Справа № 563/370/15-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Кулик Є.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"09" червня 2015 р. Справа № 563/370/15-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Євпак В.В.

ОСОБА_2,

при секретарі Волянській О.В. ,

за участюпредставника апелянта, прокурора, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу Комунального закладу "Великомежиріцька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат I-II ступенів" Рівненської обласної ради на постанову Корецького районного суду Рівненської області від "06" травня 2015 р. у справі за позовом Прокурора Корецького району Рівненської області в інтересах ОСОБА_3 до Комунального закладу "Великомежиріцька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат I-II ступенів" Рівненської обласної ради за участі третьої особи - Служби у справах дітей Корецької районної державної адміністрації про здійснення виплати коштів ,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Корецького району звернувся до суду з позовом до Комунального закладу "Великомежиріцька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат I-II ступенів" Рівненської обласної ради в інтересах особи із числа дітей, позбавлених батьківського піклування, ОСОБА_3, який не має можливості самостійно захистити свої порушені права та потребує захисту з боку органів прокуратури, в якому просив:

- визнати бездіяльностіь Комунального закладу "Великомежиріцька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат I-II ступенів" Рівненської обласної ради щодо невиплати випускнику з числа дітей, позбавлених батьківського піклування, ОСОБА_3, одноразової грошової допомоги, неправомірною;

- зобов'язати КЗ "Великомежиріцька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат I-II ступенів" Рівненської обласної ради нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу на користь ОСОБА_3, в розмірі 6804 грн.

Постановою Корецького районного суду Рівненської області від 06 травня 2015 року позов задоволено.

Визнано бездіяльність Комунального закладу "Великомежиріцька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат I-II ступенів" Рівненської обласної ради щодо невиплати випускнику з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування ОСОБА_3, одноразової грошової допомоги, неправомірною.

Зобов'язано Комунальний заклад "Великомежиріцька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат I-II ступенів" Рівненської обласної ради - нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу на користь ОСОБА_3, 14.09.1995р.н., в розмірі 6804 (шість тисяч вісімсот чотири) грн.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду від 06.05.2015р. скасувати з підстав, наведених у скарзі. На думку скаржника, приписи ч.7 ст.8 ЗУ "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" не підлягають застосуванню в даній справі, оскільки вказаної нормою регулюється порядок забезпечення випускників навчального закладу з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а ОСОБА_3 на час випуску з навчального закладу був дитино, позбавленою батьківського піклування, а не випускником навчального закладу з числа дітей позбавлених батьківського піклування.

Вислухавши пояснення представника апелянта та прокурора, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з рішення Корецького районного суду Рівненської області від 01.02.2012р., ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позбавлено батьківських прав щодо їх дітей: малолітньої ОСОБА_6 та неповнолітнього ОСОБА_3 (а.с. 10).

Згідно з розпорядженням від 23.02.2013р. №56 голови Корецької районної державної адміністрації неповнолітньому ОСОБА_3 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.12).

Докази, зібрані в матеріалах справи свідчать про те, що з 28.09.2008 року по 25.05.2012 року ОСОБА_3 навчався та виховувався в Великомежирицькій спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті I-II ступенів Рівненської обласної ради, де перебував на повному державному утриманні (а.с. 24).

Розпорядженням голови Гощанської районної державної адміністрації №333 від 14.06.2012р. ОСОБА_3 з 15.06.2012 року влаштовано на виховання та спільне проживання у прийомну сім'ю ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.13).

Відповідно до інформації "Великомежірецької спеціальної загальноосвітньої школи- інтернату І-ІІ ступенів" Рівненської обласної ради ОСОБА_3 грошова допомога відповідно до ч.7 ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» не здійснювалась.

Листом №51 від 06.02.2015р. Комунальний заклад "Великомежиріцька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат I-II ступенів" Рівненської обласної ради на виконання вимог прокуратури Корецького району вказав на те, що ОСОБА_3 грошова допомога відповідно до ч.7 ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування»не здійснена через те, що він продовжував навчання в інших закладах (а.с.23).

Наведені обставини слугували підставою звернення Прокурора Корецького району з вказаним позовом до суду.

Як вже зазначалось, судом першої інстанції позов задоволено. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що вирішуючи питання (не)виплати одноразової грошової допомоги дитині ОСОБА_3 відповідач повинен був керуватись вимогами ст.8 Закону України "Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", а не п.13.4, п.13.5 Постанови Кабінету Міністрів України №226 від 05.04.1994 року «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», оскільки положення цієї Постанови суперечать вимогам вказаного Закону.

Перевіряючи наведений висновок суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідність рішень суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини склалися у зв'язку з відмовою Комунального закладу "Великомежиріцька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат I-II ступенів" Рівненської обласної ради виплатити одноразову грошову допомогу, що передбачена ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» випускнику з категорії дітей позбавлених батьківського піклування.

Правові, організаційні, соціальні засади та гарантії державної підтримки дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа, і є складовою частиною законодавства про охорону дитинства, визначено Законом України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13 січня 2005 року N 2342-IV (далі по тексту - ОСОБА_9 N 2342-IV ).

Згідно з визначеннями, наведеними в ст.1 Закону N 2342-IV:

- дитина-сирота - дитина, в якої померли чи загинули батьки;

- діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами внутрішніх справ, пов'язаним з ухиленням від сплати аліментів та відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов'язки, а також діти, розлучені із сім'єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, та безпритульні діти;

- статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, - визначене відповідно до законодавства становище дитини, яке надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг та яке підтверджується комплектом документів, що засвідчують обставини, через які дитина не має батьківського піклування;

- встановлення опіки та піклування - влаштування дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, в сім'ї громадян України, які перебувають, переважно, у сімейних, родинних відносинах з цими дітьми-сиротами або дітьми, позбавленими батьківського піклування, з метою забезпечення їх виховання, освіти, розвитку і захисту їх прав та інтересів.

З аналізу наведеної правової норми вбачається, що статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, надає таким особам право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг.

Згідно п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративним чи законодавчими органами, першочергова увага має приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», заходи соціальної допомоги дітей-сиріт та дітей, що залишилися без батьківського піклування, гарантуються, забезпечуються та охороняються державою.

Стаття 8 Закону передбачає, що держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа.

Право на повне державне забезпечення в навчальних закладах мають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, віком до 18 років та особи з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, при продовженні навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів.

Особам із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які навчаються, крім повного державного забезпечення, виплачується стипендія в розмірі, який на 50% перевищує розмір стипендії у відповідному навчальному закладі, а також виплачується 100% заробітної плати, яка нарахована в період виробничого навчання та виробничої практики.

Особам із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які навчаються, до завершення навчання виплачується щорічна допомога для придбання навчальної літератури в розмірі трьох місячних стипендій. Виплата зазначеної допомоги здійснюється протягом 30 днів після початку навчального року за рахунок коштів, що передбачаються для навчальних закладів у відповідних бюджетах.

При наданні особам із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які навчаються, академічної відпустки за медичним висновком за ними зберігається на весь період академічної відпустки повне державне забезпечення та виплачується стипендія. Навчальний заклад сприяє організації їх лікування. Випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи органів праці та соціального захисту населення одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі двох прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Нормативи забезпечення одягом і взуттям затверджуються Кабміном. За бажанням випускників навчальних закладів їм може бути видана грошова компенсація в розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття. Вартість повного державного забезпечення у грошовому еквіваленті для дітей віком від народження до трьох років, від трьох до семи років, від семи до десяти років, від десяти до чотирнадцяти років, від чотирнадцяти до вісімнадцяти років та осіб із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, до двадцяти трьох років визначається відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум».

Витрати на фінансування заходів щодо соціального забезпечення дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб із їх числа передбачаються в Державному бюджеті України окремим рядком (ч.2 ст.9 цього Закону).

Порядок відшкодування витрат на виплату допомоги випускникам закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування затверджується Кабінетом Міністрів України (ст. 39-9 вказаного Закону).

Матеріальне забезпечення та виплата грошової допомоги регламентується підпунктом 1 пункту 13 постанови Кабінету Міністрів України від 05 квітня 1994 року №226 «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування». ОСОБА_9 допомога є соціальною гарантією держави у підтримці певної соціальної категорії дітей, позбавлених батьківського піклування.

Постановою Кабміну від 5 березня 2008 р. №146 «Деякі питання надання одноразової грошової допомоги дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування» були внесені зміни до підпунктів 4 та 5 п.13 постанови Кабміну від 5 квітня 1994 р. №226 «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування» щодо збільшення виплати одноразової грошової допомоги з двох до шести прожиткових мінімумів дітям-сиротам і дітям, позбавлених батьківського піклування, що навчалися або виховувалися в навчально-виховних та вищих навчальних закладах і перебували на повному державному утриманні, та дітям-сиротам, дітям, позбавленим батьківського піклування, що перебували під опікою (піклуванням), при їх працевлаштуванні.

Відповідно до вимог ч.7 ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», випускники навчального закладу із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку.

ОСОБА_9 набрав чинності 02.02.2005 року.

Пунктом 2 прикінцевих положень Закону передбачено, що інші нормативно-правові акти, прийняті до набуття чинності цим Законом, діють в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про державний бюджет України на 2012 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 квітня становить 1134 гривні.

Таким чином, випускники шкіл-інтернатів з категорії дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у віці до 18 років (у даному випадку ОСОБА_3В.) повинні були отримати одноразову грошову допомогу.

Отже, невиплата відповідачем одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 - випускнику з категорії дітей позбавлених батьківського піклування, порушує його майнові права (аналогічного висновку дійшов і суд першої інстанції).

З огляду на викладене, колегія суддів не приймає доводи апелянта, оскільки останні не спростовують висновків суду, покладених в основу оскарженого рішення.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апелянта.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Комунального закладу "Великомежиріцька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат I-II ступенів" Рівненської обласної ради залишити без задоволення, а постанову Корецького районного суду Рівненської області від "06" травня 2015 р.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: В.В. Євпак

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено "11" червня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Прокурор Корецького району Рівненської області в інтересах вул.Київська,13,м.Корець,Рівненська область,34700

3 -ОСОБА_3 вул.Церковна,12,с.Іванівка,Корецький район, Рівненська область,34746

3- відповідачу/відповідачам: Комунальний заклад "Великомежиріцька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат I-II ступенів" Рівненської обласної ради вул.Грушевського,27,с.Великі Межирічі,Корецький район, Рівненська область,34725

4-третій особі: Служба у справах дітей Корецької районної державної адміністрації - площа Київська,5,м.Корець,Рівненська область,34700,

5 - Прокураті Житомирської області , вул.1-го Травня, 11, м.Житомир, 10002. ,