Справа № 817/377/15
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Кравчук Т.О.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"17" червня 2015 р. Справа № 817/377/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Хаюка С.М.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2,

при секретарі Лялевич С.С. ,

за участю сторін, представників, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "02" березня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Державної виконавчої служби України про скасування постанови ,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулась з адміністративним позовом до Державної виконавчої служби України про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 23.01.2015 року ВП №24034520, винесеної державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_4 за виконавчим листом від 06.01.2011 року №1, виданим Рівненським окружним адміністративним судом на виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 21.12.2010 року у адміністративній справі №2-а-3590/2008 про поновлення ОСОБА_3 на посаді начальника ДПІ у Володимирецькому районі Рівненської області.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 02.03.2015 року в задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_3 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити .

Представник відповідача апеляційну скаргу не визнав.

Позивач апеляційну скаргу підтримала.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, постановою Вищого адміністративного суду України від 21.12.2010 року ОСОБА_3 було поновлено на посаді начальника Державної податкової інспекції у Володимирецькому районі з 02.04.2007 року.

В січні 2011 року Рівненським окружним адміністративним судом був виданий виконавчий лист від 06.01.2011 року № 1 по адміністративній справі №2-а-3590.

У виконавчому листі від 06.01.2013 року №1 боржником виконавчого провадження зазначено Державну податкову адміністрацію України.

На виконання виконавчого листа, 28.01.2011 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №1 виданого Рівненським окружним адміністративним судом 06.01.2011 року.

В грудні 2013 року державна виконавча служба звернулась до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 19.12.2013 року у справі №2а-3590/08 заяву державного виконавця про заміну сторони виконавчого провадження задоволено та сторону виконавчого провадження Державну податкову адміністрацію України замінено на її правонаступника Міністерство доходів і зборів України.

За наслідками заміни сторони виконавчого провадження, 24.01.2014 року державним виконавцем винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження та копії постанови направлено сторонам виконавчого провадження, що не заперечувалось позивачем.

В грудні 2014 року наказом від 26.12.2014 року №2295-о "Про поновлення ОСОБА_3Д.", на виконання постанов Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2009 року та Вищого адміністративного суду від 21.12.2010 року, ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 19.12.2013 у справі №2а-3590/08 Головою комісії з реорганізації Міністерства доходів і зборів України прийнятий наказ про поновлення з 02 квітня 2007 року ОСОБА_3 на посаді начальника ДПІ у Володимирецькому районі Рівненської області. Голові комісії з реорганізації Головного управління Міндоходів у Рівненській області ОСОБА_5 наказано визначити ОСОБА_3 робоче місце та забезпечити необхідними для роботи засобами. Уповноважено Голову комісії з реорганізації Головного управління Міндоходів у Рівненські області ОСОБА_5 здійснити стосовно ОСОБА_3 дії з виконання вимог КЗпП України, в тому числі щодо пропонування посад, які відносяться до номенклатури посад Міністра доходів і зборів. Підписав наказ Голова комісії з реорганізації Міністерства доходів і зборів ОСОБА_6

В січні 2015 року Державна фіскальна служба України надіслала на адресу Державної виконавчої служби України копію наказу від 26.12.2014 року №2295-о «Про поновлення ОСОБА_3Д.» (лист від 15.01.2015 року №637/5/99-99-04-01-02-16. Лист підписаний Директором Департаменту персоналу ОСОБА_7М.)

Постановою від 23.01.2015 року ВП №24034520 відповідачем закінчено виконавче провадження по виконавчому листу від 06.01.2011 року №1. В описовій та мотивувальні частині постанови зазначено, що на адресу виконавчої служби надійшла належним чином завірена копія наказу Міністерства доходів і зборів України від 26.12.2014 року №2295-о та лист Державної фіскальної служби від 15.01.2015 року №637/5/99-99-04-01-02-16 відповідно до яких ОСОБА_3 поновлено на посаді начальника ДПІ у Володимирецькому районі Рівненської області з 02 квітня 2007 року.

Не погоджуючись з прийнятою постановою про закінчення виконавчого провадження, позивач оскаржила її до суду.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що наказом Міністерства доходів і зборів України від 26.12.2014 року №2295-о ОСОБА_3 поновлено на посаді ДПІ у Володимирецькому районі Рівненської області з 02 квітня 2007 року. Державній виконавчий службі листом Державної фіскальної служби України від 15.01.2015 року №637/5/99-99-04-01-02-16 було надіслано належним чином завірену копію відповідного наказу з повідомленням про повне виконання виконавчого листа по адміністративній справі 2а-3590/08, а тому у відповідача були всі обґрунтовані підстави для закінчення виконавчого провадження.

Оцінюючи таку позицію суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.

Порядок та умови здійснення примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-XIV.

Окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Законом України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню, визначені у Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 (далі - Інструкція).

Відповідно до частин першої, другої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Згідно з частиною четвертою статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні можуть брати участь кілька стягувачів. Кожен з них щодо іншої сторони має право брати участь у виконавчому провадженні самостійно або доручити участь у виконавчому провадженні одному із співучасників.

Відповідно до частини п'ятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, власне ім'я чи по батькові (для фізичної особи), державний виконавець за наявності підтверджуючих документів своєю постановою, яка затверджується начальником відділу, змінює назву сторони виконавчого провадження.

Крім того, згідно з пунктом 2.13 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 (далі - Інструкція) у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження (у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали державний виконавець своєю постановою, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, замінює назву сторони виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова державного виконавця долучаються до виконавчого документа при його направленні за належністю або поверненні його стягувачу чи до суду.

Відповідно до пункту 2.14 Інструкції правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником державний виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.

Тобто, законодавством чітко передбачені підстави заміни сторони виконавчого провадження та порядок здійснення такої заміни. Отже, відповідач в дотримання вимог закону та інструкції звернувся до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження та на підставі ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 19.12.2013 року замінив сторону виконавчого провадження в адміністративній справі 2а-3590/08, а саме замість Державної податкової адміністрації України боржником стало Міністерство доходів і зборів.

Згідно з пунктом восьмим частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до частини третьої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Як вбачається із матеріалів справи, наказом Міністерства доходів і зборів України від 26.12.2014 року №2295-о ОСОБА_3 поновлено на посаді ДПІ у Володимирецькому районі Рівненської області з 02 квітня 2007 року.

В той же час , як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 фактично не була поновлена на посаді визначеній у постанові суду , а лист Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 05.02.2015 року №96/14/17-00-04-113, яким ОСОБА_3 попереджено про наступне вивільнення, на думку колегія суддів, не може свідчити про те , що ОСОБА_3 викликалась до Головного управління Міндоходів у Рівненській області та їй пропонувалось робоче місце чи рівнозначна вакантна посада, так як будь-яких доказів щодо такого виклику(рекомендовані листи, телефонограми т.п.), суду не надано і в матеріалах справи такі відсутні.

Крім того, як вбачається із постанови про закінчення виконавчого провадження від 23.01.2015 року, виконавче провадження було закінчено на підставі листа Державної фіскальної служби України від 15.01.2015 року №637/5/99-99-04-01-02-16 та копії наказу про поновлення ОСОБА_3 на посаді, в той час як відповідачем згідно виконавчого листа значилось Міністерство доходів і зборів України, яке на час винесення постанови не було ліквідовано.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Статтею 50 Закону України "Про виконавче провадження", передбачені наслідки завершення виконавчого провадження. У разі закінчення виконавчого провадження скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Закінчене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачене цим Законом. Відтак, позивачка позбавлена права повторно пред'явити виконавчий лист до виконання, в той час як фактично її не бу3ло поновлено на посаді згідно рішення суду.

З огляду на вищенаведене, закриття виконавчого провадження є фактично відмовою у виконанні судового рішення.

Згідно з положеннями ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного у документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Окрім цього, при вирішені спору, судом першої інстанції не враховано, відповідно до п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 13.07.2006 року по справі "ОСОБА_7 проти України" виконання рішення щодо боржника залишається обов'язком держави.

З огляду на вищенаведене, держава повинна виконувати взяті на себе зобов'язання та не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності.

Приписами ст.19 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, передбачено, що для забезпечення дотримання Високими Договірними Сторонами, однією з яких є Україна, їхніх зобов'язань за Конвенцією та протоколами до неї, створюється Європейський суд з прав людини. Він функціонує на постійній основі.

Статтею 46 зазначеної Конвенції передбачено, що Високі Договірні Сторони зобов'язуються виконувати остаточні рішення Суду в будь-яких справах, у яких вони є сторонами.

Враховуючи вищевикладене , колегія суддів прийшла до висновку, що відповідач не перевіривши факт фактичного виконання рішення і поновлення ОСОБА_3 на посаді, передчасно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження лише на підставі листа Державної фіскальної служби України та копії наказу про поновлення ОСОБА_3 на посаді.

Оскільки постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, то вона підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "02" березня 2015 р. скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги задовольнити.

Постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_8 про закінчення виконавчого провадження від 23.01.2015 року скасувати.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М.Хаюк

судді: І.Ф.Бондарчук

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено "18" червня 2015 р.

З оригіналом згідно: суддя ________________________________ С.М.Хаюк

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 вул.Винниченка, 17,смт.Володимирець,Рівненська область,34300

3- відповідачу/відповідачам: Державна виконавча служба України вул.Артема, 73,м.Київ,04053

- ,