Справа № 2а-1072/09
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2010-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2010 р. Справа № 94404/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Олендера І.Я., Улицького В.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Сихівського відділу соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, ОСОБА_1 на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 20 жовтня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Сихівського відділу соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про нарахування та виплату недоплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 в липні 2009 року звернулась до суду з адміністративним позовом, у якому просила суд визнати неправомірними дії відповідача, зобов»язати його нарахувати та виплатити недоплачений розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з вересня 2007 року по травень 2009 року в сумі 8020,37 грн. Також просить зобов»язати відповідача надалі виплачувати розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 20 жовтня 2009 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління. Зобов»язано Сихівський відділ соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради провести перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, призначеної ОСОБА_1 за період з вересня 2007 року по 31 грудня 2007 року із врахуванням того, що розмір такої становить прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років та здійснити виплату нарахованої їй суми. В решті позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позивач належить до категорії громадян, які мають право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми». Покликався на рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року, відповідно до якого визнано неконституційними окремі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», зокрема ч.2 ст.56, п.14 ст.71, яким було зупинено і обмежено право на отримання спірних виплат.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач Сихівський відділ соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради. В апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що, відповідно до ст.51 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобовязання та здійснюють відповідні видатки за загальним фондом бюджету тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. При здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно правових актів застосовуються лише в тій частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, Бюджетного кодексу України та Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». З огляду на це Управління не може змінити видатки держави, затверджені державним бюджетом, оскільки це є прямим порушенням Конституції та чинного законодавства.

Постанова Сихівського районного суду м. Львова від 20 жовтня 2009 року оскаржена також позивачем, який в апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану постанову в частині відмови і ухвалити нове рішення по суті заявлених позовних вимог.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що у 2007-2009 роках допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку повинна виплачуватись у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Сторони в судове засідання не з»явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч.1 п.2 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Сихівського відділу соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради слід задовольнити повністю, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково з наступних міркувань.

Безспірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 є матірю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, є застрахованою особою та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Дані обставини стверджуються свідоцтвом про народження, виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського МУЮ (а.с.9), довідкою про отримання допомоги (а.с.10), наказом про надання відпустки № 03к від 01.04.2008 року (а.с.13).

Колегія суддів вважає за необхідне вказати, що оскільки Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» не визначено відповідно до якого прожиткового мінімуму визначається розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, слід застосовувати ч.1 ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми» (в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року), відповідно до якої розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Відповідно до ст.44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року) встановлено, що така допомога надається щомісяця з дня надання відпустки для догляду за дитиною по день її закінчення, але не більше як по день досягнення дитиною трирічного віку включно.

Колегія суддів зазначає про те, що положення п.7 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким було зупинено і обмежено на 2007 рік дію ст.43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також положення абз. 3 ч.2 ст.56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», щодо порядку визначення розміру такої допомоги, рішенням Конституційного суду України №6-рп/2007 від 09 липня 2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

У відповідності до ч.2 ст.152 Конституції України передбачено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Оскільки рішення Конституційного суду України №6-рп було ухвалено 09.07.2007 року, то колегія суддів зазначає, що з моменту призначення спірної допомоги ОСОБА_1, у неї виникає право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у більшому розмірі.

Відповідно до ст.99 КАС України в редакції до 07.07.2010 року, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частини 1 та 2 ст.100 КАС України встановлюють наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду відповідно до яких пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін та що лише у випадку якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до Сихівського районного суду м. Львова за захистом своїх прав та законних інтересів 29 липня 2009 року. Таким чином, позивач звернувся до суду з пропуском річного строку звернення до адміністративного суду.

Як вбачається із поданого Сихівським відділом соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради заперечення на позовну заяву (а.с.19), відповідач наполягав на застосуванні наслідків пропущення строку звернення до адміністративного суду, передбачених ст.100 КАС України.

Оскільки вищенаведене рішення Конституційного суду України №6-рп/2007 було офіційно оприлюднено, а саме опубліковано в Офіційному віснику України від 27.07.2007 року №52, Віснику Конституційного суду України від 10.09.2007 року №4, тобто ОСОБА_1 повинна була дізнатися про право на виплату їй спірної допомоги у більшому розмірі, відповідачем було заявлено клопотання про застосування річного строку звернення до суду, то колегія суддів приходить до переконання про наявність достатніх підстав для відмови в задоволенні заявленого позову про нарахування та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з вересня 2007 року по грудень 2007 року з підстав пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Що стосується невиплати позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми» за 2008 рік та вимоги про зобов»язання відповідача призначити та виплатити на користь позивача таку допомогу, то колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для її задоволення.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач протягом січня-грудня 2008 року отримувала щомісячну грошову допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі, передбаченому Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік», що підтверджується довідкою № 315 від 22.06.2009 року, виданої відповідачем (а.с.10).

Відповідно до п.23 розділу II Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до ч.1 ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми» та викладено у такій редакції: «допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленого для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сім»ї в розрахунку на одну особу за попередні 6 місяців, але не менше 130 грн.».

При цьому п.3 розділу VIII Закону «Прикінцеві та перехідні положення» викладено в такій редакції: «допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 року 50 відсоткам, з 1 січня 2009 року 75 відсоткам, з 1 січня 2010 року 100 відсоткам прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім»ї в розрахунку на одну особу за попередні 6 місяців».

Оскільки правова норма, передбачена ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми» не скасована, не була визнана неконституційною, то обсяг існуючих прав і свобод громадян, які передбачені цією нормою залишається незмінним, а тому виплати, які проводив відповідач у 2008 році відповідають чинному законодавству.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, яку проводив відповідач у 2008 році відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік» є правомірною, а тому відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

У 2009 рокі дія ч.1 ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми» із внесеними змінами зупинена не була, а тому в задоволенні позовних вимог в частині нарахування та виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з січня по травень 2009 року слід відмовити.

Крім того, слід зазначити про відсутність підстав для виплати спірної допомоги вподальшому, оскільки предметом судового захисту можуть бути тільки порушені, невизнані чи оспорювані права, а на момент розгляду справи такий факт порушення права позивача в майбутньому відсутній.

За таких обставин оскаржувана постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України є підставою для її скасування та прийняття нової постанови.

Керуючись ст. 160, ст. 195, 197, п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202, ч.2 ст. 205, ст. 207, ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Сихівського відділу соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради задовольнити повністю, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Сихівського районного суду м. Львова від 20 жовтня 2009 року у справі №2а-1072/09 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

Судді І.Я. Олендер

ОСОБА_3