Справа № 816/777/15-а
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 р.Справа № 816/777/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Жигилія С.П. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.,

представника позивача - Божук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16.04.2015р. по справі № 816/777/15-а

за позовом Приватного підприємства "Зовнішньоторговельна фірма " ПЕК"

до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області

про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА

11 березня 2015 року Приватне підприємство "Зовнішньоторговельна фірма "ПЕК" (далі по тексту - позивач, ПП "ЗФ "ПЕК") звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області (далі по тексту - відповідач, Кременчуцька ОДПІ) про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23 січня 2015 року № 000052202/152, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 33867,50 грн., у тому числі за основним платежем - 27094 грн.. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 6773,50 грн..

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.04.2015 р. по справі № 816/777/15 адміністративний позов Приватного підприємства "Зовнішньоторговельна фірма "ПЕК" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 23 січня 2015 року № 000052202/152.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь приватного підприємства "Зовнішньоторговельна фірма "ПЕК" витрати зі сплати судового збору у розмірі 182,70 грн.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16.04.2015 р. по справі № 816/777/15-а та винести нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПП «ЗФ «ПЕК» в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що позивачем не було надано до перевірки письмового договору із ТОВ «Регіон Сталь», на який міститься посилання у податкових накладних, виписаних вказаним контрагентом. Вказує, що кількість товару, зазначена у видаткових накладних та товарно-транспортних накладних, не відповідає кількості товару за податковими накладними, позивачем не надано до перевірки сертифікатів відповідності на придбаний металопрокат та товарно-транспортних накладних щодо перевезення товару від ТОВ «Регіон Сталь» (ТТН надано лише до суду). З посиланням на акт ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві № 95/26-55-22-01/37955596 від 15.01.2014 р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Регіон Сталь» з питань дотримання вимог податкового законодавства в результаті взаємовідносин з постачальниками та покупцями за період з 01.08.2013 р. по 31.10.2013 р.», стверджує про відсутність вказаного підприємства за податковою адресою, відсутність поставок товарів та укладення угод з метою настання реальних правових наслідків, відсутність фізичних, технічних та технологічних можливостей до вчинення задекларованих господарських операцій (кваліфікованого персоналу, основних фондів, транспортних засобів, виробничих активів, складських приміщень), неможливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару та надання послуг у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку. Вказує на те, що згідно автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту та Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ «Регіон Сталь» не придбавались найменування металопрокату, які згодом були реалізовані позивачу по справі, тобто, неможливо встановити походження вказаного товару. Крім того, зазначив, що у договорі між ПП «ЗФ «ПЕК» та ТОВ «Форест Ап» сторонами не визначено таких істотних умов договору поставки, як предмет та ціна договору, а відтак, даний договір не може вважатися укладеним. Вказує, що адреса продавця, зазначена у податкових накладних, виписаних ТОВ «Форест Ап» (м. Харків, вул. Малиновського, 3), не відповідає даним Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, чинним на час виписки податкових накладних (станом на 16.07.2014 року - м. Миколаїв, Ленінський район, вул. Гирьова, 8, корпус Д, станом на 13.08.2014 року - Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Дзержинський район, вул. Косіора, 27). У зв'язку з чим, вважає вказані податкові накладні такими, що виписані з порушенням п.45.2 ст.45 ПК України, п.6 наказу Мінфіну України «Про затвердження форми податкової накладної» від 22.09.2014 р. № 957, а відтак, у відповідності до п.201.10 ст.201 ПК України, не дають позивачу права на формування податкового кредиту. Відмітив, що в актах приймання-передачі наданих послуг, оформлених за результатами господарських операцій із ТОВ «Форест Ап», місцем складання акту визначено м. Харків, в той час як за поясненнями директора роботи виконувались на території монтажного майданчику замовника ПП «ЗФ «ПЕК» у м. Комсомольськ (ТОВ «Єристівський ГЗК»). До перевірки не надано документів, які б підтверджували присутність посадових осіб в містах виконання та приймання/передачі послуг, а також актів приймання виконаних робіт за типовою формою КБ-2в, затвердженою наказом Мінрегіонбуду України від 04.12.2009 р. № 554, а акти здачі-прийняття робіт, оформлені між позивачем та замовником ТОВ «Єристівський ГЗК», не містять посад осіб, відповідальних за здійснення господарських операцій, інших даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійснення господарської операції. З посиланням на податку інформацію Західної ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області від 22.09.2014 р. № 10105/7/20-33-22-05-07 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Форест Ап» за серпень 2014 року» стверджує про відсутність у підприємства необхідних умов для здійснення господарської діяльності (основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів), не встановлення факту передачі товару від ТОВ «Форест Ап» до підприємств-покупців у зв'язку з відсутністю інформації щодо актів приймання-передачі товару, довіреностей, документів, що засвідчують транспортування, зберігання товару, а також інших первинних документів та будь-яких пояснень, у зв'язку з чим зроблено висновок про відсутність реальних правових наслідків правочинів, укладених між ТОВ «Форест Ап» та підприємствами-постачальниками і підприємствами-покупцями. Враховуючи вищевикладене, стверджує про безтоварність господарських операцій між позивачем та контрагентами ТОВ «Регіон Сталь», ТОВ «Форест Ап», непідтвердження фактичного здійснення господарських операцій наданими на перевірку первинними документами, та наполягає на правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення,

Представник позивача в надісланих до суду письмових запереченнях просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, оскаржувану постанову суду першої інстанції залишити без змін. Стверджує, що при виконанні усного договору між ПП «ЗФ «ПЕК» та ТОВ «Регіон Сталь» господарські зобов'язання були виконані, металопрокат був отриманий та в повній мірі оплачений, первинні документи складені у відповідності до вимог законодавства. Пояснив, що ПП «ЗФ «ПЕК» отримало від ТОВ «Регіон Сталь» проект договору на поставку металопрокату, однак з боку позивача його не було підписано через неузгодженість положень щодо розміру штрафних санкцій. Разом з тим, у податкових накладних, отриманих ПП «ЗФ «ПЕК» від ТОВ «Регіон Сталь» було вказано номер проекту договору, оскільки постачальник вважав договір укладеним. Вказує, що невідповідність кількості товару, зазначеного у видаткових накладних, кількості товару за податковими накладними виникла у зв'язку з тим, що господарські відносини між позивачем та вказаним постачальником розпочалися до періоду, охопленого перевіркою (серпень-жовтень 2013 року), податкові накладні були виписані на суми отриманих від позивача передоплат за товар, який постачався у серпні за видатковою накладною від 02.08.2014 р. № РН-0000258 та вересні за видатковою накладною від 23.09.2014 р. № РН-0000352, що не було враховано відповідачем по справі. Зазначив, що оскільки сертифікати відповідності не є первинними документами, ненадання їх до перевірки не є підставою вважати господарські операції безтоварними. Стверджує, що товарно-транспортні накладні щодо доставки товару від ТОВ «Регіон Сталь» було пред'явлено, однак, перевіряючі відмовились від їх отримання. Вважає, що окремі недоліки в оформленні договору поставки між ПП «ЗФ «ПЕК» та ТОВ «Форест Ап» не є підставою для висновку про не укладення договору, оскільки погодження істотних умов договору відбувалося в усній формі шляхом надання усної заявки (що не суперечить умовам договору), найменування та вартість робіт вказано в актах, складених після виконання робіт. Вказує, що на час підписання договору з позивачем по справі ТОВ «Форест Ап» знаходилось у м. Харків, що підтверджено листом даного постачальника № 125 від 27.05.2015 р., протягом липня-серпня 2014 року відбувалася перереєстрація місцезнаходження ТОВ «Форест Ап», однак позивач не зобов'язаний відстежувати зміну юридичної адреси контрагента. При цьому, у відповідності до наданої Міністерства податків і зборів з посиланням на п.183.15 ст.183, пп.4.2 п.4 р. IV Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Мінфіну України від 14.11.2014 р. № 1130, до дати перереєстрації платник ПДВ використовує попередні реквізити попередньої адреси податкової реєстрації. З огляду на викладене, вважає правомірним зазначення адреси ТОВ «Форест Ап» у виписаних ним податкових накладних. Відмічає, що узгодження залучення субпідрядника та перелік працівників, які мали бути допущені на об'єкти замовника ТОВ «Єристівський ГЗК» здійснювалось на підставі відповідних листів позивача. Між ТОВ «Форест Ап» та ПП «ЗФ «ПЕК» було складено акти виконаних робіт, які містять всі необхідні реквізити, в тому числі й посади осіб, відповідальних за проведення господарської операції (у верхніх лівому та правому куті та після рядку «Сторони претензій не мають»). Пояснив, що місцем складання актів, оформлених між позивачем та ТОВ «Форест Ап» вказано місто Харків, оскільки безпосередньо на місці виконання робіт складання акту було б неможливим з огляду на відсутність комп'ютерної техніки з відповідним програмним забезпеченням. Враховуючи вищевикладене, вважає господарські операції між ТОВ «Регіон Сталь», ТОВ «Форест Ап» такими, що повністю підтверджені первинними документами. На думку представника позивача, посилання відповідача на відсутність у контрагентів позивача необхідних умов для проведення спірних господарських операцій не є підставою для позбавлення позивача права на податковий кредит, оскільки останній виконав усі необхідні для цього умови.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 16.06.2015 р., не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

З огляду на наведену норму, враховуючи, що відповідач по справі належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, колегія суддів вважає за можливе розглянути адміністративну справу без участі представника відповідача.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Приватне підприємство "Зовнішньоторговельна фірма "ПЕК" зареєстроване як юридична особа виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Полтавської області 11 травня 1998 року, код ЄДРОПУ 25169467, номер запису 1 001351, а також перебуває на податковому обліку в Кременчуцькій ОДПІ, у томі числі як платник податку на додану вартість.

В період з 22 грудня 2014 року по 26 грудня 2014 року відповідачем проведено документальну виїзну позапланову перевірку позивача по питанню взаємовідносин з ТОВ "Форест АП" за липень-жовтень 2014 року та ТОВ "Регіон Сталь" за серпень-жовтень 2013 року.

За результатами перевірки складено акт від 06 січня 2015 року № 2/16-03-22-02-12/25169467, відповідно до якого зафіксовано порушення позивачем пунктів 198.1, 198.3, 198.4 статті 198, пунктів 201.1, 201.6 та 201.10 статті 201 Податкового кодексу України на суму податку на додану вартість 27094 грн., у тому числі: серпень 2013 року - 746 грн., вересень 2013 року - 3148 грн., жовтень 2013 року - 1400 грн., липень 2014 року - 5400 грн., серпень 2014 року - 12800 грн., вересень 2014 року - 933 грн., жовтень 2014 року - 2667 грн. (а.с. 18-39, т.1).

За результатами адміністративного оскарження акту, останній залишено без змін, а заперечення позивача - без задоволення (а.с. 40-53, т.1).

На підставі наведених висновків акту перевірки Кременчуцькою ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення від 23 січня 2015 року № 000052202/152, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 33867,50 грн., у тому числі за основним платежем 27094 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 6773,50 грн. (а.с. 54-55, т.1).

Не погодившись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з правомірності формування позивачем податкового кредиту за результатами відносин із ТОВ "Форест АП" та ТОВ "Регіон Сталь" як таких, що повністю підтверджені первинними документами.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Як встановлено пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України ) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 вказаного Кодексу визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Положеннями п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Із системного аналізу вказаних вище правових норм, можливо дійти до висновку, що для отримання права на формування податкового кредиту із сум ПДВ, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник повинен мати податкові накладні, первинні бухгалтерські документи, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначені для використання у власній господарській діяльності.

Крім того, слід зазначити, що за змістом частини другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів для цілей ведення податкового обліку лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що протягом періоду, що перевірявся, позивачем придбано ТМЦ - труби 60*60*6 ст. 20г/к, 114*8,5 ст. 20 г/к, 168,3*4 tig AISI 304 та круги н/ж 321/08*18Н10Т 170*3000-5900HR,K12 у з ТОВ "Регіон Сталь" згідно видаткових накладних від 02.08.2013 р. № РН-0000258, від 08.08.2013 р. № РН-0000272, від 23.09.2013 р. № РН-0000349, від 25.09.2013 р. № РН-0000352, від 03.10.2013 р. № РН-0000366 (а.с. 128-132, т.1).

Постачальником виписано позивачеві податкові накладні від 02.08.2013 р. № 3, від 08.08.2013 р. № 14, від 10.09.2013 р. № 25, від 12.09.2013 р. № 32, від 20.09.2013 р. № 42, від 01.10.2013 р. № 5 (а.с. 133-137, т.1).

Отриманий товар був оплачений позивачем в повному обсязі, що підтверджується належним чином завіреними копіями платіжних доручень з відмітками банківської установи, що долучені до матеріалів справи (а.с. 139-144, т.1).

На підтвердження факту перевезення придбаних товарно-матеріальних цінностей позивачем долучено до матеріалів справи належним чином завірені копії товарно-транспортних накладних (а.с. 145-149, т.1).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, придбані у ТОВ "Регіон Сталь" товарно-матеріальні цінності використані позивачем у власній господарській діяльності, а саме при виготовленні кабелепереносчика з комплектом котушок, кожухів, нарощування бортів і підсилення платформи в межах виконання умов договорів підряду, укладених з ТОВ "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат", на підтвердження чого до матеріалів справи долучено копії таких договорів та належні первинні документи на підтвердження їх виконання (а.с. 150-185, т.1).

Крім того, протягом періоду, що перевірявся, між позивачем (по тексту договору Замовник) та ТОВ "Форест АП" (по тексту договору - Виконавець) укладено договір про надання послуг від 21.05.2014 р. № 21/05, відповідно до умов якого Виконавець зобов'язується за завданням Замовника протягом визначеного в Договорі строку надавати за плату послуги в асортименті, а Замовник зобов'язується оплачувати надані послуги. Детальна інформація щодо послуг, які надаються за цим Договором, визначається у завданні Замовника, яке надається ним Виконавцю шляхом усної заявки. Здавання послуг Виконавцем та приймання їх результатів Замовником оформлюється Актом приймання-передачі наданих послуг, який підписується повноважними представниками Сторін після фактичного надання послуг (а.с. 186-188, т.1).

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем долучено до матеріалів справи належним чином завірені копії актів здачі-приймання робіт (надання послуг), оформлених при наданні наступних послуг: від 02.07.2014 р. № 1340 - зварювання футеровки кузова САТ 789С № 104; від 22.07.2014 р. № 1341 - зварювання твердосплав пласт ковша ЕШ № 11; від 25.07.2014 р. № 1342 - зварювання футеровки кузова САТ 789С № 103; від 04.08.2014 р. № 1366 - заміна щелини ковша ЕШ госп. № 8, № 1367 - зварювання твердосплав пласт ковша ЕШ № 8, № 1368 - заміна боковини ковша ЕШ № 8; від 26.08.2014 р. № 1369 - зварювання футеровки кузова САТ 789С № 105; від 28.08.2014 р. № 1370 - заміна щелини ковша ЕШ госп. № 7, № 1371 - зварювання твердосплав пласт ковша ЕШ № 7, № 1372 - заміна боковини ковша ЕШ № 7 (а.с. 190-198, т.1).

Виконавцем було виписано позивачеві податкові накладні від 02.07.2014 № 592, від 22.07.2014 № 593, від 25.07.2014 № 594, від 28.07.2014 № 595, від 31.07.2014 № 596, від 04.08.2014 № 5, № 6 та № 7, від 12.08.2014 № 8, від 28.08.2014 № 9, № 10 та № 11, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с. 199-210, т.1).

Отримані послуги були оплачені позивачем в повному обсязі, що підтверджується належним чином завіреними копіями платіжних доручень з відмітками банківської установи, що долучені до матеріалів справи (а.с. 211-216, т.1).

Судом встановлено, що надані ТОВ "Форест АП" послуги, використані у власній господарській діяльності, а саме при виконанні умов договору на ремонтні роботи, укладеного з ТОВ "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат", на підтвердження чого до матеріалів справи долучено копії даного договору та первинних документів на підтвердження його виконання (актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), рахунків, податкових накладних) (а.с. 217-250, т.1; 1-4, т.2).

Також, на підтвердження реальності проведених господарських операцій зі спірними контрагентами позивачем додатково надано письмові пояснення стосовно технології виготовлення металоконструкцій та наданих послуг, належним чином завірені копії креслень відповідних (кабелепереносчика з комплектом котушок, кожухів, нарощування бортів платформи), проектної документації для проведення робіт, табелів робочого часу, а також листів про погодження замовником ТОВ «Єристівський ГЗК» залучення субпідрядника та затвердження переліку робітників підрядника ТОВ «Форест Ап», яким необхідно надати доступ на територію замовника (а.с. 50-125, т.2).

Господарські операції позивача здійснювались в межах основних видів діяльності позивача за КВЕД.

З наявних в матеріалах справи копій вищезазначених первинних документів, оформлених в ході господарських операцій між ПП «ЗФ «ПЕК» та його контрагентами ТОВ «Форест Ап», ТОВ «Регіон Сталь» вбачається, що останні оформлені у відповідності до вимог ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704; далі за текстом - Положення №88), а податкові накладні - згідно з нормами п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України.

Вищевказані документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п. 2.4 Положення № 88 спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак, є належними та допустимими доказами реальності вчинення господарських операцій.

З приводу тверджень відповідача про ненадання позивачем до перевірки письмового договору із ТОВ «Регіон Сталь», на який міститься посилання у податкових накладних, виписаних вказаним контрагентом, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.2 ст.509, ст.11 Цивільного кодексу України підставами для виникнення цивільних прав і обов'язків є зокрема договори та інші правочини.

Згідно зі ст.206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержаних грошових коштів.

У відповідності до ч.1 ст.218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ст.ст.526-527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Беручи до уваги вищенаведене, враховуючи, що господарські зобов'язання, які виникли між ПП «ЗФ «ПЕК» та ТОВ «Регіон Сталь», були повністю виконані, про що свідчать наявні в матеріалах справи первинні документи, металопрокат був поставлений продавцем та оплачений позивачем, колегія суддів зазначає, що відсутність договору в письмовій формі не є підставою вважати договір між позивачем та вказаним контрагентом неукладеним, та не позбавляє правового значення виписані останнім податкові накладні.

Відповідачем не спростовано пояснень позивача щодо наявності у податкових накладних посилань на договір № 3/1-0402/13 від 04.02.2013 р. у зв'язку з тим, що контрагент вважав договір укладеним у письмовій формі, в той час як з боку позивача договір не було підписано через неузгодженість положень щодо розміру штрафних санкцій, разом з тим, сторонами було погоджено істотні умови договору та фактично виконано договір.

Щодо доводів відповідача про невідповідність кількості товару, зазначеної у видаткових накладних, кількості товару за податковими накладними, колегія суддів зауважує, що така невідповідність виникла у зв'язку з тим, що господарські відносини між позивачем та ТОВ «Регіон Сталь» розпочалися раніше періоду, охопленого перевіркою, що не було враховано відповідачем при проведенні перевірки. На момент здійснення операцій з постачання металопрокату позивачем було проведено авансові платежі, на суми яких постачальником виписано податкові накладні.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що розбіжність між кількістю товару за податковими накладними, виписаними протягом перевіреного періоду, та кількістю товару за видатковими накладними не є підставою вважати господарські операції безтоварними.

Колегія суддів відхиляє посилання відповідача на ненадання позивачем до перевірки товарно-транспортних накладних та сертифікатів якості на металопрокат, поставлений ТОВ «Регіон Сталь», в обґрунтування твердження про безтоварність господарських операцій між позивачем та вказаним контрагентом, оскільки сертифікати якості не є первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податків, отже у позивача відсутній обов'язок зберігати отримані від ТОВ "Регіон Сталь" документи щодо якості товару.

Колегія суддів зауважує, що відповідачем не спростовано наявності у позивача товарно-транспортних накладних щодо перевезення товару від ТОВ «Регіон-Сталь», копії яких наявні в матеріалах справи.

При цьому, належним доказом ненадання позивачем ТТН під час перевірки у розумінні п.85.6 ст.85 ПК України є акт про відмову від надання документів, однак, відповідачем не надано доказів складення такого акту.

Крім того, в даному випадку позивачем сформовано податковий кредит не з вартості транспортних послуг, підставою для обліку яких є товарно-транспортна накладна, а з вартості придбаного і перевезеного товару, а тому саме по собі ненадання ТТН під час перевірки, за наявності інших первинних документів, що підтверджують придбання, оплату товару та використання його у господарській діяльності, не є підставою для позбавлення права позивача на віднесення вартості придбаного товару до складу податкового кредиту.

З приводу тверджень відповідача про неможливість встановити походження товару у зв'язку з нездійсненням ТОВ «Регіон Сталь» реєстрації виписаних ним податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, колегія суддів зауважує, що за приписами п.11 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України реєстрації в ЄРПН підлягають податкові накладні з розміром ПДВ більше ніж 10000 грн., а також податкові накладні, виписані при здійсненні операцій з придбання підакцизних товарів та товарів, ввезених на територію України.

Як вбачається з матеріалів справи, податкові накладні № 3 від 02.08.2013 р., № 14 від 08.08.2013 р. не підлягають включенню до ЄРПН, оскільки сума ПДВ у них становить менше ніж 10000 грн.

Податкові накладні № 25 від 10.09.2013 р., № 32 від 12.09.2013 р., № 42 від 20.09.2013 р. та № 5 від 01.10.2013 р. включені до ЄРПН як такі, що виписані на постачання товару, ввезеного на територію України, про що свідчать відповідні відмітки на податкових накладних та наявний в матеріалах справи витяг з ЄРПН (т.1, а.с.135-138, т. 2, а.с.203, 205, 207).

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає порушень щодо порядку реєстрації податкових накладних при здійсненні спірних господарських операцій між позивачем та ТОВ «Регіон Сталь».

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи Кременчуцької ОДПІ про те, що договір про надання послуг № 21/05 від 21.05.2014 р. є неукладеним, у зв'язку з не зазначенням у ньому конкретного переліку робіт, виконання яких є предметом договору, та вважає за необхідне вказати на таке.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України (ст.181 ГК України).

Як вбачається зі змісту договору № 21/05 від 21.05.2014 р., ТОВ «Форест Ап» (Виконавець) за завданням ПП «ЗФ «ПЕК» (Замовник) зобов'язувалось надавати послуги, а позивач - приймати та оплачувати ці послуги на умовах договору. При цьому, відповідно до п.1.2 договору, детальна інформація щодо послуг, які надаються за цим договором, визначається у завданні Замовника, яке надається ним Виконавцю шляхом надання усної заявки. Таким чином, конкретний обсяг та зміст послуг визначаються за усною заявкою Замовника, отже, погодження його істотних умов відбувалося в усній формі, що прямо передбачено договором.

Відповідно до п.3.1 договору здавання послуг Виконавцем та приймання їх результатів Замовником оформлюється актом приймання-передачі наданих послуг, який підписується повноважними представниками сторін після фактичного надання послуг.

Слід відмітити, що за результатами виконання ремонтних робіт Виконавцем та Замовником було оформлено акти прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг), за змістом яких сторони одна до одної претензій не мають.

З огляду на викладене, беручи до уваги, що конкретизація обов'язків сторін за договором в даному конкретному випадку відбувалася в усній формі, що відповідає умовам договору, сторонами фактично виконано свої обов'язки за договором, що підтверджується наявними в матеріалах справи первинними документами, колегія суддів не вбачає підстав вважати неукладеним договір про надання послуг № 21/05 від 21.05.2014 р. між ПП «ЗФ «ПЕК» та ТОВ «Форест Ап».

З приводу тверджень відповідача про обов'язковість оформлення у спірних відносинах між ПП «ЗФ «ПЕК» та ТОВ «Форест Ап» актів прийому виконаних робіт за формою КБ-2в, яких під час перевірки позивачем надано не було, колегія суддів зазначає наступне.

Типові (примірні) форми акту виконаних робіт КБ-2в та довідки про вартість будівельних робіт КБ-3 були затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комуналнього господарства України від 04.12.2009 року № 554.

Наказом Мінрегіону України від 20.01.2014 року № 16 вищезазначений наказ був визнаний таким, що втратив чинність з 01.01.2014 року.

З 01.01.2014 року нові форми акту виконаних будівельних робіт та довідки про вартість будівельних робіт затверджені не були, а тому позивач станом на час здійснення спірних господарських операцій з ТОВ «Бреап» використовував старі форми актів КБ-2в та довідок КБ-3.

При цьому, згідно з листами Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 06.05.2010 р. та від 16.03.2010 р. використання вищезазначених форм актів та довідок є обов'язковим лише при проведенні розрахунків за виконані роботи між замовниками та виконавцями робіт з будівництва, що здійснюється за рахунок бюджетних коштів.

Доказів виконання робіт, до здійснення яких позивачем було залучено підрядника ТОВ «Форест Ап», за рахунок бюджетних коштів відповідачем по справі не надано.

З приводу тверджень відповідача про відсутність ТОВ "Регіон Сталь» та ТОВ «Форест Ап» за місцезнаходженням, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що належним доказом останнього в розумінні положень ст. 70 КАС є дані про відсутність юридичної особи за місцем реєстрації у Єдиному Державному Реєстрі підприємств та організацій України.

Як встановлено пунктами 12.4 - 12.5 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 1588 від 09.12.2011 року, в редакції, що була чинною на момент складення акту про неможливість проведення зустрічної звірки, щодо кожного платника податків, стосовно якого виявлена відсутність його за місцезнаходженням (місцем проживання) та не з'ясоване його фактичне місцезнаходження (місце проживання), підрозділ контролюючого органу, який з'ясував зазначений факт, готує та передає підрозділам податкової міліції запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків за встановленою формою.

Якщо за результатами заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи підрозділами податкової міліції буде підтверджено відсутність такої особи за місцезнаходженням або встановлено, що фактичне місцезнаходження юридичної особи не відповідає зареєстрованому місцезнаходженню, керівник (заступник керівника) контролюючого органу приймає рішення про надсилання до відповідного державного реєстратора повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою N 18-ОПП (додаток 24) для вжиття заходів, передбачених частиною дванадцятою статті 19 Закону.

Копія повідомлення підшивається до реєстраційної частини облікової справи платника податків. Про надсилання такого повідомлення вноситься запис до журналу обліку повідомлень про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою N 19-ОПП (додаток 25).

Однак, відповідачем не надано до матеріалів справи доказів направлення вищевказаного повідомлення за формою N 18-ОПП.

У наявних у матеріалах справи копіях витягів з Єдиного Державного Реєстру підприємств та організацій України не міститься відомостей про відсутність ТОВ «Регіон Сталь» та ТОВ «Форест Ап» за місцем реєстрації або про направлення повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням.

Враховуючи викладене, твердження відповідача про відсутність ТОВ "Форест Ап» та ТОВ «Регіон Сталь» за місцезнаходженням є необґрунтованими та не є підставою для висновку про безтоварність господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне відмітити, що згідно з вищевказаними витягами та наявною в матеріалах справи копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ТОВ «Форест Ап» було зареєстровано д08.11.2013 року, № запису в ЄДР ЮО та ФОП - 1 057285, за адресою: м. Харків, вул.. Малиновського, 3, та було зареєстроване як платника ПДВ за увказаною адресою, про що свідчить наявний в матеріалах справи витяг з реєстру платників ПДВ № 132 від 24.06.2014 року (т.2, а.с.209-213).

Як вбачається з витягів з ЄДР ЮО та ФОП (т.2, а.с.126-134) 16.07.2014 року відбулася зміна юридичної адреси підприємства - Миколаївська область, м. Миколаїв, Ленінський район, вул.. Гмирьова, 8, корп.. Д; 13.08.2014 року - Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Дзержинський район, вул.. Косіора, 27.

Разом з тим, слід вказати, що на момент підписання договору з позивачем по справі TOB «Форест АП» знаходилося у м. Харків, про що свідчать реквізити, вказані у договорі, які й були зазначені у первинних документах, оформлених в ході господарських операцій.

Так, згідно з листом ТОВ «Форест Ап» № 125 від 27.05.2015 р. (т.2, а.с.208), з 11.11.2013 року вказане підприємство знаходилось за адресою: м. Харків, вул.. Малиновського, 3, та перебувало на обліку у Західній ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області. З 15.09.2015 рю. Підприємство знаходилось за адресою: 50065, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул.. Косіора, 27, та перебуває на обліку Криворіфзької Підвенної об'єднаної ДПІ. Під час здійснення господарських відносин між ПП «ЗФ «ПЕК» та ТОВ «Форест Ап» знаходилось у м. Харків по вул.. Малиновського, 3.

Крім того, слід відмітити, що відповідно до п.183.15 ст.183 ПК України у разі зміни платником податку місцезнаходження (місця проживання) або його переведення на обслуговування до іншого контролюючого органу зняття такого платника з обліку в одному контролюючому органі і взяття на облік в іншому здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

У разі зміни даних про платника податку, які стосуються податкового номера та/або найменування (прізвища, імені та по батькові), та/або місцезнаходження (місця проживання) платника податку, а також встановлення розбіжностей чи помилок у записах реєстру платників податку платник податку подає відповідно до пункту 183.7 цієї статті заяву протягом 10 робочих днів, що настають за днем, коли змінилися дані про платника податку або виникли інші підстави для перереєстрації.

Перереєстрація платника податку здійснюється з дотриманням правил та у строки, визначені цією статтею для реєстрації платників податку, шляхом внесення відповідного запису до реєстру платників податку.

Згідно з п.п.4.1-4.3 4.1. Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість , затвердженого Наказом Мінфіну України від 16.01.2014 року № 26, чинного на час виникнення спірних відносин, перереєстрація платника ПДВ проводиться у разі зміни даних про платника ПДВ, які стосуються коду ЄДРПОУ, податкового номера, який надається контролюючими органами, та/або найменування (прізвища, імені, по батькові), та/або місцезнаходження (місця проживання) платника ПДВ, і якщо зміни не пов'язані із припиненням платника ПДВ, крім випадків, визначених підпунктом 1 пункту 3.15 розділу III цього Положення.

У разі зміни платником ПДВ місцезнаходження (місця проживання) або його переведення на обслуговування до іншого контролюючого органу зняття такого платника з обліку в одному органі і взяття на облік в іншому здійснюються в порядку, встановленому Міністерством доходів і зборів України.

У разі зміни даних про платника ПДВ, а також у разі встановлення розбіжностей чи помилок у записах Реєстру платник ПДВ подає відповідно до підпункту 1 пункту 3.5 розділу III цього Положення реєстраційну заяву до контролюючого органу протягом 10 робочих днів, що настають за днем, коли змінилися дані про платника ПДВ або виникли інші підстави для перереєстрації.

Контролюючий орган здійснює перереєстрацію платника ПДВ з дотриманням правил та у строки, що визначені для реєстрації платників ПДВ.

Для перереєстрації платник ПДВ подає до контролюючого органу, в якому перебуває на обліку, додаткову реєстраційну заяву з позначкою "Перереєстрація". У реєстраційній заяві платник ПДВ зазначає дані станом на дату заповнення заяви, у тому числі критерії, за якими станом на дату заповнення заяви особа відповідає статусу платника ПДВ згідно з розділом V Кодексу.

У разі перереєстрації дата реєстрації платником ПДВ не змінюється, а датою перереєстрації є останній день строку у 5 робочих днів від дня отримання додаткової реєстраційної заяви з позначкою "Перереєстрація".

За бажанням та згідно із заявою платника ПДВ датою перереєстрації може бути встановлено день до закінчення строку у 5 робочих днів від дня отримання додаткової реєстраційної заяви з позначкою "Перереєстрація". При цьому дата реєстрації платником ПДВ не змінюється, а датою перереєстрації є бажана дата перереєстрації платником ПДВ.

До дати перереєстрації платник ПДВ використовує попередні реквізити податкової реєстрації.

Таким чином, беручи до уваги, що перереєстрація платника ПДВ не відбувається миттєво, колегія суддів вважає, що зазначення TOB «Форест АП» у податкових накладних, виписаних позивачеві в період проведення зміни місцезнаходження та перереєстрації на облік до іншого податкового органу, попередньої адреси - м. Харків, вул.. Малиновського, 3, не є свідченням порушення ним п.45.2 ст.45 ПК України та п.6 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Мінфіну України від 22.09.2014 року № 957 та не позблавяє правового значення виписані ТОВ «Форест Ап» податкові накладні.

Твердження відповідача про невідповідність оформлених в ході господарських операцій між ТОВ «Форест Ап» та позивачем по справі актів прийому-передачі наданих послуг вимогам ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (незазначення посад осіб, відповідальних за проведення господарської операції, інших даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійснення господарської операції, зазначення місця складання актів - м. Харків, замість місця розташування монтажного майданчику замовника ПП «ЗФ «ПЕК» на території ТОВ «Єристівський ГЗК» у м. Комсомольськ), ненадання документів, які б підтверджували присутність посадових осіб в місцях виконання та приймання-передачі послуг, колегією суддів не беруться до уваги, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ЗФ «ПЕК» на адресу до TOB «Єристовський ГЗК» було надіслано лист № 36 від 19.05.2014 р. про погодження залучення субпідрядника ТОВ «Форест Ап» для своєчасного виконання робіт за договором № 99/50181 від 03.03.2014 року у зв'язку з тимчасовою недостатністю трудових ресурсів позивача. Вказаним листом повідомлено, що субпідрядником будуть проводитися зварювальні роботи за завданням ПП «ЗФ «ПЕК» на території монтажного майданчику ТОВ «Єристівський ГЗК», виділеної для робіт позивачеві, кількість залученого робочого персоналу субпідрядника - 3 особи (т.2, а.с.73).

Листом № 37 від 22.05.2014 р. позивач просив дозволу для пропуску на монтажний майданчик ТОВ «Єристівський ГЗК» працівників субпідрядника ТОВ «Форест Ап» із наведенням ПІБ та посад (професій) осіб, яким необхідно надати довзіл (т.2, а.с.74).

Колегія суддів відмічає, що можливість залучення субпідрядника передбачена пунктами 2.11, 2.12 договору № № 99/50181 від 03.03.2014 р. між позивачем та ТОВ «Єристівський ГЗК».

З наявних в матеріалах справи копій актів здачі-прийняття робіт (надання послуг (т.1, а.с.192-198) вбачається наявність у них як посад, так і прізвищ та імен осіб, відповідальним за здійснення господарських операцій - директор ТОВ «Форест Ап» ОСОБА_2, директор ПП «ЗФ «ПЕК» ОСОБА_3, а відтак, посилання відповідача на невідповідність даних актів вимогам ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» мспростовуються матеріалами справи.

З приводу доводів відповідача про те, що в актах зазначено місце складання - м. Харків, в той час як роботи повинні були виконуватись за місцем знаходження монтажного майданчика ТОВ «Єристівський ГЗК» у м. Комсомольськ, колегія суддів зазначає, що згідно з поясненнями представника позивача, складання актів безпосередньо на місці виконання робіт було неможливе із технічних причин (відсутність комп'ютерної техніки із відповідним програмним забезпеченням), що не спростовано відповідачем по справі.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що господарські операції між позивачем та контрагентами ТОВ «Форест Ап», ТОВ «Регіон Сталь» повністю підтверджені первинними документами та мають реальний характер, а результати даних господарських операцій безпосередньо пов'язані з господарською діяльністю позивача.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що висновку про безтоварність господарських операцій між позивачем та вищевказаними контрагентами відповідач дійшов, виходячи з даних акту ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві № 95/26-55-22-01/37955596 від 15.01.2014 р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Регіон Сталь» з питань дотримання вимог податкового законодавства в результаті взаємовідносин з постачальниками та покупцями за період з 01.08.2013 р. по 31.10.2013 р.», яким зафіксовано відсутність вказаного підприємства за податковою адресою, відсутність поставок товарів та укладення угод з метою настання реальних правових наслідків, відсутність фізичних, технічних та технологічних можливостей до вчинення задекларованих господарських операцій (кваліфікованого персоналу, основних фондів, транспортних засобів, виробничих активів, складських приміщень), неможливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару та надання послуг у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку, а також податкової інформації Західної ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області від 22.09.2014 р. № 10105/7/20-33-22-05-07 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Форест Ап» за серпень 2014 року», згідно з якою у підприємства відсутні необхідні умови для здійснення господарської діяльності (основні фонди, складські приміщення, транспортні засоби), не встановлено факту передачі товару від ТОВ «Форест Ап» до підприємств-покупців.

Однак, слід вказати, що з системного аналізу положень п.73.5 ст.73 Податкового кодексу України, п.п.6. 7 Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2010р. №1232, а також Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом ДПА України № 984 від 22.12.2010 року Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 січня 2011 р. за N 34/18772 (далі по тексту - Порядок № 984), випливає, що зустрічна звірка полягає у співставленні первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання (в даному випадку, позивача) з даними платника податків (відносно якого проводиться перевірка), з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій і розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Отже, зустрічна звірка суб`єкта господарювання може бути проведена податковим органом лише з питань взаємовідносин з певним платником податків (відносно якого проводиться основна перевірка, в ході якої і виникає необхідність ініціювання зустрічної звірки) та лише в разі наявності у розпорядженні податкового органу первинних документів або надання таких документів платником податків на обов'язковий письмовий запит податкового органу.

При цьому, судження податкового органу відносно правильності справляння платником податків сум податків та зборів за відображеними в податковій звітності показниками господарських операцій можуть бути викладені виключно в акті перевірки або довідці зустрічної звірки. Чинним законодавством не передбачено відображення таких суджень в акті про неможливість проведення перевірки, акті або податковій інформації про неможливість проведення зустрічної звірки, де мають зазначатись лише обставини, котрі спричинили таку неможливість.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що акт ДПІ у ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві № 95/26-55-22-01/37955596 від 15.01.2014 р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Регіон Сталь» з питань дотримання вимог податкового законодавства в результаті взаємовідносин з постачальниками та покупцями за період з 01.08.2013 р. по 31.10.2013 р.», та податкова інформація Західної ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області від 22.09.2014 р. № 10105/7/20-33-22-05-07 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Форест Ап» за серпень 2014 року», на які посилається відповідач в акті перевірки ПП «ЗФ «ПЕК», не є належними та допустимими доказами безтоварності господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами.

Згідно з п. 6 Порядку № 984 факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

У відповідності до п. 5. 2. Порядку № 984, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожними відображеним в акті фактом порушення необхідно чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово - господарської діяльності та господарську операцію, в результаті якої здійснено порушення.

Наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в Державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів суду апеляційної інстанції відповідачем не надано, а колегією суддів при виконанні вимог ст.11 КАС України не виявлено.

Крім того, відповідно до ст.61 Конституції України юридична відповідальність має індивідуальний характер. Кожен платник податку несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Колегія суддів зазначає, що платник податків, в даному випадку позивач ПП «ЗФ «ПЕК», не є уповноваженою особою щодо перевірки дотримання податкової дисципліни контрагентів своїх контрагентів-субпідрядників, та не має доступу до податкової інформації з автоматизованих інформаційних систем контролюючих органів, а отже не міг бути обізнаний про можливі порушення ними податкового законодавства.

При цьому колегія суддів відмічає, що обов'язок контролю за правильністю нарахування та сплати податку на додану вартість покладаються на відповідача, а не на позивача, у зв'язку з чим відсутні підстави для позбавлення позивача права на податковий кредит через можливі порушення податкового законодавства постачальниками товарів (послуг) по ланцюгу.

Якщо контрагент (постачальник по ланцюгу) не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку (покупця товарів, робіт, послуг) права на відшкодування ПДВ у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування і має документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Вищенаведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України з даного питання, викладеною у постановах Верховного Суду України від 9 вересня 2008 року у справі N 21-500во08, від 1 червня 2010 року у справі N 21-573во10, яка в силу ч.2 ст.244-2 КАС України є обов'язковою для всіх судів України. Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про правомірність віднесення позивачем до складу податкового кредиту сум ПДВ по відносинам із контрагентами ТОВ «Регіон Сталь» та ТОВ «Форест Ап».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 23.01.2015 року № 000052202/152 про збільшення позивачеві суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 33867,50 грн., у тому числі за основним платежем 27094 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 6773,50 грн., діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, без дотримання вимог ч.3 ст.2 КАС України, а отже, наявні підстави для скасування даного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16.04.2015р. по справі № 816/777/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Перцова Т.С.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Дюкарєва С.В.
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 22.06.2015 р.