Справа № 805/1280/15-а
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Дмитрієв В.С.
Суддя-доповідач -
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року справа №805/1280/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В., Чебанова О.О., при секретарі судового засідання Томах О.О., за участю представника відповідача Шмакова Р.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2015р. у справі № 805/1280/15-а за позовом Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області про визнання незаконною та скасування постанови від 02.03.2015 ВП №46684741,-

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області звернулось до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області про визнання незаконною та скасування постанови від 02.03.2015 ВП №46684741.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2015 року позовні вимоги за вказаним позовом задоволено, зокрема, визнано незаконною та скасовано постанову Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області від 02.03.2015 ВП № 46684741 про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Суд першої інстанції виходив з того, що відсутність повного найменування юридичної особи боржника є формальною підставою, яка не може бути причиною для відмови у відкритті виконавчого провадження та не перешкоджає подальшому відкриттю виконавчого провадження та проведенню виконавчих дій за наявності всіх інших реквізитів боржника, які дають змогу його ідентифікувати.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню та просив прийняти нове рішення, яким скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивачу в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що на примусовому виконанні у ВДВС Волноваського РУЮ Донецької області знаходився виконавчий лист №805/4533/14, виданий 29.01.2015 Донецьким окружним адміністративним судом. В резолютивній частині зазначеного виконавчого листа відсутні відомості щодо якого виконавчого провадження необхідно провести виконавчі дії. Також апелянт зазначив, що повне найменування боржника - ВДВС Волноваського РУЮ Донецької області, що є порушенням вимог ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у виконавчому документі було зазначено не повне найменування боржника.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутність особи, яка не з'явилась.

За правилами частини першої статті 195 КАС України перегляд судового рішення суду першої інстанції здійснюється в межах апеляційних скарг.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 26.05.2014 у справі № 805/4533/14 позов Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області до Відділу державної виконавчої служби Волноваського районного управління юстиції про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії задоволено. Визнано бездіяльність ВДВС Волноваського районного управління юстиції неправомірною та зобов'язано ВДВС Волноваського РУЮ провести виконавчі дії у повному обсязі в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» (а.с.11).

29.01.2015 Донецьким окружним адміністративним судом на підставі зазначеної постанови видано виконавчий лист № 805/4533/14, яким зобов'язано ВДВС Волноваського РУЮ провести виконавчі дії у повному обсязі в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» (а.с.10).

Як вбачається з заяви від 13.02.2015 № 1415/08, Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області просить ВПВР УДВС ГУЮ в Донецькій області прийняти до примусового виконання виконавчий лист у справі №805/4533/14, виданий 29.01.2015 Донецьким окружним адміністративним судом.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 02.03.2015 ВП № 46684741 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 805/4533/14, виданого 29.01.2015 Донецьким окружним адміністративним судом про зобов'язання ВДВС Волноваського РУЮ провести виконавчі дії у повному обсязі в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець аргументував тим, що резолютивна частина рішення не містить даних стосовно якого виконавчого провадження необхідно вчинити виконавчі дії.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого:

1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України;

2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" (далі - державні виконавці).

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи:

1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті;

2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

Відмовляючи у відкритті виконавчого провадження державний виконавець аргументував своє рішення тим, що резолютивна частина рішення не містить даних стосовно якого виконавчого провадження необхідно вчинити виконавчі дії.

При цьому ч.1 ст.27 цього Закону зобов'язує державного виконавця розпочати примусове виконання судового рішення у разі, якщо боржник не надав документального підтвердження повного виконання судового рішення у строк, встановлений ст. 25 цього Закону. Таким чином судове рішення і виконавчий документ, виданий судом не повинні визначати порядок їх виконання (примусове чи добровільне), оскільки цей порядок визначається Законом України «Про виконавче провадження». Крім того, наданий на виконання виконавчий документ, яким суд постановив провести виконавчі дії згідно виконавчий лист №805/4533/14 від 29.01.2015 рокувідповідає ст. 18 Закону України «Про виконавчепровадження» і боржник в добровільному порядку не виконав своїх зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону № 606-ХІV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно п.6 ч.1 ст. 26 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим ст. 18 цього Закону.

Стаття 18 Закону № 606-ХІV містить перелік вимог до виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню відповідно до даного закону. Так, у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 18 Закону № 606-ХІV, однією з вимог до виконавчого документу є наявність резолютивної частини рішення (на підставі якого виданий виконавчий документ).

Інших вимог, а саме вимог щодо змісту зазначеної резолютивної частини рішення, стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» не містить.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що виконавчий лист, виданий 29.01.2015 Донецьким окружним адміністративним судом у справі № 805/4533/14 містить усі реквізити, передбачені ст. 18 Закону «Про виконавче провадження».

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін.

Повний текст ухвали складений 18 червня 2015 року.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2015 р. у справі № 805/1280/15 - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2015 р. у справі № 805/1280/15- залишити без змін.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України складення рішення у повному обсязі відкласти на строк - до 5 днів.

Рішення може бути оскаржена протягом двадцяти днів після складення постанови в повному обсязі.

Колегіясуддів : О.О.Шишов

І.В.Сіваченко

О.О.Чебанов