Справа № 810/503/15
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/503/15 Головуючий у 1-й інстанції: Василенко Г.Ю. Суддя-доповідач: Шелест С.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

18 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуюча суддя: Шелест С.Б.

Судді: Пилипенко О.Є., Романчук О.М.

За участю секретаря судового засідання: Коломійцевої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 11.03.15р. у справі №810/503/15 за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про скасування податкових повідомлень - рішень, вимоги про сплату боргу та рішення про сплату штрафних санкцій

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 27.01.15р. №, №, №, рішення про застосування штрафних санкцій від 27.01.15р. № та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 27.01.15р. №Ф-.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 11.03.15р. адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать обставини справи та встановлено судом першої інстанції, Ірпінською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області проведено документальну планову виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства позивачем за період з 01.01.13р. по 31.12.13р., за результатами якої складено акт від 30.12.14р. №84/173/НОМЕР_1.

На підставі акта перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 27.01.15р:

№, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 173 766,90 грн., в т.ч.: основний платіж - 115 844,60 грн., штрафні (фінансові) санкції - 57 922,30 грн.;

№, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 211 272,33 грн., в т.ч.: основний платіж - 140 848,22 грн., штрафні (фінансові) санкції - 70 424,11 грн.;

№, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за грудень 2013 року на суму 9 940 грн.;

рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 27.01.15р., яким застосовано до позивача штрафні санкції у розмірі 7 310,53 грн.;

вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 27.01.15р. №Ф-, про сплату суми недоїмки з єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 73 105,32 грн.

Підставою для прийняття вказаних рішень та вимоги, слугували висновки податкового органу, з урахуванням уточнень проведених за результатом розгляду заперечення позивача на акт, про порушення позивачем вимог:

п.п. «а» п. 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України внаслідок неналежного ведення книги обліку доходів та витрат за період з 01.01.13р. по 31.12.13р. та невірного відображення валових витрат;

п. 164.1 ст. 164, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України внаслідок заниження валового доходу на суму на суму 52 000 грн. у зв'язку з несвоєчасним поверненням поворотної фінансової допомоги;

п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України внаслідок завищення валових витрат в сумі 844 795,44 грн., що призвело до заниження суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету за 2013 рік на загальну суму 140 848,22 грн.;

ст. 185, ст. 187, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України внаслідок заниження суми податкового зобов'язання в січні 2013 року на суму 333 грн. та завищення суми податкового кредиту всього на 110 432 грн., в т.ч. за квітень - грудень 2013 року по ТОВ «Готика ЛТД» на суму 102 098 грн., за січень 2013 року по ТОВ «Феофанія ЛТД» на суму 102,10 грн., за березень 2014 року по ТОВ «Вінтерсол» на суму 9 999,83 грн. та ТОВ «Ренфорс» на суму 3 644,67 грн., що призвело до завищення від'ємного значення по ПДВ у серпні 2013 року на 728 грн. та грудні 2013 року на 9 940 грн., заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету всього за 2013 рік на суму 115844,60 грн.;

п. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» внаслідок заниження чистого (оподаткованого) доходу за період з 01.01.13р. по 31.12.13р. на суму 716087,67 грн., що призвело до заниження сплати єдиного соціального внеску на суму 73105,32 грн.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції не погодився з висновком податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Підставою для прийняття податкового повідомлення - рішення від 27.01.15р. №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб слугував висновок відповідача про заниження валового доходу на суму 52 000 грн. у зв'язку з несвоєчасним поверненням поворотної фінансової допомоги.

Так, відповідно до пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року. Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

У той же час, п.п.165.1.31 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються основна сума поворотної фінансової допомоги, наданої платником податку іншим особам, яка повертається йому, основна сума поворотної фінансової допомоги, що отримується платником податку.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, між позивачем та ТОВ «Неруд-Ресурс України» укладено Договір про надання поворотної фінансової допомоги №1/03/Ф від 01.03.13р., за умовами якого ТОВ «Неруд-Ресурс України» передає у якості строкової поворотної фінансової допомоги грошові кошти у розмірі, встановленому цим Договором.

Пунктом 4.1 вказаного Договору визначено, що строк повернення фінансової допомоги - 29 березня 2013 року.

Разом з тим, 29.03.13 між ТОВ «Неруд-Ресурс України» та позивачем укладено додаток № 1 до договору №1/03/Ф, у якому сторони погодили продовжити строк повернення фінансової допомоги до 31 грудня 2013 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивач своєчасно та відповідно до умов додатку до договору повернув ТОВ «Неруд-Ресурс України» фінансову допомогу в сумі 52 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 01.04.13р. №46 на суму 3 000 грн., квитанцією до прибуткового касового ордеру №1 від 15.05.13р. на суму 47 500 грн., платіжним дорученням від 18.05.13 №65 на суму 1 500 грн. та відповідними банківськими виписками.

Отже, відсутні підстави для висновку про порушення п. 164.1 ст. 164, п.177.2 ст. 177 Податкового кодексу України.

Висновок податкового органу про порушення позивачем п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України ґрунтуються на тому, що позивач безпідставно включив до складу валових витрат, витрати в загальній сумі 844 795,44 грн., а саме:

- витрати на запчастини, які були придбані у ТОВ «Готика ЛТД» на загальну суму 510 491 грн., оскільки за даними системи співставлення суми податкового кредиту та податкових зобов'язань на рівні ДПС України, інформаційної бази АІС «Податковий блок» у позивача наявні розбіжності по взаємовідносинах з ТОВ «Готика ЛТД»;

- витрати на придбане обладнання «Хлібопічка NSG-20» на суму 41666,67 грн., яке не пов'язане з господарською діяльністю позивача, не реалізовано в подальшому та не використовувалось у господарській діяльності;

- витрати на пересилку документів та вантажу службами кур'єрської доставки ТОВ «Нова Пошта», ТОВ «Делівері» та ТОВ «Ін-тайм» на загальну суму 7939,94 грн., оскільки не надано первинні документи, що підтверджують правильність формування таких витрат;

- видача готівки з розрахункового рахунку на закупівлю запчастин в сумі 172 767,83 грн., так як не надано розрахунку формування складу валових витрат, які підтверджують не віднесення вказаної суми до складу валових витрат;

- витрати за транспортні послуги Дрогобицькому АТП на суму 111 930 грн., оскільки замовниками (покупцями) ТМЦ є не позивач, а інші суб'єкти господарювання.

Суд першої інстанції, не погоджуючись з висновком податкового органу у цій частині виходив з того, що позивачем під час перевірки та в ході судового розгляду документально підтверджені витрати за 2013 року з придбання товарів (робіт, послуг).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Витрати операційної діяльності включають, зокрема, собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку (пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 цього Кодексу).

Згідно пункту 138.8 статті 138 Податкового кодексу України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Відповідно до пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

При цьому згідно абзацу 1 пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат, зокрема, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, податкові накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону N 996-XIV, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону N 996-XIV).

Як встановлено судом першої інстанції, при розрахунку витрат за 2013 рік видача готівки з розрахункового рахунку на закупівлю запасних частин на суму 172 767,83 грн. не включалася у суму валових витрат; доказів протилежного відповідачем не надано.

Щодо придбання обладнання «Хлібопічка NSG-20», яке на думку апелянта не пов'язане з господарською діяльністю позивача та не було реалізоване в подальшому, то судом встановлено, що не спростовано відповідачем, що вказане обладнання було придбане позивачем з метою подальшої переробки та модернізації для потреб добувної промисловості.

При цьому, слід зазначити, що вартість обладнання «Хлібопічка NSG-20» не була віднесена позивачем на витрати, що не спростовано відповідачем.

Щодо витрат за транспортні послуги Дрогобицькому АТП на суму 111 930 грн., судом першої інстанції встановлено, що позивач використовував вказані послуги по ввезенню на митну територію України ТМЦ. Отримані транспортні послуги пов'язані із господарською діяльністю позивача, оскільки перевезення - це основна складова витрат.

Відносно покликань податкового органу на витрати на запчастини, які були придбані у ТОВ «Готика ЛТД» позивачем надано підтверджуючі первинні документи за господарською операцією з ТОВ «Готика ЛТД». В силу податкового законодавства позивач не несе відповідальності за неналежне виконання іншим платником податків його грошових зобов'язань.

Стосовно пересилання документів та вантажу службами кур'єрської доставки, то слід зазначити, що законодавством України товарно-транспортна накладна передбачена як документ транспортного обліку. Згідно з розділом 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Мінтрансу від 14.10.1997 №363 (далі - Правила № 363), товарно-транспортна накладна - це єдиний для всіх учасників транспортною процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи. Згідно з п. 8.26 Правил № 363 вантаження і розвантаження вважаються закінченими після вручення водієві належним чином оформлених товарно-транспортних накладних на навантажений або вивантажений вантаж. Відповідно до п. 11.1 Правил № 363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна.

Отже, товарно-транспортна накладна обов'язково складається при здійсненні перевезення вантажів автомобільним транспортом, тобто є документом для учасників транспортного процесу (вантажовідправника, вантажоодержувача, перевізника).

Разом з тим, як зазначено у преамбулі Правил № 363, ними не регламентуються перевезення небезпечних, великовагових, великогабаритних вантажів, пошти та перевезення вантажів у міжнародному сполученні, оскільки такі перевезення мають свої особливості. Тож перевезення пошти має здійснюватися в окремому від перевезення вантажів порядку та окремо документуватись і при наданні поштових послуг товарно-транспортна накладна не є обов'язковою (не складається).

Згідно з п. 94 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою КМУ від 05.03.2009 №270, порядок доставки поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань юридичним особам визначається на підставі договору, що укладається юридичною особою з оператором поштового зв'язку за місцем обслуговування. Конкретного документа, який підтверджує факт передачі поштового відправлення від оператора поштового зв'язку одержувачу, чинним законодавством не передбачено.

Виходячи з того, що основою для бухгалтерського та податкового обліку є первинні документи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при отриманні поштою товару такими документами може бути накладна, акт приймання-передачі або інший документ. При цьому, головна умова - це дотримання всіх обов'язкових для первинного документа реквізитів.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що послуги поштового зв'язку можуть надавати лише оператори поштового зв'язку, до яких входить і ТОВ «Нова Пошта». Оскільки різні листи, пакети, посилки, бандеролі є поштовими відправленнями, то і пересилка/доставка вантажів чи документів через ТОВ «Нова Пошта» з наступним віднесенням відповідних витрат на транспортування безпосередньо пов'язане з господарською діяльністю позивача, а відтак сума на пересилку документів та вантажу службами кур'єрської доставки ТОВ «Нова Пошта», ТОВ «Делівері» та ТОВ «Ін-тайм» на загальну суму 7939,94 грн. була правомірно віднесена позивачем на витрати.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності податкового повідомлення - рішення від 27.01.15р. №.

Як зазначалось вище, підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень від 27.01.15р. №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ та №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ слугував висновок податкового органу про порушення позивачем вимог ст. 185, ст. 187, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України внаслідок заниження суми податкового зобов'язання в січні 2013 року на суму 333 грн. та завищення суми податкового кредиту всього на 110 432 грн., в т.ч. за квітень - грудень 2013 року по ТОВ «Готика ЛТД» на суму 102 098 грн., за січень 2013 року по ОК «Феофанія ЛТД» на суму 102,10 грн., за березень 2014 року по ТОВ «Вінтерсол» на суму 9999,83 грн. та ТОВ «Ренфорс» на суму 3644,67 грн., що призвело до завищення від'ємного значення по ПДВ у серпні 2013 року на 728 грн. та грудні 2013 року на 9 940 грн., заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету всього за 2013 рік на суму 115844,60 грн.

Проте, зі змісту акта перевірки неможливо встановити, яким чином та на підставі яких документальних доказів податковий орган дійшов таких висновків. В акті відсутні посилання на конкретні первинні документи із зазначенням їх реквізитів та дат їх складання; відсутня чіткість та системність викладу обставин порушення податкового законодавства, а цифрові показники різняться між собою, що свідчить про те, що акт перевірки не відповідає вимогам Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПС України від 22.12.10р. №984, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.01.11р. за №34/18772.

Так, відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Отже, наведена норма дозволяює платнику податку формувати податковий кредит у зв'язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) та на підставі відповідних розрахункових, платіжних та інших документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

У даному випадку, обставини справи та зібрані у ній докази у їх сукупності свідчать про те, що господарські операції позивача з його контрагентами мали товарний (реальний) характер, вчинені в межах та з метою господарської діяльності суб'єктів господарювання.

Так, матеріали справи містять договір купівлі-продажу від 02.04.13р. №0204-ГОТ укладений між позивачем та ТОВ «Готика ЛТД», за умовами якого продавець зобов'язується поставляти запчастини та комплектуючі до дорожньо-будівельної техніки, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити ці запчастини на умовах договору.

В підтвердження придбання у ТОВ «Готика ЛТД» запчастин (вкладиши корневі, фільтри, шланги, ремкомплекти тощо) матеріали справи містять податкові та видаткові накладні.

Також, позивачем у перевіряємому періоді придбавались запчастини та комплектуючі у ТОВ «Вінтерсол» та ТОВ «Ренфорс», про що свідчать наявні в матеріалах справи податкові накладні.

Як встановлено судом, придбані у ТОВ «Вінтерсол» та ТОВ «Ренфорс» запасні частини до дорожньої будівельної техніки та механізмів реалізовувались на користь ПрАТ «Житомирське шляхове будівельне управління №19».

Крім того, у перевіряємому періоді позивач мав господарські відносини з ОК «Феофанія ЛТД» на підставі договору про надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій №IN-10/308/ф, за умовами якого виконавцем забезпечується надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а споживачем забезпечується своєчасність сплати цих послуг за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених договором.

Як встановлено судом, вказані послуги придбавались позивачем у ОК «Феофанія ЛТД» у зв'язку з тим, що офісне приміщення позивача знаходить у будівлі, у якій вказаний кооператив здійснює утримання та обслуговування будівлі.

Податковим органом не надано належних доказів на підтвердження того, що контрагенти позивача не мали адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань по господарських операціях на час їх виконання, відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов'язань чи відсутність можливостей залучення до виконання зобов'язань третіх осіб.

Податковим органом не доведено, що позивач та його контрагенти при укладанні угод мали умисел на їх укладання з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства; намірів їх на ухилення від оподаткування, безтоварність операції, тощо.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності податкових повідомлень - рішень від 27.01.15р. № та №.

Підставою для винесення рішення про застосування штрафних санкцій від 27.01.15р. № та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 27.01.15р. №Ф- слугував висновок відповідача про порушення позивачем пункту 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» внаслідок заниження суми чистого доходу на 716 087,67 грн., що призвело до заниження єдиного соціального внеску в сумі 73 105,32 грн.

Враховуючи те, що висновок податкового органу про заниження позивачем суми чистого доходу спростовується матеріалами справи та даними податкової звітності, а також первинними документами та документами бухгалтерського обліку, колегія суддів погоджується з протиправністю вказаних рішень.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.

Керуючись ст.ст.195, 196, 200, 205, 206 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

У Х В А Л И В:

апеляційну скаргу Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 11.03.15р. у справі №810/503/15 - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 11.03.15р. у справі №810/503/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Пилипенко О.Є.

Романчук О.М.

Повний текст ухвали складений: 22.06.15р.

.

Головуючий суддя Шелест С.Б.

Судді: Романчук О.М

Пилипенко О.Є.