Донецькій області (а.с.55-70 том 2).

На підставі рапорту позивача від 01.07.2014 (а.с.3 том 1), наказом начальника Артемівського МВ (з обслуговування м.Артемівська та Артемівського району) ГУМВС України в Донецькій області, позивачу надано чергову відпустку за 2014 рік тривалістю 42 доби з виїздом до АР Крим (а.с.158 том 3).

Начальником Головного управління МВС України в Донецькій області генерал-майором міліції ОСОБА_6 21.07.2014 видано наказ "Про відкликання з чергових відпусток працівників МУ, МВ, РВ, ЛВ ГУМВС України в Донецькій області" № 271 о/с (а.с.161 том 3). Видання вказаного наказу обумовлене суспільно-політичною ситуацією, що склалася в регіоні, проведенням в Донецькій області антитерористичної операції, переведенням працівників ГУМВС України в Донецькій області на посилений варіант несення служби та у зв'язку зі службовою необхідністю.

Наказом начальника Артемівського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 23.07.2014 № 5 о/с прапорщика міліції ОСОБА_1 відкликано з чергової відпустки з 23.07.2014 року (а.с.157 том 3).

Вказаний наказ доведено до відома позивача тимчасово виконуючим обов'язки роти ПС Артемівського МВ ГУМВС України в Донецькій області капітаном міліції ОСОБА_7, що підтверджується письмовими поясненнями останнього (а.с.64-70 том 3). Як зазначає ОСОБА_7 в наданих поясненнях, ОСОБА_1 на службу не прибув, а повідомив, що найближчий поїзд до Харкова 11.08.2014, на який він взяв квитки.

Наказом МВС України від 07.08.2014 № 793 за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області, відповідно до вимог п. 2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 №230, призначено проведення службового розслідування, за результатами якого складено висновок від 07.08.2014 (а.с.36-63 том 3).

В ході проведення службового розслідування виявлено непоодинокі випадки порушень службової дисципліни відповідно до вимог Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22.02.2006 № 3460-IV, що виразилося у невиході окремих працівників Артемівського МВ (з обслуговування м.Артемівськ та Артемівського району) ГУМВС України в Донецькій області без поважних причин на службу, який підтверджено рапортами командирів і начальників служб та зафіксовано відповідними актами. Опитані в ході проведення службового розслідування заступник начальника Артемівського МВ ГУМВС України в Донецькій області підполковник міліції ОСОБА_8 та т.в.о. начальника сектору кадрового забезпечення цього ж підрозділу підполковник міліції ОСОБА_9 надали копії рапортів начальників служб та комісійні акти про відсутність на службі без поважних причин інспектора патрульної служби міліції взводу № 1 роти патрульної служби міліції прапорщика міліції ОСОБА_1 (а.с.46-48 том 3).

За результатами службового розслідування комісія дійшла висновку, що за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення ст. 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України "Про міліцію" та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, позивача слід звільнити з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

07.08.2014 МВС України видано наказ №865 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського МВ, Дружківського МВ, Краматорського МВ, УБОЗ, УКР, УДАІ ГУМВС України в Донецькій області". Згідно зазначеного наказу за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення ст. 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України "Про міліцію" та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ позивача вирішено звільнити з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Наказом МВС України від 20.08.2014 № 1634 о/с, відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із постановленням на військовий облік) за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) (а.с.35 том 3).

Вважаючи протиправними накази №865 від 07.08.2014 та № 1634 о/с від 20.08.2014 в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ України, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов'язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про міліцію" визначено, що міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

Статтею 10 Закону України "Про міліцію" визначені основні обов'язки міліції.

З тексту присяги працівника внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382, вбачається, що кожний працівник органів внутрішніх справ України, який склав таку присягу, вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України: поклявся завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю; присягнув з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ, поклявся мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", накази повинні бути законними, зрозумілими і виконуватися беззаперечно, точно та у визначений строк.

Отже, недодержання працівником органів внутрішніх справ України наведених вище норм є безумовною підставою вважати цю особу такою, яка вчинила правопорушення.

Так, зі змісту висновку службового розслідування вбачається, що відповідач був відсутній на службі без поважних причин. В ході судового розгляду справи встановлено, що начальником Артемівського МВ ГУМВС України в Донецькій області на виконання наказу начальника ГУМВС України в Донецькій області був виданий наказ про відкликання позивача з чергової відпустки, який позивач не виконав, на службу не прибув.

Покликання позивача на те, що йому не було відомо про відкликання з відпустки суд відхиляє, оскільки в матеріалах справи містяться письмові пояснення тимчасово виконуючого обов'язки командира роти ПС Артемівського МВ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_7, який безпосередньо повідомляв позивача про відкликання з відпустки та необхідність прибути на службу (а.с.64-70 том 3). Щодо неможливості позивача прибути на службу через відсутність квитків на поїзд, то суд зазначає, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що в липні 2014 року було відсутнє транспортне сполучення з АР Крим (залізничний транспорт, автомобільний тощо).

А відтак, позивач в порушення Присяги працівника ОВС, самоусунувся від виконання функціональних обов'язків та обов'язку щодо захисту державного устрою України, безпеки громадян та громадського порядку на території міста та Артемівського району.

Суд вважає, що висновки службового розслідування відповідають фактичним обставинам справи.

Дії позивача не відповідають вимогам ст. 10 Закону України "Про міліцію", вчинені в порушення цієї статті, позивачем не виконано наказ керівництва.

За приписами ст. 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Пунктом 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114, визначено, що особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Отже, наявні в матеріалах справи докази та пояснення сторін підтверджують викладену у Висновку службового розслідування інформацію щодо вчинення позивачем правопорушення, а відтак висновок щодо наявності підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є обґрунтованим та таким, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Суд також зазначає, що відповідачем 1 в ході проведення службового розслідування не було відібрано пояснення від позивача в силу того, що в період проведення такого розслідування позивач на службі був відсутній, незважаючи на наявність наказу про відкликання з відпустки. Як пояснив позивач в судовому засіданні, до 11.08.2014 він перебував в АР Крим. При цьому суд зазначає, що не повідомлення позивача про проведення службового розслідування чи не відібрання пояснень від позивача не може вважатися достатньою підставою для скасування оскаржуваних наказів, оскільки вчинення позивачем протиправного діяння є несумісним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, суперечить змісту Присяги працівників внутрішніх справ, підриває довіру громадян як до працівників міліції, так і до органів внутрішніх справ в цілому, принижує їх авторитет.

Щодо покликань позивача на перевищення міністром внутрішніх справ своїх повноважень в частині звільнення позивача, суд зазначає таке. Статтею 13 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV, визначено, що міністрові внутрішніх справ України належить право накладати дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, на всіх осіб рядового і начальницького складу. Інші начальники накладають дисциплінарні стягнення в межах прав, наданих їм міністром внутрішніх справ України. З огляду на наведене, твердження позивача щодо перевищення міністром своїх повноважень під час прийняття оскаржуваних рішень судом не приймається.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

З наведених підстав суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, а тому позов таким, що не підлягає задоволенню.

Судові витрати на користь позивача не присуджуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя С.М.Дуляницька

Судді Ю.В.Калашник

ОСОБА_10