Справа № 9101/169066/2011
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2012-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2012 р. справа № 2а-3407/11

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Панченко О.М.

суддів: Чередниченко В.Є. Коршуна А.О.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області

на постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 07.06.2011 р., прийняту у порядку скороченого провадження,

у справі № 2а-3407/11

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

18 травня 2011 року позивач звернувся до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська з позовом, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача по невиконанню з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 16 березня 2011 року приписів статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"; визнати його право на отримання невиплаченої соціальної допомоги, встановленої ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в розмірі 30% відсотків прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб на відповідний період часу з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 16 березня 2011 року приписів статті б Закону України "Про соціальний захист дітей війни"; зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити соціальну допомогу за вказаний період часу.

Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 18 травня 2011 р. позовні вимоги позивача за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 17 листопада 2010 року залишено без розгляду.

Постановою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 07.06.2011 р. позов позивача задоволено, а саме: визнано дії відповідача щодо відмови в перерахунку та виплаті позивачу пенсії з підвищенням її розміру на 30 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ст. б Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 17.11.2010 року по 07 червня 2011 року -неправомірними; зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу щомісячну державну соціальну 30 відсоткову надбавку до пенсії як дитині війни, у відповідності до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 17.11.2010 року. Стягнуто з місцевого бюджету на користь позивача 3,40 грн. у відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та відмовити в задоволені позовних вимог, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має статус "дитини війни" і має право відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" на підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

У 2010 році дія ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" не призупинялася, а зміст цієї статті не змінювався.

Суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що розмір мінімальної пенсії за віком необхідно обраховувати відповідно до ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що права позивача були порушені.

Однак, вирішуючи спірні правовідносини суд першої інстанції не прийняв до уваги наступне.

Відповідачем, в порушення норми ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", надбавка до пенсії позивачу, як «дитині війни», виплачувалась у меншому розмірі.

Отже, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з урахування вже здійснених виплат.

За таких обставин суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст.198, ст. ст.202, 205, 207 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області -задовольнити частково.

Постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 07.06.2011 р. у справі № 2а-3407/11 - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області щодо нездійснення перерахунку та виплати підвищення до пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 18 листопада 2010 року по 16 березня 2011 року.

Зобов'язати управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»та провести відповідні виплати за період з 18 листопада 2010 року по 16 березня 2011 року, з урахуванням раніше здійснених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та оскарженню відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України не підлягає.

Головуючий: О.М. Панченко

Суддя: Чередниченко В.Є.

Суддя: А.О. Коршун