Справа № 2а-0770/3617/12
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 р. № 876/1027/14
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Мікули О.І., Ніколіна В.В.

за участю секретаря судових засідань: Щерби С.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2013 року у справі за адміністративним позовом Закарпатського обласного комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Ужгород» до Управління державної служби боротьби з економічною злочинністю Ужгородського МВ УМВС в Закарпатській області, третя особа - Державна служба інтелектуальної власності України про визнання дій протиправними, -

встановив:

10.12.2012 ЗОКП «Міжнародний аеропорт Ужгород» звернулось в суд із адміністративним позовом до УДСБЕЗ Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив визнати протиправними дії відповідача через дії працівників міліції, а саме: оперуповноваженого СДСБЕЗ Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області Чепис В.С., оперуповноваженого ОВС УДСБЕЗ Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області Квочка Я.І. та оперуповноваженого ОВС УДСБЕЗ Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області Крайняй І.І. щодо проведення перевірки діяльності позивача на предмет дотримання Закону України «Про авторське право та суміжні права», що мала місце 20.11.2008, за наслідками якої складено акт контрольної перевірки від 20.11.2008.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що дії працівників відповідача щодо проведення спірної перевірки є протиправними, оскільки у відповідності до п. 24 ст. 11 Закону України «Про міліцію» така може бути проведена за умови наявності направлення на її проведення. Проте, такого направлення на перевірку пред'явлено не було, що свідчить про незаконність її проведення.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.11.2013 позов задоволено повністю.

Із постановою суду першої інстанції не погодився Ужгородський МВ УМВС України в Закарпатській області. Вважає, що така винесена з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Враховуючи те, що усі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про його дату, час та місце, у відповідності до ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України апеляційний розгляд справи проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 20.11.2008 працівниками УДСБЕЗ Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області на підставі п. 24 ст. 11 Закону України «Про міліцію» проведено перевірку ЗОКП «Міжнародний аеропорт Ужгород» на предмет дотримання вимог Закону України «Про авторське право і суміжні права», за результатами якого складено акт контрольної перевірки від 20.11.2008.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов належить задовольнити, оскільки дії працівників відповідача по проведенню спірної перевірки є протиправними, так як у відповідності до п. 24 ст. 11 Закону України «Про міліцію» така може бути проведена на підставі направлення. Проте, у процесі судового розгляду такого направлення відповідачем не представлено. При цьому, суд першої інстанції відхилив посилання відповідача на те, що відповідно до листа № 35/26257 зазначене направлення знищене, оскільки суду не надано актів знищення чи журналу реєстрації документів.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пунктів 1, 5 Положення про Державну службу боротьби з економічною злочинністю затвердженого постановою КМ України від 05.07.1993 № 510 (у редакції чинній на час проведення перевірки) Державна служба боротьби з економічною злочинністю є складовою частиною кримінальної міліції системи МВС. Підрозділи Державної служби боротьби з економічною злочинністю користуються правами, передбаченими законами України «Про міліцію».

Згідно п. 24 ст. 11 Закону України «Про міліцію» (у редакції чинній на час проведення перевірки) міліції для виконання покладених на них обов'язків надається право проводити перевірки по фактах порушення законодавства, контроль за додержанням якого віднесено до компетенції міліції, вимагати проведення інвентаризацій і ревізій відповідних сфер фінансово-господарської діяльності.

Органи міліції вправі приступити до проведення перевірки суб'єктів господарської діяльності за умови наявності направлення на перевірку, яке складається за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України. У направленні на перевірку зазначаються дата його видачі, назва підрозділу міліції, мета, вид, підстави, дата початку та дата закінчення перевірки, посади, звання та прізвища посадових осіб підрозділу міліції, які проводитимуть перевірку. Направлення на перевірку є дійсним за умови наявності підпису керівника підрозділу міліції, скріпленого печаткою органу міліції.

Отже, виходячи з положень наведених норм, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що працівники міліції вправі приступити до проведення перевірки в порядку п. 24 ст. 11 Закону України «Про міліцію» за умови наявності направлення на перевірку. Проте, відповідачем у процесі судового розгляду доказів наявності такого направлення не представлено, хоча у цій категорії справ, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, обов'язок доказування правомірності своїх дій покладається на відповідача.

Апелянт посилається на те, що у п. 21 журналу реєстрації перевірок № 1.39 є посилання на вимогу від 19.11.2008, чого судом першої інстанції не взято до уваги.

Судом апеляційної інстанції досліджено наявну у матеріалах справи копію вказаного журналу та встановлено, що у ньому дійсно наявний запис «вимога щодо проведення перевірки від 19.11.2008 № 21597» (а.с. 8). Однак, суд апеляційної інстанції дослідивши наявну у матеріалах справи копію цієї вимоги (а.с. 18) встановив, що така не відповідає положенням п. 24 ст. 11 Закону України «Про міліцію», так як у ній відсутні наступні обов'язкові реквізити: мета, вид, підстави, дата початку та дата закінчення перевірки, посади, звання та прізвища посадових осіб підрозділу міліції, які проводитимуть перевірку.

Крім того, дослідивши зміст цієї вимоги, суд першої інстанції вірно зазначив, що така жодним чином не стосується спірної перевірки, оскільки ця вимога стосується витребування у порядку п. 17 ст. 11 Закону України «Про міліцію» документів щодо поступлення та цільового використання бюджетних коштів, а також документів, що підтверджують придбання обладнання, проведення ремонтних та будівельних робіт, виплату заробітної плати, премій працівникам протягом 2007-2009 років. Питання діяльності ЗОКП «Міжнародний аеропорт Ужгород» на предмет порушення вимог Закону України «Про авторське право і суміжні права» у вказаному документів не порушується.

Також безпідставним є посилання відповідача на те, що направлення на перевірку існувало, проте було знищене за терміном зберігання згідно листа від 13.08.2013 № 35/26257, оскільки на підтвердження цих обставин не надано жодних доказів, зокрема, акт знищення, журнал реєстрації цього документа. Крім того, апелянт посилається на те, що за наслідками цієї перевірки 13.03.2009 порушено кримінальну справу, а тому знищення документів до її завершення суперечило б нормам КПК України.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що судом першої інстанції під час розгляду цієї справи, було досліджено матеріали кримінальної справи № 1113109 порушеної 13.03.2009 СВ Ужгородського МВ ГУ МВС України в Закарпатській області та встановлено, що така вимога у цій справі відсутня. Крім того, матеріали кримінальної справи не містять документів та відомостей про те, що відповідач до початку проведення перевірки мав підстави вважати, що позивачем порушуються авторські чи суміжні права при здійсненні господарської діяльності.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання апелянта на те, що цей спір належить розглядати у порядку кримінального судочинства, оскільки суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що оскаржувані позивачем дії відповідача щодо проведення перевірки мали місце 20.11.2008, тобто задовго до порушення кримінальної справи (13.03.2009). Доказів того, що ця перевірка проводилась у рамках оперативно-розшукової чи кримінальної справи, відповідачем не надано, а від так, виходячи з положень ст. 17 КАС України, цей спір належить до адміністративної юрисдикції.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність дій відповідача, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області - залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2013 року у справі № 2а-0770/3617/12- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів, з дня складення її у повному обсязі, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: О.І. Мікула

В.В. Ніколін

Ухвала у повному обсязі складена та підписана 22.06.2015.