Справа № 2-а-1416/11
Суддя: Піх Ю. Р.
Дата ухвалення: 2011-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-586/11/0812
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2011 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді: Піх Ю.Р.,

при секретарі: Бабенко Г.В.,

за участю позивача : ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора ДПС Переяслав-Хмельницької роти ДПС прапорщика міліції ОСОБА_3 про визнання нечинною та скасування постанови про адміністративне правопорушення по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до інспектора Переяслав-Хмельницької роти ДПС прапорщика міліції ОСОБА_3, 11.11.2010 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. З вищезазначеною постановою позивач не згоден, та пояснив, що 11 листопада 2010 року, керуючи автомобілем КІА, державний номер НОМЕР_1, рухався по автомобільній дорозі Бориспіль-Дніпропетровськ в напрямку м.Київ. Рухаючись з дотриманням правил дорожнього руху, о 20.30 на відстані 20 м за знаком 5.46 «Кінець населеного пункту», який встановлений на мережі м. Переяслав- Хмельницький, позивач був зупинений інспектором ДАІ Переяслав- Хмельницького взводу при УДАІ ГУМВС України в Київській області на прізвище Ігнатеннко. На прохання позивача назвати причину зупинки відповідач по справі відповів, що позивач перевищив швидкісний режим і показав зафіксовану на приладі «Беркут»швидкість 83 км/год. Після того, як я не погодився з тим, що ця швидкість належним моєму автомобілю, відповідач пішов складати адміністративний протокол за перевищення позивачем швидкісного режиму в населеному пункті. Приблизно за 20 хвилин до позивача підійшов інший інспектор зі складеним протоколом, про адміністративне правопорушення серія АI1 №28938 та постановою серія АІ №368093 від 11.11.2010 р. по справі про адміністративне правопорушення. На зауваження позивача , що він був зупинений інспектором Ігнатенко, під час чого інший інспектор спілкувався з водієм автомобіля Honda, інспектор ДАІ Переяслав- Хмельницького взводу пр-к міліції ОСОБА_3 повідомив, що це не має жодного значення. Під час ознайомлення з протоколом у поясненнях позивач написав про свою незгоду з обвинуваченням, тим паче, що жодних доказів того, що саме позивач порушив правила дорожнього руху інспектор ДАІ йому не надав. У зв»язку з чим позивач вважаю, що притягнення мене до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП є незаконним, неправомірним,необґрунтованим, недоведеним з наступних причин:

1.Правопорушення позивач не скоював, оскільки завчасно скинув швидкість перед знаком населеного пункту та їхав із дотриманням Правил дорожнього руху України.

2.У момент, близький до вимірювання швидкості та зупинки, на ділянці дороги довжиною 200 м в попутному та зустрічному напрямку одночасно з позивачем рухалось ще 4 автомобіля. Під час вимірювання швидкості службовий автомобіль та інспектори ДАІ знаходились на відстані близько 20 м від знаку 5.46 «Кінець населеного пункту»за межами м. Переяслав- Хмельницький. Вимірювання швидкості здійснювалось в умовах темної пори доби, будь-які штучне освітлення на ділянці дороги було відсутнє.

3.Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення,у даному випадку використовується вимірювач швидкості Беркут № 0801087, що всупереч ст. 251 КУпАП не має функцій відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки. У протоколі та постанові відсутні докази того, що відображена на приладі Беркут швидкість належала саме моєму автомобілю. Фактично мені співробітником ДАІ, що склав протокол, було продемонстровано тільки швидкість та час, який ніби-то пройшов з моменту вимірювання швидкості, на приладі. Встановити та довести, що вимірювалася швидкість саме мого автомобіля неможливо, а за таких умов різниця у часі між зупинкою мене інспектором та показами приладу може означати, що насправді виміряна швидкість будь-якого автомобіля, який рухався у кількох сотнях метрів попереду або позаду мого автомобіля.

4.Під час вимірювання інспектор тримав вимірювальний пристрій у руці, що робить можливим рух та біг назустріч автомобілю, швидкість якого вимірюється, внаслідок чого відносна швидкість, зафіксована приладом, збільшується.

5.Крім того ані в протоколі, ані в постанові у справі про адміністративне правопорушення не наведено даних про допуск даного засобу вимірювальної техніки до застосування в Україні, повірку, похибки при вимірюваннях, що робить вимірювання незаконними у відповідності до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Слід зауважити, що у відповідності до ст. 10-15 Закон України «Про метрологію та метрологічну діяльність», на вимірювання у сфері, у якій їх результат можуть бути використані у якості доказу по справі, розповсюджується державним метрологічний нагляд. За таких умов кожен засіб вимірювальної техніки має бути укомплектований документами про допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в Україні та про повірку даного примірника засобу вимірювальної техніки.

6.Розгляд справи на місці, без підготовки та надання мені часу для звернення за правовою допомогою, подання документів, які характеризують особу, інших доказів по справі не тільки порушує права позивача, передбачені ст. 268 КУпАП, але й призводить до того, що при винесені постанови не враховано особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення відповідно до ст.33 КУпАП.

В судовому засіданні позивач, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з?явився, про час та місце був повідомлений своєчасно та належним чином, про причину неявки суду не повідомив, на підставі ст.128 КАС України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній доказів за відсутності відповідача.

Суд заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до оскаржуваної постанови, позивач 11.11.2010 року о 20 год. 30 хв., рухаючись на автомобільній дорозі Бориспіль-Дніпропетровськ в напрямку м.Київ перевищив встановлену швидкість руху , чим порушив п.12.4 ПДР України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 пояснив, що свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав, так як він не перевищив встановлену швидкість.

Стаття 256 КУпАП вимагає щоб протокол про адміністративне правопорушення обов'язково містив суть адміністративного правопорушення.

Між тим, позивач стверджував, що був зупинений відповідачем, при цьому ніяких порушень не скоїв, протокол та постанова про адміністративне правопорушення були винесені відповідачем керуючись виключно на підставі особистого рішення без надання доказів скоєння позивачем даного правопорушення. Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності , потерпілих, свідків, висновком експерта. речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п.2.7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 22.02.2011 року № 185 до протоколу долучаються матеріали , що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення (рапорти посадових осіб, заяви, пояснення правопорушників, потерпілих, свідків правопорушення, протоколи вилучення, знищення).

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що будь-яких доказів по справі про адміністративне правопорушення, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення передбаченого ст. 122 ч. 1 КУпАП відповідачем не зібрано.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»встановлено, що зміст постанови судді має відповідати вимогам. передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що позивачем були надані пояснення, згідно до яких він не згоден з викладеними у протоколі даними.

Не дивлячись на те, що згідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі є також пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в оскаржуваній постанові не наведена будь-яка оцінка вказаного доказу.

Таким чином, постанову серії АІ № 368093 винесену 11.11.2010 року державним інспектором ДПС не можна визнати такою, що відповідає вимогам закону, тому вона підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АІ № 368093 винесену 11.11.2010 року державним інспектором ДПС Переяслав-Хмельницького взводу прапорщиком міліції ОСОБА_3, такою, що винесена неправомірно та скасувати цю постанову у відношенні ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: Ю.Р. Піх