Справа № 826/11321/15
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2015-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 червня 2015 року 16:30 № 826/11321/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., при секретарі Шевченко М.В. вирішив адміністративну справу

за поданням Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТГ "Діптрансгаз"

про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна

Заявник звернувся до суду з поданням до відповідача про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна ТОВ "ВТГ "Діптрансгаз", застосованого рішенням заступника начальника ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 11.06.2015 року.

В обґрунтування подання заявник зазначив, що представник ТОВ "ВТГ "Діптрансгаз" не допустив перевіряючих до перевірки. Таким чином, платником порушено вимоги п.п.94.2.3 п.94.2 ст.94 розділу ІІ Податкового кодексу України.

Представник заявника у судовому засіданні підтримав вимоги та доводи заявленого подання, просив його задовольнити. Вказував, що адміністративний арешт майна ТОВ "ВТГ "Діптрансгаз" застосовано у повній відповідності до вимог Податкового кодексу України та він підлягає підтвердженню, оскільки жодної правової підстави передбаченої п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України для недопуску службових осіб ДПІ у Печерському районі м. Києва до проведення перевірки у підприємства не було.

Представник Відповідача в судовому засіданні проти подання заперечувала, з підстав, що, на її думку, намагання податкового органу провести перевірку є незаконним та таким, що суперечить приписам закону.

Вислухавши позицію представника заявника та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд виходить з наступного.

Під час розгляду справи встановлено та вбачається з матеріалів справи, що до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві надійшла постанова заступника начальника другого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Головного управління Генеральної прокуратури України від 25.12.2014 року, про призначення в рамках кримінального провадження №0000069 документальної перевірки ТОВ «ВТГ «ДІПтрансгаз».

На виконання постанови заступника начальника другого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Головного управління Генеральної прокуратури України від 25.12.2014 року наказом в.о. начальника ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві № 782 від 14.05.2015 року відповідно до п.п. 75.1.2. п. 75.1. ст. 75, п.п. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України призначено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "ВТГ "Діптрансгаз".

09.06.2015 року співробітниками ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві здійснено вихід за адресою відповідача: м. Київ, вул. Еспаланадна 20, кім. 217, відповідно до наказу від 14.05.2015 року №782.

Представник ТОВ "ВТГ "Діптрансгаз" відмовилася отримувати документи, про що заявником складено акт про відмову від отримання копії наказу на проведення перевірки № 142 від 09.06.2015 року.

В подальшому, в податковому органі було складено акт про відмову від допуску посадових осіб ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві до проведення документальної позапланової виїзної перевірки ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві № 143 від 09.06.2015 року.

В зв'язку з відмовою платника податків від допуску до проведення документальної перевірки заступником начальника ДПІ у Печерському районі м. Києва на підставі ст. 94 Податкового кодексу України 11 червня 2015 року прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій заявника, щодо застосування адміністративного арешту майна відповідача на відповідність вимогам частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Частина 2 статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перевірка обґрунтованості накладення адміністративного арешту передбачає встановлення судом наявності підстав для застосування адміністративного арешту, передбачених п. 94.2 ст. 94 ПК України. Предметом перевірки є відповідність рішення керівника податкового органу (його заступника) про накладення адміністративного арешту на майно платника податків умовам, за яких таке рішення може бути ухвалено (Лист Вищого адміністративного суду України від 02 лютого 2011 року № 149/11/13-11).

Відповідно до п. 94.1 ст. 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Підпунктом 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України передбачено, що арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин, зокрема, платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.

Отже, вказана норма передбачає дві обставини, за наявності яких може бути застосований арешт майна платника податків: 1) платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення; 2) платник податків відмовляється від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Під час розгляду справи представник відповідача повідомила, що вона відмовилася у отриманні наказу на перевірку та направлення на перевірку. У той же час акт про відмову у допуску до проведення перевірки вона не підписувала про існування такого акту їй невідомо. Зазначена обставина підтверджена Відповідачем - представником податкового органу, який пояснив, що акт складався без участі представників підприємства, а формально, виконавши вимоги Кодексу адміністративного судочинства України про направлення подання та додатків до нього відповідачу, податковий орган зняв з себе відповідальність за дотримання рівності прав сторін в адміністративному процесі.

Процедура допуску посадових осіб до проведення перевірки регламентована статтею 81 Податкового кодексу України.

Посадові особи контролюючого органу, як визначено пунктом 81.1. ст.81 ПК України, мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що представнику ТОВ "ВТГ "Діптрансгаз" - адвокату Богуш М.К. (ордер від 18.05.2015 серії KB № 072171, довіреність від 15.05.2015 року) перевіряючими 09.06.2015 були пред'явлені копія наказу на проведення перевірки платника з підстав визначених у ньому, направлення на проведення перевірки та документи, що засвідчують повноваження працівників податкового органу на виконання службових обов'язків, а саме, копії довідок замість службових посвідчень на виконання службових обов'язків (відповідно до наказу ДФС України від 13.10.2014 № 207).

Представник ТОВ "ВТГ "Діптрансгаз" Богуш М.К. відмовилась в отриманні копії наказу на перевірку та в ознайомленні з направленнями, мотивуючи свою відмову, зокрема тим, що директор ТОВ "ВТГ "Діптрансгаз" Чумаков А.В., який має право першого підпису перебуває з 01.06.2015 у щорічній відпустці на підставі наказу від 29.05.2015 № 1-К терміном 24 календарних дні.

Також представником в акті власноручно вказано, що копії довідок не є належними документами, що посвідчують особи перевіряючих при здійсненні перевірки підприємства суб'єкта господарювання.

Суд погоджується з доводами представника відповідача, що законом передбачено право посадових осіб контролюючого органу приступити до проведення документальної виїзної перевірки лише за умови пред'явлення службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Будь - яких інших норм Податковий кодекс не містить. З направлення на проведення перевірки від 14.05.2015 року № 88/26-55-22-07 вбачається, що воно є дійсним у разі пред'явлення службового посвідчення. Доводи представника позивача про існування наказу ДФС України від 13.10.2014 № 207 суд до уваги не приймає, оскільки зазначений наказ не може змінювати норми закону, суперечить Податковому Кодексу України та, відповідно до вимог п. 4) ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України судом не враховується.

Крім цього, відмову відповідачем мотивовано тим, що до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві було подано лист від 06.06.2015 р. № ДГ-25 проте, що ТОВ "ВТГ "Діптрансгаз" було втрачено документи за період господарської діяльності з 2012 року по 2014 рік і це є підставою для надання терміну 90 календарних днів на відновлення документів, а тому проведення будь-яких перевірок податковими органами є неправомірним.

Відповідно до п. 44.5. ст. 44 Податкового кодексу України у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов'язаний у п'ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації.

Платник податків зобов'язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

У разі неможливості проведення перевірки платника податків у випадках, передбачених цим підпунктом, терміни проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків.

Суд погоджується із доводами представника відповідача, що на порушення вимог пункту 44.5 статті 44 ПК ДПІ не взяла до уваги повідомлення позивача про те, що первинні документи, які необхідні для проведення перевірки, втрачено. Навіть якщо наведені обставини не є підставою для перенесення термінів проведення перевірки про це мало бути зазначене в мотивованому рішенні податкового органу. Натомість, за поясненнями податкового органу, рішення по листу взагалі не прийнято.

Зазначене стосується також пояснень позивача про дотримання вимог п. 6.10 наказу Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 «Про затвердження положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» - дії при втраті бухгалтерських документів. Під час розгляду судом встановлено, що заявник не перевіряв цих обставин оскільки не вчиняв дії, щодо розгляду листа відповідача про перенесення термінів проведення перевірки.

Таким чином порушення співробітників податкового органу, недотримання прав платника податків при виході на перевірку надавало ТОВ "ВТГ "Діптрансгаз" законні підстави для недопущення посадових осіб ДПІ Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві для проведення документальної виїзної перевірки. При цьому підстави для накладення арешту на майно ТОВ «ВТГ "Діптрансгаз» відсутні.

Застосування арешту є особливим видом забезпечення повноти та об'єктивності проведення податкової перевірки, оскільки ухилення платника податків від проведення перевірки може вказувати на його бажання приховати певні докази, що вказують на його недобросовісність. Обставини, досліджені судом, свідчать лише про намагання контролюючого органу покарати платника податків за відстоювання власних прав, що суперечить п. 2) ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

У свою чергу, запровадження судової перевірки обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків вказує на необхідність контролю за діями контролюючого органу та захисту прав платника податків від можливих зловживань з боку податкового органу.

Виходячи з встановлених обставин справи та враховуючи вищезазначені положення чинного законодавства України, суд вважає, що на момент розгляду справи в суді та прийняття рішення в адміністративній справі відсутні законні підстави для застосування адміністративного арешту майна, а тому в задоволенні подання податкового органу слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 69, 71, 158-163, 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.О. Арсірій