Справа № 127/12203/15-а
Суддя: Борисюк І. Е.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/127/379/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2015 р. м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Борисюк І. Е., розглянувши у скороченому провадженні в місті Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Вінниці про зобовязання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України в м. Вінниці про зобовязання до вчинення дій.

Позов мотивований тим, що позивачу 02.08.2011 року була призначена пенсія державного службовця. На дату призначення пенсії, позивачу не було відомо про не включення УПФУ в м. Вінниці «інших доплат» у заробітну плату для обчислення пенсії та причин по яким їх не було включено. Ознайомившись із законодавством та судовою практикою позивачу стало відомо, що «інші виплати» є складовою її заробітної плати, які підлягають включенню до заробітної плати для обчислення розміру її пенсії. Відповідачем було відмовлено позивачу у задоволенні її вимог. На переконання позивача дії відповідача щодо не включення до її заробітку для обчислення пенсії складових заробітної плати є неправомірними.

Вище викладене й стало підставою для звернення позивача до суду із вимогами про визнання протиправними дій відповідача щодо неврахування при призначенні позивачу пенсії державного службовця, виплачених їй матеріальних допомог на оздоровлення та для соціально-побутових потреб, індексації заробітної плати та премії до державних професійних свят та ювілейних дат, а також компенсацію за невикористану частину щорічної основної та додаткової відпустки; зобовязання відповідача включити в суму заробітної плати для обчислення пенсії позивача державного службовця виплачені позивачу суми матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 11 160, 00 гривень, матеріальної допомоги для соціально-побутових потреб в сумі 14 330, 00 гривень, премії до державних професійних свят та ювілейних дат в сумі 4 560, 00 гривень, індексацію всумі 1 581, 13 гривень, а також компенсацію за невикористану частину щорічної основної та додаткової відпустки в сумі 9 576, 11 гривень; зобовязання відповідача провести перерахунок розміру пенсії позивача, починаючи з 29.12.2014 року із застосуванням 90 % ставки заробітної плати використаної при визначені пенсії у відповідності до законодавства, що діяло на момент призначення позивачу пенсії державного службовця та із урахуванням складових заробітної плати; зобовязання відповідача виплатити позивачу недоплачені суми пенсії починаючи з 29.12.2014 року по дату винесення рішення суду із урахуванням складових заробітної плати, вказаних у довідці від 25.05.2015 року № 18-18/П-46/116, виданої Головним управлінням статистики у Вінницькій області; зобовязання відповідача в подальшому здійснювати виплату пенсії позивачу із урахуванням проведеного перерахунку; стягнення з Державного бюджету України на користь позивача судового збору в розмірі 182, 00 гривень шляхом безспірного списання органом казначейської служби України із рахунку управління ПФУ в м. Вінниці.

Ухвалою суду від 02.06.2015 рокупозовні вимоги заявлені поза межами шестимісячного строку звернення до суду, а саме вимоги в частинівизнання дій, вчинених відповідачем 02.08.2011 року, протиправними, залишені без розгляду.

Відповідачем у десятиденний строк з дня одержання ухвали суду від 02.06.2015 року та копій документів суду були надані заперечення проти позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, суд прийшов до висновку про часткове задоволення вимог позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 02.08.2011 року, на підставі її заяви, пенсію, призначену пенсію згідно Закону України «Про державну службу».

26.05.2015 року позивач звернулась до відповідача із заявою про проведення перерахунку призначеної їй пенсії.

У відповідь на звернення позивача управлінням Пенсійного фонду України в м. Вінниці надано відповідь № 102/П-2 від 27.05.2015 року, відповідно до якої позивачу відмовлено в перерахунку пенсії на тій підставі, що згідно із ст. 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок, інші виплати не відносяться до надбавок, передбачених законом, а тому не враховуються до заробітної плати із якої обчислюється розмір пенсії державного службовця.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державу службу» (в редакції, яка діяла на момент призначення розміру пенсійного забезпечення позивачці), на одержання пенсії державних службовців мають право жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати. Визначення заробітної плати для обчислення пенсій державним службовцям здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавку за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Частина 7 ст. 33 Закону «Про державну службу» встановлює, що умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року за № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальне звання, вислугу років при призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» враховується в розмірах, що виплачуються на день звільнення з роботи, що дає право на відповідний вид пенсії.

При цьому, внесені Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року зміни до статті 37 Закону України «Про державну службу» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Згідно з ст. 37-1 Закону «Про державну службу» у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Враховуючи наведене, при перерахунку пенсії державним службовцям має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії таким особам.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідне до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподаткованого доходу (прибутку), сукупного оподаткованого доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Згідно ст. 2 Закону України «Про оплату праці» та Наказу Державного комітету статистики України № 5 «Про затвердження інструкції зі статистики заробітної плати» від 13 січня 2004 року структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у тому числі компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, суми виплат, пов'язані з індексацією заробітної плати, матеріальна допомога, яка надається всім або більшості працівників, та виплати соціального характеру.

Таким чином, матеріальна допомога, виплати, пов'язані з індексацією заробітної плати, а також компенсації за невикористану частину щорічної основної та додаткової відпустки, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування повинні враховуватись при обчисленні розміру пенсії.

Вищевказаний висновок також узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, викладеною в Постанові від 20.02.2012 року у справі 21-430а11. Так, за правилами ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для усіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Згідно ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Статтею 64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Лише в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

При вирішенні даної конкретної справи, суд також керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, суд прийшов до висновку, що відповідач, в даному випадку, не діяв у відповідності до Конституції України та законів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Оскільки позивачем не чітко викладені вимоги позову, які не у повній мірі захищають порушене право позивача, суд, на підставі ч. 2 ст. 162 КАС України приймає іншу постанову, якою визнає протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку її пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу», з включенням до розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії сум матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати та премії до державних професійних свят та ювілейних дат, а також компенсацій за невикористану частину щорічної основної та додаткової відпустки,зазначених у довідці Головного управління статистики у Вінницькій області від 25.05.2015 року № 18-18/П-46/116.

Відповідно до ст. 84 Закону України «Про пенсійне забезпечення» перерахунок призначеної пенсії провадиться з таких строків: при виникненні права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15-го числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15-го числа; при настанні обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15-го числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15-го числа.

Оскільки позивач звернулася до відповідача з заявою про перерахунок її пенсії як державного службовця 26.05.2015 року, то суд вважає, що перерахунок пенсії необхідно здійснити з 01.06.2015 року.

Отже, встановлене судом порушене право позивача підлягає відновленню, а тому суд зобовязує управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 як державному службовцю врозмірі пенсії у відсотках, встановленому ст. 37 Закону України «Про державну службу», в редакції, що діяла на момент призначення пенсії позивачу, включивши до розрахунку заробітної плати для обчислення її пенсії суми матеріальних допомог на оздоровлення та для соціально-побутових потреб, індексації заробітної плати та премії до державних професійних свят та ювілейних дат, а також компенсацій за невикористану частину щорічної основної та додаткової відпустки, зазначені у довідці Головного управління статистики у Вінницькій області від 25.05.2015 року № 18-18/П-46/116 та виплатити заборгованість з урахуванням виплачених сум раніше.

Щодо зобов'язання управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці в подальшому здійснювати виплату позивачу пенсії із урахуванням проведеного перерахунку, то суд відмовляє в задоволенні цієї частини позовних вимог. Такі вимоги не відповідають змісту законодавства, оскільки судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання. Воно не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин. Правовою підставою для звернення до адміністративного суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів, тому право на позов у особи виникає лише після порушення відповідачем його права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 182, 70 гривень. (а.с. 1)

Однак, у відповідності до Закону України «Про судовий збір», позивач повинна була сплатити судовий збір в сумі 73, 08 гривень за вимоги немайнового характеру.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики, згідно ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Отже, враховуючи положення ч. 3 ст. 94 КАС України та Закону України «Про судовий збір», суд присуджує на користь позивача судовий збір в сумі 36, 54 гривень з Державного бюджету України, відповідно до задоволених вимог, судовий збір в сумі 36, 54 гривень підлягає залишенню за позивачем і судовий збір в сумі 109, 62 гривень підлягає поверненню позивачу в порядку, визначеному ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Судом прийнято до уваги, що вимоги позивача про стягнення судового збору і визначення порядку його стягнення не є позовною вимогою і вирішується судом під час прийняття постанови.

Суд звертає увагу на те, що виключно в разі необхідності судом визначається спосіб, строки і порядок виконання судового рішення в самому судовому рішенні, згідно ст. 257 КАС України. В даному випадку, суд вважає, що відсутні підстави визначення судом порядку стягнення судового збору.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про оплату праці», ст.ст. 33, 37, 37-1 Закону України «Про державну службу», Постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розміру заробітку для обчислення пенсії», ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 66, 84 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст. 2, 4, 6-12, 70-72, 86, 94, 159-163, 183-2, 244-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку її пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу», з включенням до розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії сум матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати та премії до державних професійних свят та ювілейних дат, а також компенсацій за невикористану частину щорічної основної та додаткової відпустки,зазначених у довідці Головного управління статистики у Вінницькій області від 25.05.2015 року № 18-18/П-46/116.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 як державному службовцю врозмірі пенсії у відсотках, встановленому ст. 37 Закону України «Про державну службу», в редакції, що діяла на момент призначення пенсії ОСОБА_1, включивши до розрахунку заробітної плати для обчислення її пенсії суми матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати та премії до державних професійних свят та ювілейних дат, а також компенсацій за невикористану частину щорічної основної та додаткової відпустки, зазначені у довідці Головного управління статистики у Вінницькій області від 25.05.2015 року № 18-18/П-46/116 з 01.06.2015 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці виплатити ОСОБА_1 недоотриману, внаслідок невиконання управлінням Пенсійного фонду України в м. Вінниці вимог чинного законодавства України, суму різниці між належною до виплати, згідно з проведеним перерахунком відповідно до Закону, та фактично нарахованою і виплаченою пенсією за період з 01.06.2015 року по дату прийняття судом постанови у цій справі.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 36, 54 гривень. Судовий збір в сумі 36, 54 гривень залишити за ОСОБА_1. Судовий збір в сумі 109, 62 гривень підлягає поверненню ОСОБА_1 в порядку, визначеному ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: