Справа № 804/7378/14
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 червня 2015 рокусправа № 804/7378/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Дадим Ю.М. Кругового О.О. ,

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Інтер Трейдінг Плюс»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2014 року

у справі № 804/7378/14

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Інтер Трейдінг Плюс»

до Дніпропетровської митниці Міндоходів

третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області

про скасування рішення та стягнення надмірно сплачених платежів,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Інтер Трейдінг Плюс» звернулося у Дніпропетровський окружний адміністративний суд з позовом до Дніпропетровської митниці Міндоходів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, в якому просило, з урахуванням уточнень, визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості від 16 травня 2014 року № 110120000/2014/400014/1, стягнути надмірно сплачені 5252,13 грн. ввізного мита та 9453,85 грн. податку на додану вартість, що перераховані як фінансова гарантія сплати митних платежів.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2014 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Інтер Трейдінг Плюс» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою позовні вимоги задовольнити.

На підставі клопотання про заміну сторони його правонаступником, в судовому засіданні допущено процесуальне правонаступництво Дніпропетровської митниці Міндоходів - Дніпропетровською митницею ДФС.

У письмових запереченнях Дніпропетровська митниця ДФС, Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Інтер Трейдінг Плюс» та Компанією «WENZHOU OCEAN IMPORT & EXPORT CO., LTD» укладено контракт від 18 грудня 2013 року № Nainl5-19, за умовами якого позивачем придбано товар (партія чемоданів та запасних частин до них) за асортиментом кількістю, вартістю, визначених у контракті, інвойсах, пакувальній відомості, які є невід'ємними додатками до даного контракту. При цьому, відповідно до пункту 7.2 контракту, доставка здійснюється на умовах FOB Нінгбо, Китай (ІНКОТЕРМС 2010), якщо інше не зазначено в інвойсах.

16 травня 2014 року для здійснення митного контролю та митного оформлення товару (саквояжі, чемодани з інших матеріалів, включаючи вулканізоване волокно, інші чемодани: набори чемоданів на колесиках-роликах діагоналлю 20»/ 24»/ 28»: артикул 21325/2 - 912шт., 304 коробки (2 шт. в коробці); артикул 21792/2 - 918шт., 306 коробок (2 шт. у коробці); артикул 21510/2 - 900 шт. 300 коробок (2 шт. у коробці), Торговельна марка: «DI MERCURIO»), що надійшов від компанії «WENZHOU OCEAN IMPORT & EXPORT CO., LTD», товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Інтер Трейдінг Плюс» подана вантажна митна декларація № 110120000/2014/406358. Митна вартість визначена позивачем за ціною договору. На підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару позивачем подано картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами; міжнародну товарно-транспортну накладну; коносамент; платіжне доручення; рахунок-фактуру; калькуляцію транспортних витрат; довідку про транспортні витрати; Експертний висновок; калькуляцію; інвойс; пакувальний лист; додаткове узгодження № 3 від 17 квітня 2014 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) Nain 15-19 від 18 грудня 2013 року; договір транспортно-експедиційного обслуговування № 200114-01 від 20 січня 2014 року; сертифікат про походження; екологічну декларацію, копію митної декларації країни відправлення від 03 квітня 2014 року № 19343097.

Дніпропетровською митницею Міндоходів відповідно до пункту 4.1. статті 54 Митного кодексу України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, в результаті якого встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності, а саме: згідно зовнішньоекономічного контракту вартість товарів за артикулами 21325/2 та 21792/2 склав 19,90 дол. США кожний, за артикулом 21510/2 - 20,18 дол. США. Така ж вартість комплектів зазначена і у інвойсі. Калькуляцією, що стосується виробництва виключно цієї партії товару, зазначено про вартість 1000 кг продукції - 2665,64 дол. США.

Пакувальним листом визначено вагу кожного з наборів чемоданів. За підрахунками: товар за артикулом 21325/2 у кількості 304 комплектів важить (вага нетто) 2280,00 кг.; за артикулом 21792/2 у кількості 306 комплектів важить 2295,00 кг; за артикулом 21510/2 у кількості 300 комплектів важить 2250,00 кг, при цьому, всі комплекти важать однаково 7,5 кг. З урахуванням інформації калькуляції щодо вартості продукції всі комплекти коштують однаково 7,5 кг х 2,66564= 19,99 дол. за комплект, що не відповідає інформації інвойсу та контракту щодо вартості комплектів.

Не прийнятий у якості підтвердження митної вартості висновок експерта Дніпропетровської торгово-промислової палати від 12 травня 2014 року № ГО-2082, у зв'язку з тим, що у висновку зазначається про визначення ринкової вартості товарів, з урахуванням умов поставки, яка фактично відповідає вартості товарів за контрактом.

Відповідно до пункту 8.1 контракту Покупець сплачує 30% від загальної суми поставки. Залишок у розмірі 70% проводиться після отримання копії коносаменту Покупцем. Продавець повинен вислати Покупцю всі відповідні документи швидкісною поштою. При цьому, надане платіжне доручення від 24 квітня 2014 року № 12 на суму 26526,80 дол. США містить посилання тільки на контракт, що унеможливлює ідентифікацію оплати саме цієї партії товару. Сума платіжного доручення не кореспондується із жодним іншим наданим документом.

З наданого позивачем договору про транспортно-експедиційного обслуговування від 20 січня 2014 року № 20014-01, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Єйдженси» (виконавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Інтер Трейдінг Плюс» (замовник), вбачається, що експедитор зобов'язується здійснювати транспортно-експедиторське обслуговування, перевезення вантажів по території України і в міжнародному сполученні, а також надавати інші транспортно-експедиторські послуги клієнту за погодженням. Пунктом 1.2 договору передбачено, що умови перевезення, вид і найменування вантажу, вид транспорту, розмір плати експедиторові, пункти відправлення та призначення, а також інші умови, пов'язані з виконанням цього договору, встановлюються за згодою сторін.

Крім того, договором передбачено, що під кожне окреме перевезення клієнт надає експедиторові заявку, в якій оговорюється найменування і кількість вантажу, маршрут перевезення, тип транспортного засобу, дані про вантажовідправника і вантажоодержувача та іншу необхідну інформацію, що стосується транспортно-експедиційного обслуговування. Заявка подається за 2 тижні до початку навантаження і готовності вантажу до перевезення. Експедитор після надання послуг (виконання відповідної заявки) складає акт виконаних робіт і надає його клієнту. Клієнт протягом 3 банківських днів з моменту отримання акту виконаних робіт повинен підписати його, завірити печаткою і відправити експедитору.

Згідно з підпунктом 4.1.5 договору позивач зобов'язаний оплатити послуги експедитора протягом 3 календарних днів з моменту доставки вантажу до митниці. При цьому, платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування. У плату експедитору не включаються його витрати на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання даного договору. Розмір плати експедитора узгоджується сторонами у додатках до договору.

Окремо вказано на те, що при морському перевезенні вантажу споживачем послуги морського перевезення є клієнт, який самостійно укладає договір морського перевезення вантажу з морським перевізником і надає експедитору коносамент, як підтвердження наявності договору морського перевезення вантажу між морським перевізником і клієнтом. Експедитор зобов'язується перевести грошові кошти клієнта морському перевізнику, за надані ним послуги пов'язані з морським перевезенням вантажу. Відповідальність за вантаж при морському перевезенні регламентується умовами коносаменту, оформленого між клієнтом та морським перевізником.

У наданому декларантом коносаменті від 05 квітня 2014 року № М232223986 наявні відомості щодо лінії морських перевезень «TOG NTNGBO TOGETHER SHIPPING CO., LTD», у зв'язку з чим можна дійти висновку, що в даному випадку експедитор виступає виключно як посередник, тобто, транзитом переводить грошові кошти клієнта. Сума, сплачена за морське перевезення вантажу, є транзитною і перераховується морському перевізнику, який безпосередньо виконує перевезення, на підставі договору морського перевезення з клієнтом.

Отже, саме товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Інтер Трейдінг Плюс» належить обов'язок укладання договору морського перевезення, а експедитор (товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Ейдженси») здійснює лише транзитне перерахування коштів.

На підтвердження транспортних витрат позивачем надано довідку про транспортні витрати від 24 квітня 2014 року № 146, видану товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Ейдженси». Між тим, за договором транспортного експедирування товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Ейдженси» не уповноважене на укладання договору морського перевезення, а згідно коносаменту послуги морського перевезення надано TOG NINGBO TOGETHER SHIPPING CO., LTD. В такому разі контрагент позивача не може надавати довідки щодо транспортних витрат на морському транспорті.

Таким чином, товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Інтер Трейдінг Плюс» має підтвердити здійснення транспортних витрат в тому числі й на послуги, надані «TOG NINGBO TOGETHER SHIPPING CO., LTD».

За таких обставин, виявлені розбіжності не дали можливості достовірно обрахувати транспортні витрати позивача, які є невід'ємною складовою митної вартості товару.

Судом встановлено, що на виконання вимог частини 2 статті 53 Митного кодексу України, під час проведення консультацій 16 травня 2014 року, митним органом направлено електронне повідомлення, яким зобов'язано декларанта протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, а саме: каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; виписку з бухгалтерської документації.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Інтер Трейдінг Плюс» листом від 16 травня 2014 року № 1605/т-2 повідомило митний орган, що за результатами перегляду інвойсу від 30 березня 2014 року № ОС014-НА015В та калькуляції собівартості виробника «WENZHOU OCEAN IMPORT & EXPORT CO., LTD», вартість одиниці кілограму продукції, згідно інвойсу відповідає вартості одиниці кілограму продукції калькуляції собівартості виробника, а також про неможливість надання додаткових документів.

За результатами перевірки митної декларації, а також інших документів, наданих відповідно до Митного кодексу України поданих 16 травня 2014 року позивача повідомлено про відмову у прийнятті митної декларації та винесено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 110120000/2014/00080.

Дніпропетровською митницею Міндоходів прийнято рішення від 16 травня 2013 року № 110120000/2014/400014/1 про коригування митної вартості товарів, де зазначається про неподання позивачем до митного оформлення документів, які підтверджують складові митної вартості у відповідності до вимог частин 2-4 статті 53 Митного кодексу України. Вказується також, що, з урахуванням проведеної консультації, метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, не може бути прийнятий у зв'язку з тим, що: використані декларантом відомості не підтверджені документально (документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності). Митну вартість товару, що імпортується скориговано із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості - резервний метод на підставі раніше визначеній митній вартості товару «набір валіз на колесах», китайського походження, імпортованого у співставних обсягах за митною декларацією від 10 квітня 2014 року № 125130005/2014/542263.

Статтею 49 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Статтею 53 Митного кодексу України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

При цьому, частиною 3 статті 53 Митного кодексу України визначено, що орган доходів і зборів має право вимагати надання (за наявності) протягом 10 календарних днів додаткових документів, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до пункту 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, невірно визначено митну вартість товарів у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості;г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). При митному оформленні товару позивачем у митного органу виник сумнів щодо правильності заявленої митної вартості товару за ціною контракту з підстав наявності розбіжностей та документального не підтвердження всіх складових митної вартості.

При цьому, в силу частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, сумніви у митного органу виникли, зокрема, у зв'язку з тим, що, з урахуванням інформації калькуляції щодо вартості продукції, існує невідповідність інформації інвойсу та контракту щодо вартості комплектів.

Крім того, довідка про транспортні витрати від 24 квітня 2014 року № 146, видану товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Ейдженси», надана на підтвердження транспортних витрат не є належним документом, оскільки встановлено, що в даному випадку товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Ейдженси» виступає виключно як посередник, тобто, транзитом переводить грошові кошти клієнта.

Надане платіжне доручення містить посилання тільки на контракт, що унеможливлює ідентифікацію оплати саме цієї партії товару. При цьому, сума платіжного доручення не кореспондується із жодним іншим наданим документом.

Таким чином, в даних спірних правовідносинах у митниці виник обґрунтований сумнів щодо правильності заявленої митної вартості товару. За вказаними обставинами митниця мала обґрунтовані підстави для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. При витребуванні додаткових документів митниця діяла відповідно до норм митного законодавства. При цьому, митний орган, відповідно до наведених законодавчих норм надавав товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Інтер Трейдінг Плюс» можливість підтвердження заявленої митної вартості чи корегування митної вартості шляхом надання додаткових документів. Інших способів, ніж витребування додаткових документів, надання часу для підтвердження заявленої митної вартості товару, у митного органу щодо узгодження митної вартості товару із декларантом законодавчими нормами не передбачено.

Отже, неподання декларантом витребуваних митним органом додаткових документів надає право митному органу визначити митну вартість задекларованого товару на підставі наявних відомостей, документів, наданих позивачем відповідно до вимог статті 57 Митного кодексу України, оскільки, заявлені позивачем відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості імпортованого товару є документально не підтвердженими; документи, подані декларантом до митного контролю та митного оформлення ставлять під сумнів достовірність інформації про заявлену митну вартість товарів за ціною господарської операції.

У зв'язку з зазначеним, у митниці не було можливості застосувати митну вартість, визначену позивачем, що дало митниці підстави для визначення митної вартості товарів за резервним методом оцінки згідно статті 64 Митного кодексу, при цьому, митниця послідовно довела неможливість застосування попередніх методів.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що приймаючи рішення про визначення митної вартості Дніпропетровська митниця Міндоходів діяла в межах повноважень та на підставі вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим, підстав для скасування оскаржуваного рішення митниці та картки відмови не вбачається, у зв'язку з чим не підлягає стягненню з Державного бюджету України сплачені позивачем податки та митні платежі.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків щодо відмови у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Інтер Трейдінг Плюс».

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Інтер Трейдінг Плюс» - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим

Суддя: О.О. Круговий