Справа № 802/1299/15-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2015-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 червня 2015 р. Справа № 802/1299/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Богоноса М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання: Федчук Т.Ю.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: публічного акціонерного товариства "Вінницьке управління механізації і автотранспорту будівництва"

до: територіального управління Держгірпромнагляду у Вінницькій області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3

про: визнання протиправним та скасування припису

ВСТАНОВИВ:

07.05.2015 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся позивач - публічне акціонерне товариство «Вінницьке управління механізації і автотранспорту будівництва» (далі - ПАТ «ВУМІАБ») з адміністративним позовом до відповідача - територіального управління Держгірпромнагляду у Вінницькій області (далі - ТУ Держгірпромнагляду у Вінницькій області). У позовній заяві позивач просить визнати неправомірним та скасувати припис ТУ Держгірпромнагляду у Вінницькій області від 16.01.2015 року № 001.04-07.15.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що на адресу ПАТ «ВУМІАБ» надійшов припис ТУ Держгірпромнагляду у Вінницькій області № 001.04-07.15 від 16.01.2015 року, відповідно до якого запропоновано провести повторне розслідування нещасного випадку, що стався з механіком автоколони управління механізації і автотранспорту треста «Західелеватор» ОСОБА_3 16.06.1988 року та визнати чи не визнати нещасний випадок таким, що пов'язаний з виробництвом, затвердити (переглянути) акт за формою Н-1, встановити причини нещасного випадку, осіб, дії або бездіяльність яких призвели до нещасного випадку, розробити план заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам.

Позивач не згоден з приписом, та вважає його протиправним та таким що підлягає скасуванню, оскільки нещасний випадок з ОСОБА_3 стався у 1988 році, а положення ст. 22 та 39 Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992 р. № 2694-ХП та п. 34 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 р. № 1232 (на підставі яких прийнято припис) застосуванню до даних правовідносин не підлягають. Відтак, на думку позивача, підстав проводити повторне розслідування нещасного випадку у ПАТ «ВУМІАБ» немає.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зазначивши, що припис є цілком правомірним та обґрунтованим. При цьому, вказав, що оскільки звернення ОСОБА_3 щодо незгоди з кваліфікацією нещасного випадку, що мав місце з ним 16.06.1988 року, як не пов'язаного з виробництвом, надійшло у грудні 2014 року, то, в такому випадку, проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків здійснюється на підставі Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 р. № 1232.

Ухвалою суду від 10.06.2015 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3.

Третя особа у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив та повністю погодився із позицією відповідача. У позові просив відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15.12.2014 року ОСОБА_3 звернувся зі скаргою до ТУ Держгірпромнагляду у Вінницькій області щодо проведеного розслідування нещасного випадку, який стався із ним 16.06.1988 року на тресті «Західелеватор», у зв'язку із неможливістю отримання страхових виплат. До вказаної скарги ОСОБА_3 також було надано акт технічного інспектора профсоюзу та заява директору ПАТ «ВУМІАБ» (а.с.49-51,53).

Листом № 1 від 05.01.2015 року ТУ Держгірпромнагляду у Вінницькій області ОСОБА_3 повідомлено про необхідність надання копії акта за формою Н-1 та інших матеріалів, які засвідчують факт настання нещасного випадку який стався 16.06.1988 року (а.с.58).

В подальшому, ОСОБА_3 у відповідь були надані наступні документи: лист науково-дослідного інституту реабілітації інвалідів, лист Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи від 26.11.2014 року № 773/03-а102, виписка з медичної карти № 78, довідка № 045716 МСЕК (а.с.54-57).

За результатами перевірки фактів та обставин викладених у заяві громадянина ОСОБА_3, державним інспектором з охорони праці ОСОБА_4, був виданий припис № 001.04-07.15 від 16.01.2015 року яким на підставі ст. 22, 39 Закону України «Про охорону праці» та відповідно до вимог п. 34 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві запропоновано ПАТ «ВУМІАБ» провести повторне розслідування нещасного випадку, що стався з механіком автоколони управління механізації і автотранспорту треста «Західелеватор» ОСОБА_3 16.06.1988 року та визнати нещасний випадок таким, що пов'язаний з виробництвом, затвердити (переглянути) акт за формою Н-1, встановити причини нещасного випадку, осіб, дії або бездіяльність яких призвели до нещасного випадку, розробити план заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам.

Не погодившись із приписом № 001.04-07.15 від 16.01.2015 року позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, до яких також належить й суд, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров'я у процесі трудової діяльності на належні, безпечні і здорові умови праці поряд з іншими правовими актами регулює Закон України «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року № 2694-XII.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України № 2694-XII охорона праці - це система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров'я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

Згідно ст. 2 Закону України № 2694-XII, дія цього Закону поширюється на всіх юридичних та фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, та на всіх працюючих.

Відповідно до статті 22 Закону України № 2694-XII, роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок.

Процедура проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності, виду економічної діяльності визначена Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 № 1232 (далі - Порядок № 1232).

Відповідно до п. 33 Порядку № 1232, контроль за своєчасністю та об'єктивністю проведені розслідування нещасних випадків, підготовкою матеріалів розслідування, веденням обліку нещасних випадків, вжиттям заходів до усунення причин нещасних випадків, здійснюють органи державного управління, органи державного нагляду за охороною праці, виконавча дирекція Фонду та її робочі органи відповідно до компетенції. Зазначені у цьому пункті органи та особи мають право вимагати відповідно до компетенції від роботодавця проведення повторного (додаткового) розслідування нещасного випадку, затвердження чи перегляду затвердженого акта за формою Н-5 або Н-1, визнання нещасного випадку таким, що пов'язаний з виробництвом, і складення акта за формою Н-1 у разі, коли виявлено порушення вимог цього Порядку

Згідно з п. 34 Порядку № 1232, посадова особа органу Держгірпромнагляду в разі відмови роботодавця скласти або затвердити акт за формою Н-5 або Н-1 чи незгоди потерпілого або уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси, із змістом зазначеного акта, надходження скарги або незгоди з висновками про обставини і причини настання нещасного випадку чи приховування факту настання нещасного випадку, має право видавати обов'язкові для виконання роботодавцем або робочим органом виконавчої дирекції Фонду (у разі, коли нещасний випадок стався з фізичною особою - підприємцем чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно) приписи за формою Н-9 згідно з додатком 10 щодо необхідності проведення розслідування (повторного розслідування) нещасного випадку, затвердження чи перегляду затвердженого акта з формою Н-5 або Н-1, визнання чи невизнання нещасного випадку таким, що пов'язаний виробництвом, складення акта за формою Н-5 або Н-1.

Отже, виходячи з вище викладеного та враховуючи незгоду потерпілого ОСОБА_3 В,К. з висновками розслідування нещасного випадку, суд доходить висновку, що у відповідача відповідно до норм Порядку були підстави для винесення оскаржуваного припису.

Крім того, із змісту дослідженого при розгляді справи Акту о несчастном случае на производстве від 17.06.1988 року (а.с. 8-9, 44-47) встановлено, що такий акт не пред'являвся для ознайомлення потерпілому ОСОБА_3 У своїх поясненнях, наданих у судовому засіданні, ОСОБА_3 підтвердив, що вказаний акт йому для ознайомлення та підписання не надавався. Вказана обставина може свідчити про те, що розслідування нещасного випадку проведено із порушенням чинної на той момент Постанови Президії Центрального Союзу професійних Союзів від 13 серпня 1982 року № 11-6 «Про затвердження Положення про розслідування і облік нещасних випадків на виробництві».

Окрім того, суд критично відноситься до доводів позивача щодо необхідності застосування при розгляді скарги ОСОБА_3 та прийнятті оскаржуваного припису від 16.01.2015 року № 001.04-07.15 Постанови Президії Центрального Союзу професійних Союзів від 13 серпня 1982 року № 11-6 з огляду на таке.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_3 звернувся зі скаргою до ТУ Держгірпромнагляду у Вінницькій області щодо проведеного розслідування нещасного випадку, який стався із ним 16.06.1988 року на тресті «Західелеватор» у грудні 2014 року.

16.01.2015 року державним інспектором по охороні праці у будівництві ОСОБА_4 за результатом проведеної перевірки та на підставі заяви ОСОБА_3 виданий припис № 001.04-07.15.

У зв'язку з вище наведеним судом встановлено, що припис, як підстава для розслідування нещасного випадку, складено відповідачем у відповідності до норм діючого на момент його прийняття законодавства, а саме до п. 34 Порядку № 1232 та Закону України № 2694-XII у зв'язку із надходженням до ТУ Держгірпромнагляду у Вінницькій області скарги потерпілого про незгоду з висновками про обставини і причини настання нещасного випадку. Необхідно також зазначити, що розглядаючи скаргу ОСОБА_3 та визначаючись із заходами реагування за наслідками її розгляду відповідач правомірно застосував саме ті норми законодавства (Порядку № 1232 та Закону України № 2694-XII), які були чинними на момент розгляду скарги та прийняття рішення.

При цьому, Постанова Президії Центрального Союзу професійних Союзів від 13 серпня 1982 року № 11-6 втратила чинність задовго до звернення ОСОБА_3 тому підстави для її застосування у правовідносинах пов'язаних із розглядом його скарги та прийняття припису відсутні.

Також, суд зазначає, що Порядок № 1232 (п. 34) надавши право відповідачу приймати обов'язкові для виконання роботодавцем приписи у випадку надходження скарги потерпілого від нещасного випадку, не обмежив коло таких нещасних випадків лише тими, які мали місце після набрання ним чинності. Тому скарга може стосуватися як нещасних випадків які мали місце як до так і після набрання чинності Порядком №1232, а порядок реагування на неї повинен визначатися чинним на момент її розгляду Порядком №1232.

Отже, приймаючи оскаржуваний припис від 16.01.2015 року № 001.04-07.15 ТУ Держгірпромнагляду у Вінницькій області діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним на момент його прийняття законодавством України. Тому, підстави для задоволення позову та скасування оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень відсутні.

Враховуючи наявність підстав для відмови у задоволенні позову, підстави для присудження в користь позивача сплаченого при зверненні до суду судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні вимог адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Богоніс Михайло Богданович