Справа № 2-1058/10
Суддя: Собина О. І.
Дата ухвалення: 2013-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-1058/10 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-а/788/5167/13 Суддя-доповідач - Собина
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2013 року м.Суми

Колегія суддів з розгляду справ адміністративного судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собина О. І.,

суддів - Попруги С. В., Рибалки В. Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Буринському районі Сумської області

на рішення Буринського районного суду Сумської області від 07 вересня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Буринському районі Сумської області

про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 07 вересня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Буринському районі Сумської області (далі Управління) нарахувати та виплатити позивачу щомісячну державну соціальну надбавку до пенсії, як дитині війни у розмірі 30 % за 2009 2010 роки, з урахуванням фактично проведених виплат від мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та провести відповідні виплати за період з 01 серпня 2009 року по 30 червня 2010 року включно.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Управління на користь позивача судові витрати в розмірі 45 грн. 50 коп.

В апеляційній скарзі Управління, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводить, що задовольнивши вимоги позивача про виплату підвищення до пенсії, передбаченого ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни від 18 листопада 2004 року № 2195-ІV, суд не прийняв до уваги положення ст.7 зазначеного Закону про те, що фінансове забезпечення соціальних гарантій, передбачених цим законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Дослідивши матеріали, та перевіривши законність і обґрунтованість постанови, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач має статус дитини війни.

Згідно ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% від мінімальної пенсії за віком.

У 2009 та 2010 роках дія норми ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни не зупинялась.

Враховуючи пріоритетність Законів над підзаконним актами, відповідач у 2009-2010 роках мав проводити нарахування підвищення до пенсії позивачу у розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни судом обґрунтовано до уваги не взято, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору, що розглядається.

Що стосується розміру мінімальної пенсії за віком, з якої має обчислюватись зазначене підвищення до пенсії, то суд обґрунтовано визнав, що розрахунок необхідно проводити з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, оскільки іншого розміру такої пенсії законодавством не передбачено.

За таких обставин, правильними є висновок суду першої інстанції про те, що позивач має право на підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 01 серпня 2009 року по 30 червня 2010 року.

Колегія суддів не може погодитися з доводами Управління щодо пропуску позивачем строку звернення до суду відповідно до ст.99 КАС України, оскільки позов було вирішено в порядку цивільного судочинства, а цивільним законодавством передбачена загальна позовна давність тривалістю у три роки. В звязку з цим позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності.

Вирішуючи питання розміру судових витрат для вимог немайнового характеру суд першої інстанції для витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового розгляду керувався Порядком оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1258 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 05 серпня 2009 року № 825), відповідно до якого розмір витрат на ІТЗ для вимог немайнового характеру - 37 грн.

Крім того, відповідач відповідно до п.34 ч.1 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів «Про державне мито» звільнений від оплати судового збору, то в силу ст.88 ЦПК України їх слід компенсувати позивачу за рахунок держави.

Враховуючи наведене, а також те, що відповідно до ст.201 КАС України підставами для зміни постанови суду першої інстанції є, зокрема, правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права, колегія суддів вважає, що ухвалене у справі рішення підлягає зміні в частині відшкодування судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.195, 197, п.2 ч.1 ст.198, ст.ст.201, 205, 207 КАС України, Законом України Про внесення змін до розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону України Про судоустрій та статус суддів щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Буринському районі Сумської області задовольнити частково.

Рішення Буринського районного суду Сумської області від 07 вересня 2010 року в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в Буринському районі Сумської області на користь ОСОБА_2 37 грн. на відшкодування витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в суді першої інстанції.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 8 грн. 50 коп. витрат по сплаті судового збору.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий -

Судді -