Справа № 826/8566/15
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2015-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2015 року № 826/8566/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області
до Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві
про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги заявлені про скасування постанови державного виконавця Гудзь Р.В. відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві від 22.12.14 р. у виконавчому провадженні ВП №40946130.

Позивач вважає, що органом стягнення вжито не всі заходи щодо виявлення майна боржника та передчасно повернуто стягувачу виконавчий документ, оскільки державним виконавцем не вжито заходи щодо виїзду за адресою об'єкту будівництва, зазначеного в постанові про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 19.09.13 р.

Також позивач посилається на порушення вимог ч. 4 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" щодо строків направлення постанови про повернення виконавчого документа, який був скерований фактично через чотири місяці після винесення постанови.

Відповідач - Відділ державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві пояснень на позов не надав, представника до судового засідання не скерував.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких грунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

19.09.13 р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області винесено постанову №3-1909/3 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, згідно якої на підставі акту перевірки від 23.08.13 р., протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності 2-Л-З-0609/4 на Товариство з обмеженою відповідальністю "Брігус" накладено штраф у розмірі 20 646 грн. за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, передбачене абз. 2 п. 1 ч.6 ст. 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності".

На підставі вказаної постанови Відділом державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження.

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Гудзя Р.В. від 22.12.14 р. ВП №40946130 виконавчий документ повернуто стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно вказаної постанови вжитими державним виконавцем заходами по зведеному виконавчому провадженню з'ясовано, що згідно повідомлення УДАІ ГУМВС України у м. Києві транспортних засобів за боржником не зареєстровано, згідно повідомлення Інспекції державного технічного нагляду майна за боржником не зареєстровано, згідно повідомлення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку серед власників, які володіють значними пакетами акцій емітентів відсутні, згідно повідомлень банківських установ кошти на рахунках боржників відсутні. Згідно відповіді Держземагенства України земельні ділянки не зареєстровані. Виходом державного виконавця за адресою боржника ні боржника, ні майно, належне йому на праві власності, розшукано не було.

Постанова скерована позивачу як стягувачу супровідним листом від 22.12.14 р. №308/18, отримана боржником 29.04.15 р. згідно поштового штемпеля на конверті та штемпеля вхідної кореспонденції, після чого позивач в передбачений ст. 181 КАС України 10-денний строк звернувся до суду з позовом про оскарження постанови.

Згідно ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; 4) безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; 5) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 6) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 13) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 18) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням; 20) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Згідно ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня з моменту їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника.

Згідно ст. 65 Закону України "Про виконавче провадження" готівка в національній та іноземній валюті, що перебуває в касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, підлягає невідкладному вилученню після її виявлення та складання відповідного акта державним виконавцем.

Вилучена готівка зараховується на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби не пізніше наступного робочого дня з моменту вилучення. Державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Державний виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що знаходяться на його рахунках, а також на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Згідно ч. 1, 3 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Про повернення виконавчого документа державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

В даному випадку згідно змісту оскаржуваної постанови державний виконавець посилається на вжиття ним всіх необхідних заходів щодо виявлення майна боржника, проте, вони виявилися безрезультатними.

На виконання вимоги суду органом стягнення не було надано матеріалів виконавчого провадження ВП №40946130, тому надати оцінку належному вжиттю заходів щодо стягнення коштів за виконавчим документом суд позбавлений можливості, тоді як зазначена у оскаржуваній постанові інформація не дає підстав для висновку про вжиття органом стягнення всіх можливих заходів щодо виконання виконавчого документа.

Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Суд може збирати докази з власної ініціативи.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Також згідно наданих позивачем доказів органом стягнення порушено вимоги ч. 3 ст. 47 Закону щодо строків направлення постанови про повернення виконавчого документа, оскільки датована 22.12.14 р. фактично скерована позивачу як стягувачу у виконавчому провадженні лише в квітні 2015 р., що свідчить про допущення в цій частині органом стягнення протиправної бездіяльності.

За таких обставин суд вважає за необхідне вийти в цій частині за межі позовних вимог згідно ст. 11 КАС України для повного захисту прав та інтересів позивача.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права та обставин справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, тому позов визнається таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 98, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві від 22.12.14 р. ВП №40946130 про повернення виконавчого документа стягувачеві.

3. Визнати протиправною бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві щодо скерування постанови від 22.12.14 р. ВП №40946130 про повернення виконавчого документа стягувачеві в порушення строків, передбачених ч. 3 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя М.А. Бояринцева