Справа № 809/359/15
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2015 р. Справа № 809/359/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Григорука О.Б.

при секретарі Гринчишин Х.І.

за участю: позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1

до відповідача: УМВС України в Івано-Франківській області

про визнання нечинними наказів №700, №1748 від 26.12.2014, висновку службового розслідування від 28.11.2014, поновлення на роботі та стягнення коштів за час вимушеного прогулу, моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду із адміністративним позовом до УМВС України в Івано-Франківській області про визнання нечинними наказів №1748 та №700 від 26 грудня 2014 року у пункті його звільнення з органів внутрішніх справ, поновлення на посаді начальника сектору дільничних інспекторів міліції Галицького РВ УМВС України в Івано-Франківській області, зобов'язання вчинити дії.

Згідно заяви про збільшення позовних вимог від 03.03.2015 позивач, окрім первинних вимог, просив визнати нечинним висновок службового розслідування за фактом порушення вимог транспортної дисципліни начальником СДІМ Галицького РВ УМВС в Івано-Франківській області майором міліції ОСОБА_1 від 28.11.2014.

Згідно заяви від 25.05.2015 позивач просив суд також стягнути з УМВС України в Івано-Франківській області на його користь моральну шкоду в сумі 15000 грн.

В судових засіданнях позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав вказаних у позовній заяві та письмових заявах про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечив із підстав відсутності протиправності в діях відповідача при звільненні позивача.

Розглянувши адміністративний позов, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши наявні письмові докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_3 до звільнення спірним наказом працював на посаді начальника сектору дільничних інспекторів міліції Галицького РВ УМВС України в Івано-Франківській області.

Відповідно до наказу № 700 о/с від 26.12.2014 начальника управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області ОСОБА_1 було звільнено з органів внутрішніх справ у запас за ст. 64 п. "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Підставою для прийняття цього наказу став наказ начальника управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області №1748 від 26.12.2014.

Пункт "є" ст. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ передбачає звільнення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Згідно до наявної у матеріалах справи копії наказу начальника управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області № 1748 від 26.12.2014 року вбачається, що дисциплінарне стягнення до працівника застосовано з урахуванням встановлених службовим розслідуванням обставин, які викладені в висновку службового розслідування за фактом порушення вимог транспортної дисципліни начальником СДІМ Галицького РВ майором міліції ОСОБА_1М, який затверджений начальником УМВС в Івано-Франківській області 28.11.2014 (а.с. 32,33).

Так, зокрема, у висновку та наказі зазначено, що 28.10.2014 під час спільного відпрацювання служб BІOC УКЗ УМВС та УДАІ УМВС з приводу дотримання працівниками УМВС України в Івано-Франківській області вимог службової та транспортної дисципліни, між населеними пунктами смт. Вільшівці та с. Задністрянськ Галицького району Івано-Франківської області було зупинено автомобіль марки Дачія-Логан, н.з. АТ 7674 AI під керуванням майора міліції ОСОБА_1 начальника сектору дільничних інспекторів міліції Галицького РВ УМВС з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Вивчення обставин щодо вказаного факту засвідчило, що майор міліції ОСОБА_1, керував автомобілем марки Дачія-Логан, н.з. АТ 7674 AI, у стані алкогольного сп'яніння. Від проходження медичного освідування у закладі охорони здоров'я майор міліції ОСОБА_1 категорично відмовився. Внаслідок відмови майор міліції ОСОБА_1 від проходження медичного освідування, відносно останнього складено протокол про адміністративне правопорушення серії АБ №969216, за ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час розгляду справи, судом встановлено, що вказані обставини слугували підставою прийняття наказу № 1748 від 26.12.2014.

З вказаного приводу слід зазначити, що 07.04.2015 Івано-Франківським міським судом прийнято рішення у справі №344/20074/14-п (а.с. 124, 125), яким провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрито, в зв'язку з відсутністю події та складу правопорушення

Зокрема, судовим рішенням встановлено, що під час розгляду справи не знайшов свого підтвердження факт керування ОСОБА_1 28.10.2014 в стані алкогольного сп'яніння транспортним засобом, як і не знайшов свого підтвердження факт керування транспортним засобом взагалі.

Враховуючи вказане, Івано-Франківським міським судом встановлено відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до частини 1 статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, встановлені постановою Івано-Франківського міського суду від 07.04.2015 у справі №344/20074/14-п обставини фактично спростовують висновки службового розслідування від 28.11.2014, зокрема спростовано факт керування ОСОБА_1 28.10.2014 в стані алкогольного сп'яніння транспортним засобом, а також сам факт керування позивачем транспортним засобом, які і були підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення згідно наказу №1748 від 26.12.2014.

Крім цього, в ході розгляду справи відповідачем не спростовано посилання позивача на те, що під час службового розслідування, так і в ході дисциплінарного провадження, позивача було позбавлено можливості реалізувати надані йому права, зокрема, з огляду на факти не ознайомлення його з наказом про призначення службового розслідування, складом комісії, що буде його проводити, підставами для його призначення, не проведення з позивачем бесід та ненадання можливості надати будь-які пояснення чи заперечення, а також не надання можливості позивачу ознайомитися з висновками службового розслідування, що не може відбуватися за правилами діючого законодавства України.

Таким чином, судом встановлено безпідставність висновку зазначений у наказі №1748 від 26.12.20014 про порушення вимог ст. ст. 2 та 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх України, затвердженої постановою КМУ від 28.12.1991 №382, наказів МВС України від 16.03.2007 №81 «Про заходи щодо зміцнення дисципліни і законності в органах внутрішніх справ та попередження надзвичайних подій пов'язаних із загибеллю й травмуванням особового складу» та від 26.03.2010 №90 «Про стан дисципліни та законності в діяльності органів і підрозділів внутрішніх справ та заходи щодо його покращення».

За таких обставин, пункт 1 наказу №1748 від 26.12.20014 є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки ґрунтується на фактах, які не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

При цьому, не підлягає задоволенню позовна вимога позивача про визнання нечинним висновку службового розслідування за фактом порушення вимог транспортної дисципліни начальником СДІМ Галицького РВ УМВС України в Івано-Франківській області від 28.11.2014, оскільки висновок службового розслідування лише фіксує певні обставини та не є остаточним документом, зобов'язуючим до вчинення будь-яких дій. Висновок службового розслідування, не породжує певних правових наслідків, його результати не мають обов'язкового характеру для позивача. Оскільки вищевказаний висновок не має обов'язкового характеру і не набуває статусу рішення в розумінні пункту 1 частини 1 статті 17 КАС України, внаслідок чого не може бути оскаржений в адміністративному суді в порядку адміністративного судочинства.

Щодо позовних вимог позивача про визнання нечинним наказу №700 о/с від 26.12.2014, яким позивача звільнено з органів внутрішніх справ, поновлення на посаді начальника сектору дільничних інспекторів міліції Галицького РВ УМВС України в Івано-Франківській області слід зазначити наступне.

Як встановлено судом, згідно наказу №4 о/с від 13.01.2015 (а.с. 36) було скасовано наказ УМВС України в Івано-Франківській області №700 о/с від 26.12.2014 у частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ.

Таким чином, станом на момент подання позову та розгляду справи був відсутній предмет оскарження, і як наслідок у суду відсутні підстави надавати оцінку наказу, який скасований до відкриття провадження у справі.

Судом встановлено також, що безпідставними в зв'язку з цим є пов'язані позовні вимоги про поновлення на посаді та виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, оскільки позивачем заявлено вказані вимоги з обґрунтуванням незаконності скасованого наказу №700 о/с від 26.12.2014. Крім цього, питання поновлення на посаді та стягнення в зв'язку з цим коштів є предметом розгляду іншої справи, яка розглядається в порядку адміністративного судочинства Івано-Франківським окружним адміністративним судом №809/609/15.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди завданої діями відповідача, слід зауважити наступне.

У постанові Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду №5 від 25.05.2001 та від 27.02.2009 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Стверджуючи про те, що відповідачем позивачеві завдано моральну шкоду, позивачем не обґрунтовано, в чому полягає ця шкода, не доведено факту завдання немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у житті позивача. Окрім того, позивачем не обґрунтовано розміру відшкодування моральної шкоди в сумі 15000 грн.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про відшкодування на користь позивача моральної шкоди в сумі 15000,00 грн. задоволенню не підлягають.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати п. 1 наказу УМВС України в Івано-Франківській №1748 від 26.12.2014 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників УМВС України в Івано-Франківській області".

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Григорук О.Б.

Постанова складена в повному обсязі 16.06.2015 року.