Справа № 804/19448/14
Суддя: Чорна Валерія Вікторовна
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 р. справа № 804/19448/14

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Чорна В.В., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Елікс» до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 19.11.2014 р., -

в с т а н о в и в:

25 листопада 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Елікс» (далі - ТОВ «Елікс») звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № від 19.11.2014 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 73 002 грн., у томі числі за основним платежем - на 48 668 грн., за штрафними санкціями - на 24 334 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначив, що не погоджується з податковим повідомленням-рішенням, винесеним відповідачем на підставі проведеної перевірки ТОВ «Елікс» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємства по взаємовідносинах з ТОВ «Гранд Крістал» та ТОВ «Синдар Тур» за липень 2014 року, результати якої оформлені актом № 4062/2205/30640085 від 04.11.2014 р. Заперечуючи висновки податкового органу за результатами проведеної перевірки, які стали підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, позивач посилається на те, що всі господарські операції по взаємовідносинам з ТОВ «Гранд Крістал» та ТОВ «Синдар Тур» за липень 2014 року підтверджені в повному об'ємі наданими позивачем на запит податкового органу документами первинного бухгалтерського та податкового обліку, складеними відповідно до вимог діючого законодавства та підписаними уповноваженими представниками сторін, які давали право позивачу на їх відображення у податковому обліку при визначенні об'єкту оподаткування за вказаний період. Також, на думку позивача, висновки податкового органу про нереальність господарських операцій позивача з контрагентами суперечать положенням ст.ст. 204, 215 ЦК України, якими закріплено принцип презумпції правомірності правочину. Нікчемність вказаних правочинів з посиланням на встановлені юридичні факти, які б прямо вказували на їх недійсність, відповідачем не доведена. Крім того, на думку позивача, непідтвердження факту реального здійснення господарських операцій під час проведення податковим органом зустрічної звірки контрагентів позивача не може свідчити про відсутність настання правових наслідків по таким господарським операціям, а також про недійсність вчинених між позивачем та його контрагентами правочинів без встановлення їх нікчемності за рішенням суду. Посилаючись на викладене, позивач зазначив, що вважає неправомірними висновки податкового органу про відсутність факту реального здійснення господарських операцій ТОВ «Елікс» з ТОВ «Гранд Крістал» та ТОВ «Синдар Тур» за липень 2014 року, а тому просить скасувати податкове повідомлення-рішення Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № від 19.11.2014 р., яким йому збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 73 002 грн., у томі числі за основним платежем - на 48 668 грн., за штрафними санкціями - на 24 334 грн. (т.1 а.с. 3-12).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.11.2014 року за даним позовом відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено її до судового розгляду (а.с. 1).

Від представника відповідача за довіреністю Чохелі Т.Р. до суду 29.01.2015 р. надійшли заперечення проти адміністративного позову, у яких зазначено, що в ході проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Елікс» з питань дотримання вимог податкового законодавства під час здійснення взаємовідносин з взаємовідносин з ТОВ «Гранд Крістал» та ТОВ «Синдар Тур» за липень 2014 року, податковим органом не підтверджено реальності здійснення позивачем господарських операцій із зазначеними контрагентами, що спричинило заниження податку на додану вартість на суму 48 668 грн. Під час проведення перевірки податковим органом було встановлено, що до перевірки не надано документів, які б свідчили про оприбуткування товару, поставленого ТОВ «Гранд Крістал» на склад позивача, відсутні картки складського обліку товару, товарно-транспортні накладні складено не у відповідності до вимог закону, наявні розбіжності у реквізитах документів. Податкові накладні за липень 2014 року по взаємовідносинам ТОВ «Гранд Крістал» з ТОВ «Елікс» не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних. Згідно з інформаційними базами даних ОДПІ, ТОВ «Гранд Крістал» відсутнє за своїм місцезнаходженням. Документально під час перевірки позивачем не було підтверджено й взаємовідносини з ТОВ «Синдар Тур» за липень 2014 року з надання юридичних послуг. Зазначена діяльність не відноситься до основного виду діяльності даного контрагента, копія ліцензії на надання юридичних послуг у позивача також відсутня. Акт прийняття виконаних контрагентом робіт не містить даних про проведену роботу, відповідальних осіб та складені документи, а лише загальні відомості. У зв'язку з викладеним, представник відповідача вважає правомірними висновки податкового органу, зроблені в акті перевірки № 4062/2205/30640085 від 04.11.2014 р., а також вважає обґрунтованим винесене на підставі них податкове повідомлення-рішення № від 19.11.2014 р. (т.2 а.с. 30-34).

09.04.2015 р. від представника позивача за довіреністю Базарної І.О. до суду надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження (т. 3 а.с. 10). Представник відповідача за довіреністю Чохелі Т.Р. подав через канцелярію суду клопотання про залучення до справи додаткових доказів (т. 3 а.с. 5), проти розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечував.

За викладених обставин, у відповідності до ч. 6 ст. 128 КАС України, справу розглянуто без участі сторін в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Елікс» зареєстровано виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 22.11.1999 р., знаходиться на податковому обліку в Лівобережній об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, та є платником податку на додану вартість (т.1 а.с. 27-28)

Посадовими особами Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на підставі наказу № 1111 від 03.11.2014 р. проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Елікс» з питань дотримання вимог податкового законодавства під час здійснення взаємовідносин з ТОВ «Гранд Крістал» та ТОВ «Синдар Тур» за липень 2014 року, за результатами якої складено акт перевірки № 4062/2205/30640085 від 04.11.2014 р. (т.1 а.с.38-54).

Під час перевірки на адресу ТОВ «Елікс» був направлений письмовий запит податкового органу за вих. 35408/10/04-64-22-05 від 03.11.2014 р. про надання документів та письмових пояснень стосовно взаємовідносин позивача з ТОВ «Гранд Крістал» та ТОВ «Синдар Тур» за липень 2014 року, який було отримано особисто головним бухгалтером підприємства Івлевою В.О. У цьому запиті було запропоновано позивачу надати пояснення та документальне підтвердження щодо подальшого продажу або використання у власній господарській діяльності матеріалів, придбаних у ТОВ «Гранд Кірстал» у липні 2014 року, а якщо зазначені матеріали були продані, надати підтверджуючі цей факт первинні документи (т.3 а.с. 8).

У відповідь на вказаний запит, позивач листом від 04.11.2014 р. за вих. № 129 надав до Лівобережної ОДПІ письмові пояснення про те, що товарно-матеріальні цінності, придбані ТОВ «Елікс» у ТОВ «Гранд Крістал» у липні 2014 року за договором № 1207 від 07.07.2014 р., були використані у власній господарській діяльності у 3 кварталі 2014 року, та відносяться до загальновиробничих витрат, що відображаються у калькуляціях з використанням бази розподілу загальною сумою як «інші матеріали». Використання матеріалів підтверджується актами списання ТМЦ на виробництво (т.3 а.с. 8).

Позивачем на підтвердження господарських відносин з ТОВ «Гранд Крістал» до перевірки було надано договір № 1207 від 07.07.2014 р. на поставку ТМЦ, згідно з яким були виписані податкова накладна від 29.07.2014 р. № 34 та видаткова накладна від 29.07.2014 р. № РН-0000108, а також надано товарно-транспортну накладну № Р108 від 29.07.2014 р.

Проте, перевіряючи ми зазначено, що надані до перевірки документи не містять обов'язкових реквізитів, а саме: відсутні дані, які б дали змогу ідентифікувати осіб, відповідальних за завантаження/отримання товару, відсутні довіреності. Податкові накладні за липень 2014 року по взаємовідносинам ТОВ «Гранд Крістал» з ТОВ «Елікс» не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних. Згідно з інформаційними базами даних ОДПІ, ТОВ «Гранд Крістал» зареєстровано у Святошинському районі м. Києва та відсутнє за своїм місцезнаходженням, а відповідно до наданих позивачем видаткових та товарно-транспортних накладних, товар був відправлений на адресу ТОВ «Елікс» з с. Знаменівка Дніпропетровської області.

Крім того, під час перевірки позивачем не було надано первинні документи, з яких можливо було б встановити характер та обсяг наданих ТОВ «Синдар Тур» послуг, з актів виконаних робіт вбачається лише надання позивачу з боку даного контрагента юридичних послуг. Згідно з інформаційними базами даних, ТОВ «Синдар Тур» зареєстровано і знаходиться на податковому обліку у ДПІ у Святошинському районі м. Києва зі станом платника - 0, основним видом діяльності якого є неспеціалізована оптова торгівля. Податкові накладні за липень 2014 року по взаємовідносинам ТОВ «Синдар Тур» з ТОВ «Елікс» не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З урахуванням встановлених під час перевірки обставин, а також на підставі наданих позивачем до перевірки документів, податковим органом за результатами перевірки ТОВ «Елікс» зроблено висновок про непідтвердження реальності здійснення позивачем господарських операцій із контрагентами ТОВ «Гранд Крістал» та ТОВ «Синдар Тур» за липень 2014 року, порушення платником податків вимог п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 48 668 грн.

Не погодившись з висновками акту перевірки, позивачем на адресу відповідача були подані заперечення від 06.11.2014 року за вих. № 130. При цьому, жодних додаткових документів на спростування висновків акту перевірки до заперечень позивачем надано не було, крім реєстру виданих довіреностей (т. 1 а.с. 55-64).

Листом податкового органу від 14.11.2014 року № 36702/10/04-64-22-05 позивача повідомлено, що висновки акту перевірки № 4062/2205/30640085 від 04.11.2014 р. залишаються без змін (т.1 а.с. 65-73).

На підставі висновків акту перевірки № 4062/2205/30640085 від 04.11.2014 р., податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення № від 19.11.2014 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 73 002 грн., в томі числі за основним платежем - на 48 668 грн., за штрафними санкціями - на 24 334 грн. (т. 1 а.с. 75).

Не погодившись з прийнятим відповідачем рішенням, позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

Встановивши обставини справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що в періоді, що перевірявся, позивач формував показники податкової звітності, виходячи, зокрема, з господарських операцій з ТОВ «Гранд Крістал» відповідно до договору поставки № 1207 від 07.07.2014 р. ТМЦ на загальну суму 196 008 грн., в т.ч. ПДВ на суму 32 668 грн.

Згідно умов даного договору, предметом договору є ТМЦ (товар), кількість, ціна та асортимент якого визначаються специфікаціями. Якість товару повинна відповідати встановленим нормам та підтверджуватись сертифікатом якості або паспортом, в залежності від виду товару. Разом з товаром постачальник зобов'язаний надати видаткову та податкову накладні, рахунок-фактуру та скласти акт прийому товару із зазначенням його кількості та найменування. Товар за кількістю приймається покупцем (ТОВ «Елікс») згідно з Інструкцією П-6, а за якістю - згідно з Інструкцією П-7 (т.1 а.с. 147-148).

До вищевказаного договору позивачем надано специфікацію № 1 від 29.07.2014 р., у якій наведено перелік ТМЦ, що поставляються на адресу ТОВ «Елікс», їх кількість та вартість (т. 1 а.с. 149-151), а також рахунок на поставку товару № СФ-0000108 від 29.07.2014 р. (т. 1 а.с. 154-155), податкову накладну від 29.07.2014 р. № 34, видаткову накладну від 29.07.2014 р. № РН-0000108, товарно-транспортну накладну від 29.07.2014 р. № Р108 (т. 1 а.с. 152-153, 156-163).

З наданих документів вбачається, що пунктом навантаження ТМЦ, які поставлялися на адресу ТОВ «Елікс», є с. Знаменівка Новомосковського району Дніпропетровської області, в той час, як юридичною адресою ТОВ «Гранд Крістал» є вул. Гната Юри, 12 у м. Києві. Жодних документів, які б підтверджували належність ТОВ «Гранд Крістал» відвантаженого за наведеними вище документами на адресу ТОВ «Елікс» товару, матеріали справи не містять.

Так само, в матеріалах справи відсутні документи, передбачені пунктом 4 договору поставки № 1207 від 07.07.2014 р. як обов'язкові, що підтверджують здачу-прийняття товару за кількістю та якістю, зокрема, у відповідності до вимог Інструкції про порядок приймання продукції за кількістю, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 р. № П-6 (зі змінами, внесеними постановами Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 29.12.1973 р. № 81, від 14.11.1974 р. № 98, від 23.07.1975 р. № 115), та Інструкції про порядок приймання продукції за якістю, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 р. № П-7 (якими, серед іншого, передбачено обов'язкове складання акту приймання продукції в тих же одиницях виміру, які зазначено у товаросупровідних документах, точне визначення кількості відвантаженої та прийнятої продукції, та перевірку її якості у відповідності до сертифікатів якості або паспортів виробника на товар).

Такі документи на товар, що був поставлений ТОВ «Елікс» від ТОВ «Гранд Крістал» за договором від 07.07.2014 р., у позивача відсутні.

Також, згідно «Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2009 р. № 207, для водія юридичної особи або фізичної особи-підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах: фотокопія ліцензії, засвідчена автомобільним перевізником, або ліцензійна картка; товарно-транспортна накладна; посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб або інший засвідчений в установленому порядку документ, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження транспортним засобом; талон про проходження державного технічного огляду; поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Для водія юридичної особи необхідним є також дорожній лист з відмітками про проведення передрейсових медичного огляду водія та огляду технічного стану транспортного засобу.

Згідно з п. 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Мінтрансу України від 14.10.1997 р. № 363, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 р. за № 128/2568, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Залежно від виду вантажу та його специфічних властивостей до основних документів додаються інші (ветеринарні, санітарні та якісні - сертифікати, свідоцтва, довідки, паспорти тощо), що визначається правилами перевезень зазначених вантажів. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри ТТН підписом і при необхідності печаткою (штампом). Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр ТТН залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику. У тих випадках, коли в ТТН немає можливості перерахувати всі найменування вантажу, підготовленого для перевезення, до такої накладної Замовник додає документ довільної форми з обов'язковим зазначенням відомостей про вантаж (графи 1-10 товарно-транспортної накладної). У цих випадках в товарно-транспортній накладній зазначається, що до неї додається як товарний розділ документ, без якого товарно-транспортна накладна вважається недійсною і не може використовуватись для розрахунків із Замовником. Час прибуття (вибуття) автомобіля для завантаження і розвантаження Замовник зобов'язаний зазначати відповідно до пунктів 8.25 і 8.26 цих Правил. Акт складається у двох екземплярах, які підписуються представниками (водіями) обох Перевізників (по одному для кожного). Це зазначається в товарно-транспортній накладній.

Згідно з правилами здачі вантажів, передбаченими п.13 цих Правил, перевізник здає вантаж у пункті призначення вантажоодержувачу згідно з товарно-транспортною накладною. Здача вантажів вантажоодержувачу у пункті призначення по масі і кількості місць провадиться у порядку і способом, за якими вантажі були прийняті від вантажовідправника (зважуванням на вагах, обмірюванням, підрахунком місць та ін.).

Товарно-транспортна накладна від 29.07.2014 р. № Р108, надана позивачем (т. 1 а.с. 159-163), не містить обов'язкових відміток щодо часу прибуття (вибуття) автомобіля для завантаження/розвантаження, а також щодо прийняття його у пункті призначення. Слід також зазначити, що перевізником по вказаній ТТН зазначено ПП ОСОБА_5, а замовником та вантажоодержувачем - ТОВ «Елікс». При цьому, жодних договорів з ПП ОСОБА_5 на підтвердження придбання послуг з транспортування, позивач до суду не надав. Також, як вже зазначалося вище, пунктом навантаження у вказаній ТТН зазначено с. Знаменівка Новомосковського району Дніпропетровської області, що за наданими документами не підтверджує його належність до вантажовідправника ТОВ «Гранд Крістал».

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів, або сплати грошових коштів.

В ході проведення перевірки, позивачем надані пояснення щодо використання отриманого від ТОВ «Гранд Крістал» товару у власній господарський діяльності, а саме, для механічної обробки деталей, про що складені Акти списання товарів № 80 від 16.09.2014 р., № 74 від 02.09.2014 р., № 62 від 11.08.2014 р., № 58 від 05.08.2014 р., № 54 від 31.07.2014 р. (т. 1 а.с. 165-169).

Проте, зазначені акти списання товарів без надання документів первинного бухгалтерського обліку, якими вказані ТМЦ були оприбутковані на підприємстві, передані на зберігання уповноваженій особі із внесенням даних до книг бухгалтерського обліку та карток складського обліку товару на підприємстві, не можуть бути доказом використання товару у власній господарській діяльності.

Натомість, у позивача такі документи відсутні.

Надані позивачем до суду разом із клопотанням від 11.12.2014 р. про залучення документів первинні документи на підтвердження наявності у ТОВ «Елікс» основних та орендованих засобів, необхідних для здійснення власної господарської діяльності, самі по собі не підтверджують реальність господарських відносин з контрагентами, зокрема по ланцюгу постачання ТОВ «Гранд Крістал» - ТОВ «Елікс» у липні 2014 року (т. 1 а.с. 94-142).

Щодо наданих позивачем до суду письмових пояснень від 26.02.2015 р. та додаткових документів на підтвердження подальшого використання придбаного у ТОВ «Гранд Крістал» в липні 2014 року товару у власній господарській діяльності (зокрема, договори на виконання робіт із замовниками, акти виконаних робіт, накладні), а також на підтвердження транспортування придбаних позивачем ТМЦ від ТОВ «Гранд Крістал» перевізником ОСОБА_5 (т.2 а.с. 40-249), суд зазначає наступне.

Всі зазначені вище документи не були предметом дослідження податкового органу під час проведення перевірки у зв'язку з тим, що до перевірки вони не надавалися.

Статтею 44 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому п. 44.7 цієї статті, платник податків не надає посадовим особам органу ДПС, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складання такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за її результатами надає не надані під час перевірки документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим п. 44.7 ст. 44 Податкового кодексу), такі документи повинні враховуватися контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Протягом трьох робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, визначені в акті перевірки як відсутні.

Зважаючи на те, що ні під час перевірки, ні після її завершення (разом із запереченнями на акт) жодних із вказаних вище документів позивач до податкового органу не надавав, у суду відсутні підстави для їх врахування при прийнятті рішення.

Щодо взаємовідносин між ТОВ «Елікс» та ТОВ «Синдар Тур», які також стали підставою для формування податкового кредиту позивача у податковій декларації з ПДВ за липень 2014 року, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач уклав договір про надання юридичних послуг № 139 від 02.07.2014 р. з ТОВ «Синдар Тур», згідно умов якого, виконавець (ТОВ «Синдар Тур», м. Київ) зобов'язаний надавати замовнику (ТОВ «Елікс», м. Дніпропетровськ) юридичні послуги, а саме, перевіряти внутрішні документи замовника на відповідність вимогам законодавства, надавати допомогу в правильному оформленні таких документів; надавати консультації, довідки, висновки з юридичних питань; здійснювати підготовку та подачу заяв, позовів, претензій; брати участь у перемовинах з третіми особами на боці замовника; представляти інтереси замовника в державних установах та органах влади; здійснювати виїзд до замовника у разі його перевірки контролюючими органами; організовувати та вести претензійну роботу за дорученням замовника; вживати заходів по захисту прав та інтересів замовника. Протоколом № 1 до даного договору передбачено вартість послуг за цим договором за липень 2014 року в сумі 96 000 грн. (т.1 а.с. 176-178).

На підтвердження реальності здійснення діяльності з надання зазначених послуг, позивачем надано до перевірки акт виконаних послуг № ОУ-0000038 від 31.07.2014 р., згідно якого ТОВ «Синдар Тур» надало у липні 2014 року ТОВ «Елікс» методичну допомогу по підготовці та укладенню різного роду договорів, веденні претензійної роботи, виготовлення довідок, висновків та інших документів (т.1 а.с. 179), а також податкову накладну № 26 від 31.07.2014 р. (т. 1 а.с. 180).

З даних документів неможливо встановити перелік та обсяг наданих послуг, відповідальних осіб та виконавців. ТОВ «Синдар Тур» зареєстровано і знаходиться на податковому обліку у ДПІ у Святошинському районі м. Києва зі станом платника - 0, до його основного виду діяльності не належить надання юридичних послуг, крім того, в матеріалах справи відсутні відомості про наявність у вказаного контрагента відповідної ліцензії. Податкові накладні за липень 2014 року по взаємовідносинам ТОВ «Синдар Тур» з ТОВ «Елікс» не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Інших документів з приводу взаємовідносин із зазначеним контрагентом позивачем податковому органу ні під час перевірки, ні під час подання заперечень на акт перевірки, не надавалось. Звіти про виконані роботи (надані юридичні послуги) у позивача відсутні.

Натомість, під час судового розгляду справи позивачем надано письмові пояснення від 26.02.2015 р. та додаткові документи на підтвердження реальності здійснення господарських відносин з ТОВ «Синдар Тур» у липні 2014 року (т. 2 а.с. 192-250, т. 3 а.с. 1-29).

Зазначені документи не були предметом дослідження податкового органу.

Крім того, зміст зазначених документів (договори з третіми особами, специфікації, протоколи) не дає змоги встановити та підтвердити участь у їх складанні чи подальшому підписанні ТОВ «Синдар Тур».

За викладених обставин, та з огляду на приписи ст. 44 Податкового кодексу України (про що вже зазначалося вище при дослідженні взаємовідносин позивача з ТОВ «Гранд Крістал»), суд не приймає вказані документи при прийнятті рішення по справі.

Отже, зазначені обставини у їх сукупності свідчать про відсутність у позивача належним чином оформлених первинних документів, що підтверджували б реальність здійснення господарських операцій у липні 2014 року - поставки товару від ТОВ «Гранд Крістал», та придбання послуг від ТОВ «Синдар Тур».

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до складу податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV від 16.07.1999 р., господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ст. 3 цього Закону, метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 9 цього Закону передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Аналогічні положення закріплені у ст. 2 Положення «Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 р.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

З викладеного вбачається, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення «Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», та інших нормативних актів, якими встановлюються вимоги до оформлення тих чи інших первинних документів, та лише у разі фактичного здійснення господарської операції. При цьому, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

В іншому разі, навіть якщо суб'єктами господарювання складені відповідні паперові носії (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо), вони не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що надані позивачем договори, а також видаткові та податкові накладні самі по собі не мають юридичної значимості для цілей ведення податкового обліку, незважаючи на те, що вони містять необхідні формальні реквізити, оскільки не підтверджують реальності господарських операцій ТОВ «Елікс» з ТОВ «Синдар Тур» та з ТОВ «Гранд Крістал» у липні 2014 року (факту придбання позивачем товару/послуг, та їх подальшого використання у власній господарській діяльності в межах оподатковуваних операцій), та не підтверджують реальності змін майнового стану платника податків.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № від 19.11.2014 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Синдар Тур» та з ТОВ «Гранд Крістал» на загальну суму 73 002 грн., в томі числі за основним платежем - на 48 668 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - на 24 334 грн.

Враховуючи, що судове рішення прийнято не на користь позивача, з нього на користь державного бюджету України має бути стягнуто недоплачений при зверненні до суду судовий збір за подання адміністративного позову майнового характеру у розмірі 1 644 грн. 30 коп.

На підставі викладеного, керуючись ч. 6 ст. 128, ст.ст. 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Елікс» - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Елікс» () на користь державного бюджету недоплачений при зверненні до суду з позовними вимогами майнового характеру судовий збір в розмірі 1 644 грн. 30 коп. (одна тисяча шістсот сорок чотири гривні тридцять копійок).

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.В. Чорна