Справа № 826/179/15
Суддя: Горбань Н.І.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/179/15 Головуючий у 1-й інстанції: Санін Б.В. Суддя-доповідач: Горбань Н.І.
У Х В А Л А

Іменем України

16 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Горбань Н.І.,

суддів: Земляної Г.В., Сорочка Є.О.,

при секретарі: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області про скасування наказу, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області про визнання протиправним та протизаконним наказу начальника ГУ МВС України в Київській області №2737 від 19.12.2014 р. стосовно ОСОБА_2 та його скасування. Зобов'язання відповідача протягом тижневого терміну з дня вступу в силу постанови, зняти з позивача дисциплінарне стягнення - «попередити про неповну посадову відповідність», що накладене наказом ГУ МВС України в Київській області №2737 від 19.12.2014 р. Зобов'язання відповідача протягом тижневого терміну з дня вступу в силу постанови провести службове розслідування стосовно посадових осіб, які відповідно наказу ГУ МВС України в Київській області провели службове розслідування, результатом якого є наказ ГУ №2737 від 19.12.2014 р.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2015 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області №2737 від 19.12.2014 р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ГУМВС України в Київській області». В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ГУ МВС України в Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в позові. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, незаконність та необ'єктивність судового рішення, що є підставами для його скасування.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.10.2014 р. відповідачем було винесено наказ №2246 «Про призначення службового розслідування», відповідно до якого призначено службове розслідування за фактами, викладеними в листі ГУ ветеринарної медицини в Київській області та створено комісію. Одночасно в даному листі зазначається, що 14.10.2014р. до ГУ МВС України в Київській області надійшов лист з ГУ ветеринарної медицини в Київській області, в якому йдеться про те, що старший інспектор Відділу ветеринарної міліції ГУ ОСОБА_2, проігнорувавши вказівку т.в.о. начальника відділу ветеринарної міліції ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_3,, відмовився від виїзду до с. Супоївка, Яготинського району, Київської області для надання практичної допомоги спеціалістам ветеринарної служби Яготинського району в проведенні заходів, спрямованих на утилізацію трупів свиней.

19.12.2014 р. відповідачем було винесено наказ №2737 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ГУ МВС України в Київській області», відповідно до якого наказано за порушення службової дисципліни, яке виявилось у порушенні вимог ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України в частині дотримання законодавства і неухильного виконання наказів начальників, відмові від виїзду на місце події та ненаданні практичної допомоги спеціалістам державної ветеринарної служби у здійсненні заходів із попередження, локалізації та недопущення погіршення епізоотичного стану на території обслуговування, старшого інспектора Відділу ветеринарної міліції ГУ МВС України в Київській області капітана міліції ОСОБА_2 попередити про неповну посадову відповідність.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції прийшов до висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.3 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ начальник - особа начальницького складу, яка має право віддавати накази та розпорядження, застосовувати заохочення і накладати дисциплінарні стягнення або порушувати клопотання про це перед старшим прямим начальником.

Одночасно, в ст.7 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників.

Так, ОСОБА_3, який, на думку Відповідача, тимчасово виконував обов'язки начальника відділу ветеринарної міліції ГУ МВС України в Київській області, близько 20 год. 37 хв. 11.09.2014 р. отримав від начальника Головного управління ветеринарної медицини в Київській області ОСОБА_4 вказівку про необхідність виїзду до с. Супоївка Яготинського району, Київської області, а саме: ТОВ «Київська м'ясна технологічна компанія» з метою забезпечення належного проведення епізоотичного обстеження для уточнення епізоотичної ситуації та відбору патологічного матеріалу для дослідження на африканську чуму свиней. Після цього, як зазначає представник Відповідача, ОСОБА_3 за допомогою мобільного телефону повідомив Позивача про необхідність здійснення такого виїзду на подію, однак останній відмовився виконувати дану вказівку керівника.

Як на доказ наявності у ОСОБА_3 відповідних повноважень, представник Відповідача посилається на Протокол оперативної наради ВВМ ГУ МВС України в Київській області від 19.08.2014 р., та наказ ГУ МВС України в Київській області №858 о/с від 15.09.2014 р. «По особовому складу», відповідно до якого на ОСОБА_3 покаладось тимчасове виконання службових обов'язків начальника відділу ветеринарної міліції ГУ МВС України в Київській області з 26.08.2014 р.

Статтею 3 Дисциплінарного статуту визначено, що начальники, яким особи рядового і начальницького складу підпорядковані по службі хоча б тимчасово, якщо про це оголошено наказом, вважаються прямими. У разі тимчасового виконання обов'язків, якщо про це оголошено наказом, начальник користується дисциплінарною владою, передбаченою посадою, яку він обіймає тимчасово. Начальники в межах наданих їм повноважень можуть видавати накази, які є обов'язковими для виконання.

Таким чином, начальника (або т.в.о. начальника) має призначати відповідний начальник вищого рівня. Тобто, прямим начальником може вважатись та особа, щодо якої оголошено відповідний наказ, керівником вищого рівня.

Судом першої інстанції встановлено, що наказ ГУ МВС України в Київській області, яким на ОСОБА_3 покладалось тимчасове виконання службових обов'язків начальника відділу ветеринарної міліції ГУ МВС України в Київській області було прийнято ГУ МВС України в Київській області лише 15.09.2014 р., тобто після 11.09.2014 р., коли ОСОБА_3 телефонував позивачу.

Посилання відповідача на Протокол оперативної наради ВВМ ГУ МВС України в Київській області від 19.08.2014 р., як на доказ наявності повноважень у ОСОБА_3 керівника станом на 11.09.2014 р., не заслуговують на увагу, оскільки жодної інформації про ознайомлення із даним протоколом позивача не надано, крім того, належною формою тимчасового покладення обов'язків керівника є саме наказ вищого керівництва, а не оголошення на нараді думки вищого керівництва.

Таким чином, відповідачем не надано належного доказу, що станом на 11.09.2014 р. позивач був обізнаний що саме ОСОБА_3 здійснюється тимчасове виконання обов'язків начальника відділу ветеринарної міліції ГУ МВС України в Київській області.

Слід взяти до уваги, що 11.09.2014 р. ОСОБА_2 зателефонував лейтенант міліції ОСОБА_3, але не, як т.в.о. начальника відділу ветеринарної міліції ГУ МВС України в Київській області, а, як особа, що обіймає посаду інспектора ветеринарної міліції. При цьому, позивач обіймав вищу посаду - старшого інспектора ветеринарної міліції ГУ МВС України в Київській області, та мав вище звання - капітан міліції.

Крім того, відповідно до Плану дій при підозрі захворювання свиней на африканську чуму незалежно від типу ведення господарства та форми власності, затвердженого начальником Головного управління ветеринарної медицини в Київській області від 10.12.2012 р., зазначено телефонування протягом 15 хв. у відділ ветеринарної міліції ГУ МВС України в Київській області за вказаними телефонами. При цьому, в даному плані заходів вказані мобільні телефони позивача та ОСОБА_5, а також прямий номер відділу. Жодного номеру ОСОБА_3 даний План заходів не містить. (а.с.№ 47)

Судом першої інстанції встановлено, що до позивача не надходило жодного дзвінка ні від начальника управління ветеринарної медицини в Київській області ОСОБА_4, ні від заступника начальника ГУ-начальника міліції громадської безпеки, ні від місцевого лікаря ветеринарної медицини про необхідність прибути на місце події до с. Супоївка Яготинського району Київської області, а саме: ТОВ «Київська м'ясна технологічна компанія» з метою забезпечення належного проведення епізоотичного обстеження для уточнення епізоотичної ситуації та відбору патологічного матеріалу для дослідження на африканську чуму свиней.

Таким чином, оскільки станом на 11.09.2014 р. з наказом про призначення ОСОБА_3 т.в.о. начальника відділу ветеринарної міліції ГУ МВС України в Київській області позивач ознайомлений не був, тому і не повинен був виконувати вказівку особи, яка займає нижчу посаду з нижчим званням.

Водночас, позовні вимоги про зобов'язання відповідача протягом тижневого терміну з дня вступу в силу постанови, зняти з позивача дисциплінарне стягнення - «попередити про неповну посадову відповідність», що накладене наказом ГУ МВС України в Київській області №2737 від 19.12.2014 р. задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано доказів, що такі дії не будуть вчинені відповідачем самостійно.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача протягом тижневого терміну з дня вступу в силу постанови провести службове розслідування стосовно посадових осіб, які відповідно наказу ГУ МВС України в Київській області, провели службове розслідування, результатом якого видано наказ ГУ №2737 від 19.12.2014 р., слід зазначити наступне.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади..

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Тому, суд не вправі перебирати на себе функції відповідного органу та своїм рішенням визначати необхідність проведення службового розслідування.

За наведених обставин, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку щодо необхідності часткового задоволення позову.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Доводи апеляційної скарги та представника апелянта в судовому засіданні не спростовують висновків суду першої інстанції, тому вони не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 158, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні апеляційної скарги Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області - відмовити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Н.І.Горбань

Судді: Г.В. Земляна

Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлено 18.06.2015 року.

.

Головуючий суддя Горбань Н.І.

Судді: Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.