Справа № 826/11837/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

19 червня 2015 року м. Київ № 826/11837/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберда В.І., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовом ОСОБА_1
до Головне управління Служби безпеки України у м.Києві та Київській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області про визнання протиправною бездіяльності щодо винесення постанови про зняття арешту з квартири АДРЕСА_1; скасування постанови від 20.07.2010 про визнання речовими доказами та накладення арешту; зняття арешту з квартири АДРЕСА_1.

Отже, переметом даного спору є дії та постанова слідчого від 20.07.2010 про визнання речовими доказами та накладення арешту з квартири АДРЕСА_1.

Згідно п. 9 розділу ХІ Перехідні положення Кримінального процесуального кодексу України від 13.04.2012 запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим кодексом.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення

управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України)

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (частина друга статті 2 КАС України).

Вичерпний перелік публічно-правових справ, на які не поширюється юрисдикція адміністративних судів, визначено в частині третій статті 17 КАС України, а саме справи: що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; які належить вирішувати в порядку кримінального судочинства; про накладення адміністративних стягнень; щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) об'єднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції (пункти 1, 2, 3, 4).

Отже, Кодекс адміністративного судочинства України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Відповідно до п. 1 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Згідно зі ст. 130 КПК України про рішення, прийняті слідчим або прокурором під час провадження досудового слідства у випадках, зазначених у цьому Кодексі, а також у випадках, коли це визнає за необхідне слідчий або прокурор, складається мотивована постанова.

Відповідно до ст. 234 КПК України (1960 року) дії слідчого можуть бути оскаржені до суду.

Скарги на дії слідчого розглядаються судом першої інстанції при попередньому розгляді справи або при розгляді її по суті, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Положеннями ч. 1 ст. 306 КПК України (2012 року) визначено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Отже, за нормами Кримінального процесуального кодексу України і в редакції чинній на час прийняття оскарженої постанови, і в редакції чинній на даний час, правовідносини, що мають місце під досудового розслідування кримінальної справи, за своєю правовою природою є кримінально-процесуальними, а тому розгляд скарг, зокрема на дій та постанови слідчих має відбуватися у тому ж процесуальному порядку і тим же судом, на який відповідно до закону покладені повноваження щодо перевірки й оцінки доказів у кримінальній справі, тобто судом із розгляду кримінальних справ. До того ж імперативний припис пункту 2 частини третьої статті 17 КАС України виключає юрисдикцію адміністративних судів щодо справ, які належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Зазначене обумовлює висновок, що у разі оскарження до суду дій, рішень слідчого під час досудового розслідування кримінальної справи такі скарги суди повинні розглядати в порядку встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Оскільки, у даних відносинах Відповідач не вчиняв дій як суб'єкт владних повноважень, а вчиняв процесуальні дії в порядку Кримінального процесуального кодексу України, суд приходить до висновку, що дану позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

При цьому суд роз'яснює, що справи щодо оскарження, рішень, дій та бездіяльності слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи підлягають до розгляду місцевим судам в порядку визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 3 ст. 17, п. 1 ч. 1 ст. 109, ст. 165 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області про визнання протиправною бездіяльності щодо винесення постанови про зняття арешту з квартири АДРЕСА_1; скасування постанови від 20.07.2010 про визнання речовими доказами та накладення арешту; зняття арешту з квартири АДРЕСА_1.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі невідкладно надсилати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена особою, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Келеберда

Додаток: копія позову з доданими матеріалами на ______ аркушах.