Справа № 754/5764/15-а
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 754/5764/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Буш Н.Д. Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А
18 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:
Головуючого-судді: Мельничука В.П.
суддів: Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,
при секретарі: Сергійчук Л.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про визнання бездіяльності неправомірною,
В С Т А Н О В И Л А:
У грудні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Київського міського військового комісаріату, Міністерства оборони України про визнання бездіяльності неправомірною
Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 16 вересня 2009 року відмовлено у задоволенні вказаного адміністративного позову.
29 квітня 2011 року ухвалою Апеляційного суду міста Києва постанова Деснянського районного суду міста Києва від 16 вересня 2009 року залишена без змін.
Постановою колегії суддів Вищого адміністративного суду України від 11 липня 2013 року судові рішення судів першої та апеляційної інстанції скасовані. Позов ОСОБА_1 до Київського міського військового комісаріату та Міністерства оборони України про визнання бездіяльності неправомірною задоволено.
Зобов`язано Київський міський військовий комісаріат та Міністерство оборони України здійснити виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 36-місячного грошового забезпечення.
12 червня 2014 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про прийняття додаткової постанови у справі за позовом ОСОБА_1 до Київського міського військового комісаріату та Міністерства оборони України про визнання бездіяльності суб`єктів владних повноважень неправомірною.
29 вересня 2014 року ухвалою Деснянського районного суду міста Києва за заявою ОСОБА_1 поновлено строк для пред`явлення виконавчого листа у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київського міського військового комісаріату та Міністерства оборони України про визнання бездіяльності суб`єктів владних повноважень неправомірною до виконання з 06.10.2014 року.
17 квітня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з заявою про встановлення порядку і способу виконання Постанови Вищого адміністративного суду України від 11 липня 2013 року по адміністративній справі №2а-669/2009, а саме: зобов`язати Київський міський комісаріат та Міністерство оборони України здійснити виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 36-місячного грошового забезпечення, що становить 69 957 грн. на користь ОСОБА_1 .
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року у задоволенні вказаної заяви відмовлено.
Не погоджуючись з судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену ухвалу суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про встановлення порядку і способу виконання судового рішення.
Крім цього, заявником заявлено клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження вказаного судового рішення суду першої інстанції.
Враховуючи наявні в справі докази, колегія суддів вважає, що зазначений строк заявником пропущено не було.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін з наступних підстав.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 199, п. 4 ч. 1 ст. 204 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і постановити ухвалу з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.
Відмовляючи у задоволенні вказаної заяви суд першої інстанції виходив з того, що в разі задоволення її вимог фактично буде змінено по суті зміст резолютивної частини постанови суду.
З таким висновком колегія суддів погоджується та вважає його обґрунтованим, виходячи з наступного.
Під зміною способу і порядку виконання рішення розуміється прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Тобто зі змісту вказаної норми випливає, що суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів, може змінній спосіб та порядок виконання рішення суду, або ж відмовити по даному питанню, не змінюючи при цьому його змісту.
Відповідно до ст.263 КАС України передбачена зміна чи встановлення порядку чи способу виконання рішення, яке було ухвалено судом у справі, а саме резолютивної частини постанови, яка містить висновки суду по суті позовних вимог. Отже, суд, здійснюючи зміну порядку чи способу виконання рішення, не змінює змісту резолютивної частини та не змінює спосіб захисту порушеного права, обраний судом при вирішенні справи.
Крім того, за приписом ч. 2 от. 263 КАС України, суд при розгляді питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення може змінити спосіб та порядок виконання рішення лише у виняткових випадках.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що викладені у заяві ОСОБА_1 обставини не обґрунтовують доцільність і необхідність встановлення способу та порядку виконання рішення суду, оскільки заявник фактично просить винести нове рішення про стягнення з відповідачів зазначеної суми.
Також колегія суддів зазначає, що в даному випадку заявником не наведено, а судом не встановлено існування обставин, що роблять неможливим виконання судового рішення в даній справі.
Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що заява щодо встановлення способу та порядку виконання постанови Вищого адміністративного суду України віл 11 липня 2013 року не підлягає задоволенню.
За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим ухвалене судом на підставі повного та всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержання норм процесуального права, в зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 2, 160, 167, 195, 196, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Мацедонська В.Е.

Грищенко Т.М.