Справа № 803/2220/14
Суддя: Гулид Роман Методійович
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 р. Справа № 876/1236/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Гулида Р.М.,

суддів - Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вербена" на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вербена" до Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

ТзОВ "Вербена" звернулося з позовом до Нововолинської ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22 серпня 2014 року №, яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 46 462 грн..

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що договірні зобов'язання з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за грудень 2012 року та приватним підприємцем ОСОБА_2 за вересень 2013 року виконані, що підтверджується первинними документами бухгалтерського та податкового обліку. Посилання відповідача на відсутність товарно-транспортних накладних як на підставу недійсності господарської операції, на думку позивача, є безпідставним, так як документом, на підставі якого виконуються внутрішні перевезення вантажів може бути товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. Отже, таким документом може бути і звичайна видаткова накладна на товар, а товарно-транспортна накладна є необхідним документом для підприємств, які здійснюють транспортні перевезення. Крім того, вважає, що порушення податкового законодавства фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та приватним підприємцем ОСОБА_2 не впливає на формування позивачем податкового кредиту та віднесення відповідних сум до валових витрат підприємства.

Враховуючи наведене вважає, що ТзОВ "Вербена" не занизило ПДВ на загальну суму 30 975 грн., відтак не повинно нести відповідальність у вигляді сплати штрафу.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2014 року, в задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ТзОВ "Вербена" подало апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задоволити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідає фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Сторони в судове засідання не прибули, хоч про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч.1 п.2 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу у порядку письмового провадження.

24.04.2015 року Нововолинська ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області подала до суду клопотання, в якому просить закрити провадження у справі у зв'язку з досягненням між сторонами примирення. До клопотання додано копію рішення про погодження застосування процедури податкового компромісу від 14.04.2015 року №1715/22-14.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи заяви про визнання постанови нечинною та закриття провадження у справі у зв'язку з примиренням сторін, суд приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Нововолинською ОДПІ ГУ Міндоходів проведено позапланову виїзну перевірку ТзОВ "Вербена" щодо встановлення фінансово-господарських взаємовідносин та взаєморозрахунків з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за грудень 2012 року та приватним підприємцем ОСОБА_2 за вересень 2013 року.

08.08.2014 року за результатами перевірки податковим органом складено акт №631/111/22-21736940, яким встановлено порушення пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 ПК України, що потягло за собою заниження ПДВ на загальну суму 30 975 грн., у тому числі за грудень 2012 року в сумі 7 640 грн., за вересень 2013 року в сумі 23 335 грн..

Не погодившись з актом перевірки, ТзОВ "Вербена" оскаржило його в адміністративному порядку, проте листом від 22 серпня 2014 року Нововолинська ОДПІ ГУ Міндоходів повідомила, що в порушення п. 86.7 ст. 86 ПК України заперечення подано до контролюючого органу з порушенням строків, а тому залишено без розгляду.

На підставі зазначеного акту Нововолинською ОДПІ ГУ Міндоходів було прийнято податкове повідомлення-рішення від 22 серпня 2014 року №, яким визначено суму грошового зобов'язання з ПДВ в розмірі 46 462 грн., в тому числі 30 975 грн. основний платіж та 15 487,50 грн. штрафна (фінансова) санкція.

ТзОВ "Вербена" не погодившись з винесеним податковим повідомленням-рішенням і оскаржило його в адміністративному порядку, проте рішенням ГУ Міндоходів у Волинській області від 15 вересня 2014 року №5533/03-20-10-03-06 та рішенням Державної фіскальної служби України від 13 жовтня 2014 року №4898/6/99-99-10-01-15 податкове повідомлення-рішення від 22 серпня 2014 року № залишено без змін, а скарги - без задоволення.

Під час проведення перевірки податковим органом було встановлено, що первинні документи оформленні від ФО-П ОСОБА_1 та ПП ОСОБА_2 містять наявні ознаки дефектності, а також відсутні первинні документи (товарно-транспортні накладні, які б підтверджували поставку товару, акти прийому-передачі, документи складського обліку, що підтверджують оприбуткування товару, матеріальні звіти, сертифікати відповідності на придбаний товар, та інші документи, які б підтверджували фактичне надходження на підприємство товарно-матеріальних цінностей та використання їх в господарській діяльності).

Стосовно правовідносин з ФО-П ОСОБА_1, слід зазначити наступне.

Між ТзОВ "Вербена" (покупець) та ФО-П ОСОБА_1 (продавець) 10 грудня 2012 року укладено договір купівлі-продажу №10/12/12 на придбання паливної продукції - брикету торфового, напівфабрикату торф'яного.

Відповідно до умов цього договору, підтверджуючим якість продукції документом є - сертифікат якості. Оплата товару покупцем проводиться з моменту отримання товару на склад, але не пізніше ніж через 30 календарних днів. Доставка товару до пункту призначення здійснюється продавцем. Розрахунки за поставлений товар в грудні 2012 року не проводились. Станом на 31 грудня 2012 року заборгованість становила 45 838 грн..

Слід зазначити, що під час перевірки з боку ТзОВ "Вербена" не було надано наступних документів: товарно-транспортних накладних, актів прийому-передачі, документів складського обліку, матеріальних звітів, сертифікатів відповідності на придбаний товар, інших документів, що підтверджують фактичне надходження на підприємство товару та використання його в господарській діяльності. Також не встановлено матеріально-відповідальну особу, яка відповідала за оприбуткування та списання запчастин на складі.

По правовідносинах з ПП ОСОБА_2 вбачається наступне.

Між ТзОВ "Вербена" (покупець) та ПП ОСОБА_2 (постачальник) 01 липня 2013 року укладено договір поставки №01/07/13, згідно якого постачальник зобов'язується систематично постачати та передавати у власність покупця товар, на підставі заявлених покупцем замовлень на постачання. За отриманий товар у вересні 2013 року розрахунки не проводились. Заборгованість станом на 30 вересня 2013 року становила 193 186 грн..

ТзОВ "Вербена" під час проведення перевірки також не було надано наступних документів: товарно-транспортних накладних, актів прийому-передачі, документів складського обліку, матеріальних звітів, сертифікатів відповідності на придбаний товар, інших документів, що підтверджують фактичне надходження на підприємство товару та використання його в господарській діяльності. Також не встановлено матеріально-відповідальну особу, яка відповідала за оприбуткування та списання товарів на складі.

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України передбачено, що цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно п.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

З аналізу ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" вбачається, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, які передбачені чинним законодавством.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

З зазначеного випливає, що необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Відтак, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Враховуючи вищенаведені норми Законів, колегія суддів констатує, що апелянтом фактично не було підтверджено жодними належними документами факт придбання товарів у ФО-П ОСОБА_1 згідно із договором купівлі-продажу від 10 грудня 2012 року №10/12/12 та у ПП ОСОБА_2 згідно із договором поставки від 1 липня 2013 року №01/07/13, а наявність у позивача видаткових і податкових накладних, платіжних документів сама по собі не свідчить про фактичне здійснення та реальність вчинення господарських операцій. Встановлена перевіркою відсутність реально вчиненої господарської операції вказує на юридичну дефектність відповідних первинних документів, з огляду на що такі документи за змістом пункту 44.1 ПК України, не можуть бути законною підставою для формування податкового обліку платника податку.

Також слід зазначити, що згідно із актом Гошанської ОДПІ ГУ Міндоходів у Рівненській області від 25 вересня 2013 року №145/1742/НОМЕР_1 "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань формування податкового зобов'язання та податкового кредиту в декларації з ПДВ за грудень 2012 року при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ФО-П ОСОБА_3, ФО-П ОСОБА_2 за лютий-березень 2013 року", у ФО-П ОСОБА_1 відсутнє майно, трудові ресурси, технічний персонал, основні фонди для реалізації будівельних матеріалів дрібними партіями, спецзасоби для транспортування товарно-матеріальних цінностей, договори на перевезення вантажів, акти виконаних робіт.

Згідно з актом ДПІ у Рівненському районі ГУ Міндоходів у Рівненській області від 31 грудня 2013 року №000071/17-12-17-02/НОМЕР_2 "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з питань формування в декларації з ПДВ за вересень 2013 року податкового зобов'язання та податкового кредиту", не встановлено факту передачі товарів від продавця до покупця у зв'язку із відсутністю документів, що засвідчують транспортування товарів, а саме: маршрутних листів, довіреностей, специфікацій та будь-яких інших документів, що засвідчують транспортування, зберігання товарів (робіт, послуг) відправником товару.

З огляду на викладене, колегія суддів констатує, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про правомірність винесення податковим органом оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та відмови в задоволенні адміністративного позову.

При цьому слід зазначити, що у відповідності до вимог статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач може відмовитись від адміністративного позову, а сторони можуть примиритися у будь який час до закінчення апеляційного розгляду. У разі відмови від адміністративного позову або примирення сторін, суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу відповідно до вимог статей 112 і 113 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.113 КАС України, сторони можуть повністю або частково врегулювати спір на основі взаємних поступок. Примирення сторін може стосуватись лише прав та обов'язків сторін і предмета адміністративного позову.

Відповідно до ч.3 ст.113 КАС України, у разі примирення сторін суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі, у якій фіксуються умови примирення. Умови примирення не повинні суперечити закону або порушувати чиї небудь права, свободи або інтереси.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо сторони досягли примирення.

У відповідності до частини 2 статті 203 КАС України, якщо судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення, а обставини які стали підставою для закриття провадження у справі, виникли після його ухвалення, суд апеляційної інстанції визнає таке рішення нечинним і закриває провадження у справі.

Як видно із клопотання Нововолинської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області про закриття провадження у справі, спір між сторонами врегульований шляхом досягнення податкового компромісу відповідно до рішення про погодження застосування податкового компромісу від 14 квітня 2015 року №1715/22-14.

Згідно з пунктом 11-2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для примирення сторін на будь-якій стадії процесу є досягнення податкового компромісу щодо сплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Підрозділом 9-2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України передбачено, що податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу.

Сума заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість сплачується в розмірі 5 відсотків такої суми. При цьому 95 відсотків суми заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість вважаються погашеними, штрафні санкції не застосовуються, пеня не нараховується.

Процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобов'язання вважається неузгодженим.

Податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених податкових зобов'язань згідно із цим підрозділом.

Так, згідно з рішенням начальника Нововолинська ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області від 14 квітня 2015 року № 1715/22-14 ТзОВ "Вербена" сплачено 1 548, 75 грн. податкових зобов'язань для досягнення податкового компромісу із сплати грошового зобов'язання з податку на додану вартість, визначеного оскаржуваним в даній справі податковим повідомленням-рішенням від 22 серпня 2014 року №, у зв'язку з чим йому було погоджено застосування процедури податкового компромісу.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що примирення сторін як обставина, яка є підставою для закриття провадження у справі, виникла після ухвалення рішення, таке примирення не суперечить закону та не порушує чиї-небудь права, свободи або інтереси, а тому оскаржувану постанову суду слід визнати нечинною і закрити провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 113, 157, 160, 195, 197, п.5 ст. 198, 203, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Клопотання Нововолинської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про закриття провадження у справі у зв'язку з примиренням сторін - задоволити.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2014 року у справі №803/2220/14 - визнати нечинною та закрити провадження у справі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Р.М. Гулид

Судді: С.М. Кузьмич

В.З. Улицький