Справа № 409/1205/15-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Тімінський В.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року справа № 409/1205/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Геращенка І.В., Арабей Т.Г., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Білокуракинському районі Луганської області на постанову Білокуракинського районного суду Луганської області від 08 травня 2015 року у справі № 409/1205/15-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Білокуракинському районі Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до Білокуракинського районного суду Луганської області із адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Білокуракинському районі Луганської області про визнання неправомірними дій управління у відмові позивачу здійснити перерахунок пенсії з врахуванням достовірних відомостей про фактично нараховані та сплачені суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових потреб, зазначених на підставі довідки, наданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Луганській області від 23 квітня 2014 року № 183; зобов'язання управління зробити перерахунок пенсії позивачу з 23 квітня 2014 року, як державному службовцю в розмірі 80% від заробітної плати, з врахуванням сум надбавок за високі досягнення у праці або за виконання особливо тяжкої роботи, премій, сум індексацій заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, сум одноразових премій на які нараховувався єдиний соціальний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування відповідно до довідки № 183 від 23 квітня 2014 року про складові зарплати позивача з якої сплачувалися страхові внески, у відповідності до ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції, що діяла станом на час призначення пенсії, а саме на 23 квітня 2014 року, з урахуванням фактично отриманих сум (а.с. 2-4).

Постановою Білокуракинського районного суду Луганської області від 08 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені. Визнано відмову управління в проведені перерахунку пенсії позивачу неправомірною. Зобов'язано управління здійснити перерахунок пенсії позивачу як державному службовцю з 23 квітня 2014 року в розмірі 80% від заробітної плати, з урахуванням сум надбавок за високі досягнення у праці або за виконання особливо важкої роботи, премій, сум індексацій заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, сум одноразових премій на які нараховувався єдиний соціальний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, відповідно до довідки, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації Луганської області за № 183 від 23 квітня 2014 року «Про складові зарплати позивача з якої сплачувалися страхові внески», у відповідності до ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції, що діяла станом на час призначення пенсії, а саме станом на 23 квітня 2014 року з урахуванням фактично сплачених сум (а.с. 18-21).

Не погодившись з постановою Білокуракинського районного суду Луганської області від 08 травня 2015 року у справі № 409/1205/15-а, Управління Пенсійного фонду України в Білокуракинському районі Луганської області подало апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати постанову суду від 08 травня 2015 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а саме: положень постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» № 865 від 31 травня 2000 року, ст. 37 Закону України «Про державну службу» (а.с. 24-26).

Про час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином.

11 червня 2015 року представником відповідача до канцелярії суду надано клопотання про розгляд справи за відсутності представника управління (а.с. 36).

Частиною 8 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що апеляційні скарги у справах, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, розглядаються апеляційними судами в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Білокуракинському районі Луганської області та отримує пенсію згідно із Законом України "Про державну службу". Останнє місце роботи - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Луганській області (а.с. 7-9, 12).

18 березня 2015 року позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням додаткових виплат.

Відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області від 23 квітня 2014 року, позивачу за період з 01 грудня 2012 року по 01 квітня 2014 року виплачено індексацію, матеріальну допомогу на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо тяжкої роботи, премії. Крім того, в наведеній довідці вказано, що на всі виплати нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне (соціальне) страхування, а з 01 січня 2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (а.с. 5) .

03 квітня 2015 року Управління Пенсійного фонду України в Білокуракинському районі Луганської області відмовило позивачу в перерахунку пенсії, зазначивши, що матеріальна допомога на оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати не є складовими заробітної плати для перерахунку пенсії (а.с. 6).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1992 року № 3723-XII (далі - Закон України № 3723-XII) (в редакції, що діяла станом на час призначення пенсії позивачу - на квітень 2014 року) заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. 2 цього ж Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 2 ст. 37-1 Закону України № 3723-XII перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Крім того, ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій, відповідно до ч. 1 ст. 66 якого, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця визначений постановами Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 та від 23 квітня 2003 року № 581.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 передбачено, що особи, які вийшли на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» мають право на перерахунок пенсій, але лише за умови підвищення заробітної плати державним службовцям після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року «Про внесення змін до Закону України "Про державну службу».

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2003 року № 581 встановлено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 р. № 432-IV "Про внесення змін до Закону України "Про державну службу" заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України "Про державну службу", визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. При цьому, премія та інші надбавки враховуються в середніх розмірах стосовно визначених законодавством таких виплат у відповідному державному органі, з якого особа вийшла на пенсію, на момент виникнення права на перерахунок, якщо вони були фактично їй встановлені.

За змістом наведених норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність при здійсненні перерахунку пенсії врахувати суми виплати згідно довідки управління від 23 квітня 2014 року № 183.

Однак, при винесенні рішення по суті позовних вимог суд першої інстанції не звернув увагу на процесуальні обмеження, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України щодо строку звернення до суду.

Відтак, відповідно до ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 102 Кодексу адміністративного судочинства України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Правила даної статті не поширюються на строки звернення до адміністративного суду (ч. 4 ст. 102 Кодексу адміністративного судочинства України).

Разом із цим, відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. При цьому, позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, з позовом до суду позивач звернулась 28 квітня 2015 року (згідно штампу вхідної кореспонденції суду), хоча ставить питання про порушення її прав з 23 квітня 2014 року, тобто за час, більший ніж як шість місяців (а.с. 2-4).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 198 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду першої інстанції і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі.

Як вбачається з ч. 1 ст. 203 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до п. 9 ст. 155 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, зокрема, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Враховуючи вищевикладене та те, що позивач звернувся до суду за захистом своїх прав 28 квітня 2015 року та поважних причин пропущення строку звернення до суду у своїй позовній заяві не навела, беручи до уваги приписи ст.ст. 99-100, 155, 198, 203 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування постанови суду першої інстанції та залишення позовної заяви ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Білокуракинському районі Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії в частині позовних вимог з 23 квітня 2014 року по 27 жовтня 2014 року без розгляду у зв'язку із пропуском строку звернення до суду без поважних причин.

Приймаючи викладене до уваги, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, однак ухвалено постанову з порушенням процесуального права, у зв'язку з чим його постанова в частині задоволення позовних вимог з 23 квітня 2014 року по 27 жовтня 2014 року підлягає скасуванню та залишенню без розгляду позовних вимог за цей період, а в іншій частині - без змін.

На підставі наведеного, керуючись статтями 99, 100, 155, 183-2, 195, п.4 ч. 1ст. 198, 203, п. 4 ч. 1 ст. 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Білокуракинському районі Луганської області - задовольнити частково.

Скасувати постанову Білокуракинського районного суду Луганської області від 08 травня 2015 року у справі № 409/1205/15-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Білокуракинському районі Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії в частині задоволення позовних вимог з 23 квітня 2014 року по 27 жовтня 2014 року.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Білокуракинському районі Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії в частині задоволення позовних вимог з 23 квітня 2014 року по 27 жовтня 2014 року - залишити без розгляду.

В решті постанову Білокуракинського районного суду Луганської області від 08 травня 2015 року у справі № 409/1205/15-а - залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді І.В. Геращенко

ОСОБА_3

ОСОБА_4