Справа № 2а/2370/3712/2012
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року справа № 2а/2370/3712/2012

м. Черкаси

16 год. 30 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді: Тимошенко В.П.,

за участю секретаря: Цаплі І.Ю.,

представника позивача - ОСОБА_1 (за довіреністю),

представника відповідача - ОСОБА_2 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом державного підприємства «Кам'янське лісове господарство» до Кам'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулось державне підприємство «Кам'янське лісове господарство» до Кам'янської міжрайонної державної податкової інспекції Черкаської області Державної податкової служби, в якій просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.09.2012 № НОМЕР_1.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 травня 2015 року скасовано постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2010 року, якою відмовлено в задоволенні позову та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2013 року та направлено на новий розгляд адміністративну справу до суду першої інстанції.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 05 червня 2015 року прийнято справу до свого провадження.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що оскаржуване рішення базується на акті планової документальної виїзної перевірки від 28.08.2012 року №158/16-002/00993432 про результати документальної невиїзної перевірки позивача з питань правильності обчислення податкових зобов'язань та податкового кредиту за період з 01.08.2010 по 31.12.2011. Позивач вважає, що висновки акту відповідача є необґрунтованими, а податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, судом встановлено таке.

В період з 16.08.2012 по 20.08.2012 уповноваженими представниками відповідача проведена невиїзна документальна перевірка державного підприємства «Кам'янське лісове господарство» з питань правильності обчислення податкових зобов'язань та податкового кредиту за період з 01.08.2010 року по 31.12.2011 року.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт перевірки від 28.08.2012 року №158/16-002/00993432 та зафіксовані наступні порушення:

1) ч. 5 ст. 203, ч. 1, 2 ст. 215, ст. 216 Цивільного кодексу України в частині недодержання вимог зазначених статей в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними по правочинах, здійснених ДП «Кам'янське лісове господарство» при придбанні та продажу товарів (послуг). Товар (послуги) по вказаних правочинах не був переданий в порушення ст. 662, 655 та 656 ЦК України;

2) пп. 7.4.1, пп. 7.4.5 п. 7.4, пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 24044 грн., в тому числі за вересень 2010 року на суму 8712 грн., за жовтень 2010 року на суму 2611 грн., за листопад 2010 року на суму 2197 грн., за грудень 2010 року на суму 6190 грн., за січень 2011 року на суму 162 грн., за лютий 2011 року на суму 2017 грн., за березень 2011 року на суму 195 грн., за квітень 2011 року на суму 540 грн., за червень 2011 року на суму 579 грн., за липень 2011 року на суму 322 грн., за серпень 2011 року на суму 392 грн.

Не погоджуючись з висновками вищезгаданого акту перевірки, позивач оскаржив їх до ДПС у Черкаській області, яка рішенням від 10.09.2012 року № 20186/16-011 залишила без змін висновки, викладені в акті 28.08.2012 року №158/16-002/00993432.

На підставі встановленого порушення Кам'янською МДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.09.2012 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання ДП «Кам'янське лісове господарство» по податку на додану вартість в розмірі 29028 грн.

Під час первинного розгляду зазначеної справи судом першої інстанції, а також при перегляді його рішення судом апеляційної інстанції, останніми був зроблений висновок, що платник податків може уповноважувати іншу особу правом підпису примірників податкової накладної наказом, а оскільки довіреність, яка видана ФОП ОСОБА_3 ОСОБА_4, не передбачає надання права останньому на здійснення підприємницької діяльності та на підписання податкових накладних від імені ФОП ОСОБА_3, суди не взяли до уваги довіреність, видану ФОП ОСОБА_3 ОСОБА_4

Натомість, Вищий адміністративний суд України в своїй ухвалі від 26.05.2015 скасовуючи постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2011 року та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції наголосив, що висновки зроблені судами попередніх інстанцій є передчасними та такими, що зроблені без всебічного та об'єктивного дослідження усіх обставин справи. При новому розгляді справи необхідно з'ясувати зміст та характер господарських операцій, дослідити усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції, і на підставі цього зробити вмотивований висновок про те, чи відбувся дійсний рух активів між учасниками відповідних операцій.

Суд встановив, що за перевіряємий період позивач мав взаємовідносини з ФОП ОСОБА_3

На підтвердження господарських операцій між позивачем та ФОП ОСОБА_3 укладено договори на розробку лісових деревних ресурсів за умовами яких Підрядник (ПП ОСОБА_3В.) зобов'язується на свій ризик виконати за дорученням Замовника (ДП «Кам'янське лісове господарство») та у відповідності до умов даного договору розробку лісосіки з використанням матеріалів, інструментів та обладнання Замовника, а Замовник зобов'язується прийняти цю роботу і оплатити її. Зокрема, позивачем протягом 2010-2011 років укладались договори на розробку лісових деревинних ресурсів, які містяться в матеріалах справи (а.с. 44 - 120 том №1, а.с. 7-8, 17-18, 23-24, 27-28,31-32, 45-46, 49-50,55-56, 61-62,67-68, 81-82, 97-98, 103-104, 144-145, 150-151, 162-163, 166-167,170-171, 214-215, 218-219, 224-225, 228-229, 234-235, 240-241, 253 том №3).

Також між позивачем та ФОП ОСОБА_3 укладено договори на виконання лісокультурних робіт (а.с. 110-111, 116-117, 120-121, 124-125, 128-129 том №3), за умовами яких Підрядник (ПП ОСОБА_3В.) зобов'язується на свій ризик за дорученням Замовника (ДП «Кам'янське лісове господарство») та відповідності умов договору розробку лісосіки із використанням власних матеріалів та обладнання, а Замовник зобов'язується прийняти цю роботу і оплатити її.

На підтвердження виконання умов договорів представником позивача до матеріалів адміністративної справи надано копії наступних документів: платіжні доручення (а.с. 163-184 том №1, акти виконаних робіт (а.с. 185-250 том №1, а.с. 1-74 том№2), податкові накладні (а.с. 251-255 том №1, а.с. 75-160 том №2), лісорубні квитки (а.с. 26-29, 39-40 том 4), акти огляду місць заготівлі деревини інших продуктів лісу та використання корисних властивостей лісів (а.с. 30-38, 41-47 том №4), щоденники прийому виконаних робіт та заготовленої лісопродукції (а.с. 48, 50, 54, 58, 63-64, 66, 68, 70-73, 75, 80, 82, 83 том 4), рапорти про рух лісопродукції (а.с. 49, 56, 59, 61-62, 67, 76-77, 79, 81, 84 том №4).

В запереченнях на адміністративний позов відповідач зазначає, що надані позивачем акти виконаних робіт, платіжні доручення та податкові накладні підписані довіреною особою ФОП ОСОБА_3 ОСОБА_4, що суперечить законодавству України. Також в ході перевірки встановлено неможливість фактичного виконання робіт ФОП ОСОБА_3 у зв'язку з відсутністю технічно-матеріальної бази, найманих працівників, що свідчить проте, що правочини між ФОП ОСОБА_3 та позивачем здійснені без мети настання реальних наслідків.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та фінансової звітності в Україні визначаються Законом України від 16 липня 1999 року № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 № 996-ХІV встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Саме таким вимогам і відповідають первинні документи, які засвідчують встановлений факт здійснення господарської операції та договірних відносин.

Щодо заперечень відповідача про неможливість підписання первинних документів довіреною особою суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Згідно з частинами 2, 3 статті 244 ЦК України представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Статтею 249 ЦК України передбачено, що особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною. Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність.

В матеріалах наявна довіреність від 21.05.2010 (а.с. 157 том 4), яка видана ОСОБА_3 на уповноваження ОСОБА_4 бути представником в усіх установах, в тому числі - у податковій інспекції для вирішення будь-яких питань, пов'язаних з веденням підприємницької діяльності. Для цього надано право представляти її інтереси у податкових органах, складати, заповнювати, підписувати, подавати від її імені до вищевказаної установи документи, звіти; укладати договори та інші угоди, ставити за неї підпис, печатку.

Щодо того, що в матеріалах справи відсутня довіреність на отримання матеріальних цінностей суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 8 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16 травня 1996 року № 99, довіреність на отримання цінностей видається на строк не більше 10 днів і є первинним документом, що фіксує рішення уповноваженої особи (керівника) підприємства про уповноваження конкретної фізичної особи одержати для підприємства визначений перелік та кількість цінностей.

Отже, відсутність довіреності за наявності інших первинних документів, що підтверджують здійснення господарської операції з передачі товару, не може заперечувати таку господарську операцію.

Також дані твердження відповідача спростовуються практикою Вищого господарського суду України. Зокрема, Вищий господарський суд України у справах №21/105, № 28/199, №6/5005/15514/2011 та № 5023/9475/11(5023/5521/11) дійшов висновку, що довіреність не є безспірним документом, який підтверджує факт господарської операції і передачі товару.

Крім того, судова палата у господарських справах Верховного Суду України у своєму рішенні від 29.04.2015 у справі № 3-77гс15 підтвердила, що відсутність довіреності за наявності інших первинних документів, що підтверджують здійснення господарської операції з передачі товару, не може заперечувати таку господарську операцію.

В матеріалах справи знаходяться податкові накладні, які не містять відповідної помітки «Х» та не містять прізвища осіб, які склали податкову накладну, а саме: від 30.09.2010 № 323 (том 1 а.с. 251), від 28.10.2010 № 329 (том 1 а.с. 253), від 30.11.2010 № 335 (том 1 а.с. 254), від 30.11.2010 № 341 (том 1 а.с. 255), від 03.09.2010 № 321 (том 2 а.с. 211), що на думку відповідача є порушенням статті 201 Податкового кодексу України, якою визначено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби.

Відповідно п. 6 наказу Державної податкової адміністрації України № 165 від 30.05.1997 року (чинною на час складення податкової накладної) "Про затвердження форми податкової накладної та порядку її заповнення", податкова накладна складається у двох примірниках (оригінал і копія) у момент виникнення податкових зобов'язань продавця відповідно до вимог пункту 7.3 статті 7 Закону. При цьому у верхній лівій частині податкової накладної робляться відповідні відмітки (непотрібне виділяється поміткою "Х"). Оригінал податкової накладної надається покупцю товарів (послуг) на його вимогу.

Однак суд зазначає, що дане порушення не робить податкові накладні недійсними, не свідчить про їх неналежність та недопустимість, як доказ здійснення господарських операцій. Дана позиція знайшла своє підтвердження в постанові Верховного суду України 06.12.2005 у справі №21-105.

Щодо тверджень відповідача про неможливість фактичного виконання робіт ФОП ОСОБА_3 у зв'язку з відсутністю технічно-матеріальної бази, найманих працівників суд зазначає таке.

Діючим законодавством суб'єкти господарювання не наділені повноваженнями щодо перевірки своїх контрагентів під час укладення та виконання цивільно-правових угод за обсягом дієздатності та правоздатності. Наявність в розпорядженні фізичної особи, яка представляє інтереси суб'єкта господарювання, печатки цього суб'єкта є достатньою підставою для висновку, що така фізична особа діє від імені підприємства на законних підставах.

Суд встановив, що первинні бухгалтерські документи по господарським взаємовідносинам ДП «Кам'янське лісове господарство» з ФОП ОСОБА_3, копії яких були надані до перевірки, а також містяться в матеріалах справи (платіжні доручення, акти виконаних робіт, податкові накладні, лісорубні квитки, акти огляду місць заготівлі деревини інших продуктів лісу та використання корисних властивостей лісів, щоденники прийому виконаних робіт та заготовленої лісопродукції, рапорти про рух лісо продукції) в повній мірі підтверджують факт реальності здійснення господарських операцій між зазначеними контрагентами, а також дають змогу стверджувати, що вони відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", оскільки, містять в собі всі необхідні реквізити (назви підприємств від імені яких складені документи, назви документів та дати їх складання, зміст господарської операції та її вимірники, посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за складання первинних документів).

Відповідно до підпункту 7.4.1 п. 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статті 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Підпунктом 7.4.4 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» передбачено, якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок па додану вартість», не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Згідно з підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (чинного в період, що підлягав перевірці), датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків: або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодекс України у встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодекс) чи не підтвердженні митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Судом також враховано правову позицію, викладену в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 2 червня 2011 р. № 742/11/13-11, згідно з якою з метою встановлення факту здійснення господарській операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податку на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належать з'ясовувати, зокрема, обставини щодо руху активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної, податкової правосуб'єктності учасників господарської операції, установлення зв'язку між фактом придбання товарів, послуг, спорудженням основних фондів, імпортом товарів, послуг, понесених інших витрат і господарською діяльністю платника податків.

Доводи та висновки відповідача, викладені у акті перевірки щодо нереальності господарських операцій позивача з контрагентом є такими, що ґрунтуються на припущеннях податкового органу та не підтверджені відповідними доказами.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представник податкового органу не надав суду належних доказів, які б підтверджували обґрунтованість висновків перевірки та правомірність оскаржуваного податкового повідомлення - рішення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 13.09.2012 № НОМЕР_1, прийняте відповідачем необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень, а тому позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Таким чином, з урахуванням положень Закону України «Про судовий збір» та положень КАС України суд повертає судовий збір, сплачений позивачем, у повному обсязі.

Керуючись статтями 56, 58, 86, 94, 159, 162, 163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.09.2012 № НОМЕР_1, що винесене Кам'янською міжрайонною державною податковою інспекцією Черкаської області Державної податкової служби.

Стягнути з Державного бюджету України на користь державного підприємства «Кам'янське лісове господарство» (ідентифікаційний код 00993403) судовий збір у розмірі 290 (двісті дев'яносто) грн 00 коп., сплачений згідно платіжного доручення №2275 від 24.09.2012.

Постанова набирає законної сили відповідно до вимог статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строки та порядку, передбачені статтями 185-187 цього Кодексу.

Суддя В.П. Тимошенко

Повний текст складений та підписаний 19 червня 2015 року