Справа № 576/600/15-а
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 р.Справа № 576/600/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Тацій Л.В. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м.Глухові та Глухівському районі Сумської області на постанову Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 03.04.2015р. по справі № 576/600/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м.Глухові та Глухівському районі Сумської області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання поновити виплату раніше призначеної пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

13 березня 2015 року позивач ОСОБА_1, від імені якої та в інтересах якої діє її представник за довіреністю ОСОБА_2, звернулася до суду із вказаним адміністративним позовом, посилаючись на те, що до 2001 року вона проживала в м. Глухів, де отримувала пенсію за віком. У зв'язку з виїздом на постійне місце проживання до Ізраїлю їй було припинено подальшу виплату пенсії. Також мотивує свої вимоги тим, що рішенням ОСОБА_3 Суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009 р. по справі №1-32/2009 визнано неконституційним положення п.2 ч.1 ст. 49 і другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за якими пенсія виплачувалася лише громадянам України, які постійно мешкають на її території, тому протягом 10 днів після ухвалення цього рішення ОСОБА_3 Суду України від 07.10.2009 р. територіальні органи Пенсійного Фонду України зобов'язані були самостійно поновити виплату пенсії та виплатити її на першу вимогу пенсіонера. У зв'язку з цим 10.01.2015 р. вона звернулася до управління ПФУ в м. Глухові та Глухівському районі (далі Управління) із заявою про поновлення виплати раніше призначеної пенсії за віком, але своїм листом від 05.03.2015 р. відповідач відмовив у поновленні їй виплати раніше призначеної пенсії за віком, яку вона отримувала до виїзду в Ізраїль. Позивачка вважає, що такі дії відповідача не відповідають вимогам законодавства, а тому просить суд визнати протиправною відмову Управління та зобов'язати відповідача поновити їй виплату пенсії за віком згідно чинного законодавства України, починаючи з 10 січня 2012 року.

Постановою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 03.04.2015 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Глухові та Глухівському районі щодо відмови поновити виплату пенсію за віком ОСОБА_1. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Глухові та Глухівському районі поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1, починаючи з 10 липня 2014 року, відповідно до вимог чинного законодавства України.

Управління Пенсійного фонду України в м.Глухові та Глухівському районі Сумської області, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, в апеляційній скарзі вказує, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права при неповному з`ясуванні обставин, які мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 03.04.2015 року та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі. Посилається на те, що позивач не проживає на території України, на відсутність договору між Україною та Ізраїлем щодо пенсійного забезпечення.

Сторони в судове засідання не з'явились, були повідомлені належним чином.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які приймають участь у справі, фіксування судового засідання по справі за допомогою звукозаписувального пристрою згідно ст. 41 КАС України не здійснюється.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Позивачкою постанова суду першої інстанції не оскаржена.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивачці було призначено пенсію за віком і у зв'язку з виїздом до держави Ізраїль в червні 2001 року за її заявою до управління праці та соціального захисту населення Глухівської міської ради від 25.05.2001 р. їй було виплачено пенсію наперед за шість місяців, а саме, за червень - листопад 2001 року на загальну суму 535 грн., й дані обставини відповідачем не заперечуються, а тому згідно ч.3 ст. 72 КАС України вони не підлягають доказуванню. При цьому із копії паспорта ОСОБА_1 вбачається, що вона є громадянином України.

10 січня 2015 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про поновлення виплати раніше призначеної пенсії за віком, однак, у поновленні таких виплат їй було відмовлено.

Положеннями ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Стаття 24 Конституції України гарантує громадянам України рівність конституційних прав незалежно від місця проживання. Крім того, Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами (ч.3 ст. 25 Конституції України).

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, позивачка, проживаючи в державі Ізраїль, як громадяни України, мають такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, так як Конституція України і пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

Частиною 3 ст.2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини встановлено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Відповідно до ч.2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація міста проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання зі збереженням усіх конституційних прав.

Положеннями пункту 2 частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється зокрема на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з ст. 51 вказаного Закону під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Положеннями ст. 147 Конституції України передбачено, що єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні є ОСОБА_3 Суд України. ОСОБА_3 Суд України вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції України та законів України.

Рішенням ОСОБА_3 Суду України від 07 жовтня 2009 року №25рп/2009 у справі №1-32/2009 положення пункту 2 частини першої статті 49 і другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV визнано такими, що не відповідають Конституції України та втрачають чинність з дня ухвалення ОСОБА_3 Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, вищевказане рішення ОСОБА_3 Суду України є безумовною підставою для поновлення виплати пенсії позивачам.

При цьому на такий обов'язок не впливає відсутність законодавчого врегулювання відносин після прийняття рішення Конституційним судом.

Отже, дії відповідача щодо відмови позивачу в відновленні нарахування та виплати пенсії за віком, яку він отримував до виїзду на постійне місце проживання за межі України є протиправними.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на неможливість задоволення позову, у зв'язку з тим, що на виконання рішення ОСОБА_3 Суду України не внесено необхідних змін до відповідного законодавства, яке регулює порядок виплати, припинення та відновлення виплати пенсії, не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки таке не може вплинути на право позивачки на відновлення виплати пенсії.

Також не є обґрунтованим посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачка мешкає не в Україні, а за кордоном. Наведене не спростовується позивачем, але реєстрація місця проживання та фактичне місце проживання жодним чином не впливає на обов'язок виплати пенсії. Відсутність реєстрації в Україні не є підставою невиплати пенсії.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, по даній категорії справ обов'язок доведення покладено на відповідача.

Позов подано належним представником позивача за нотаріально посвідченою довіреністю. Суд першої інстанції прийняв рішення про виплату пенсій з 10 липня 2014 р. (апеляційним судом з 13.09.2014 р. про що буде визначено нижче). В разі як після поновлення виплати пенсії будуть встановлені підстави її припинення, відповідач не позбавлений права припинити виплати.

Проте, задовольняючи апеляційну скаргу частково колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Положеннями ч.2 ст. 99 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлювався шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі звернулась до суду з позовом 13.03.15 року із вимогами щодо захисту її порушених прав, що мали місце з 10.01.2012 року.

Отже, враховуючи дату звернення позивачів до суду, шестимісячний строк на звернення до суду з позовом та період за який позивачка просить суд захистити їх права, колегія суддів приходить до висновку, що права позивачки підлягають захисту з 13.09.2014 року.

При цьому звернення з заявою до пенсійного фонду про відновлення пенсії не впливає на порушене право щодо не відновлення пенсії за період після прийняття рішення Конституційним судом України. Позивач мав право на відновлення пенсії та її отримання з моменту рішення Конституційного суду.

Згідно ч.1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Виходячи із зазначених обставин справи, колегія суддів вважає, що судом при ухваленні рішення було порушено приписи ст.ст.99, 100 КАС України, що призвело до частково необґрунтованого задоволення позову.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що через порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог до 13.09.2014 року підлягають скасуванню, з прийняттям ухвали про залишення цієї частини позовної заяви без розгляду.

Крім того, суд першої інстанції задовольнив позов частково. Але не визначився з вимогами виплати пенсії з 10.01.2012 р. до 10.07.2014 р. Враховуючи зазначене вище, щодо строків звернення до суду, позов в цій частині підлягає залишенню без розгляду.

В іншій частині постанова Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 03.04.2015р. в частині задоволення позовних вимог з 13.09.2014 року відповідно до положень ст. 200 КАС України підлягає залишенню без змін, підстави для її скасування відсутні, відповідно доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 167, 195, 196, 200, 201, 203, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Глухові та Глухівському районі Сумської області - задовольнити частково.

Постанову Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 03.04.2015р. по справі № 576/600/15-а скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Глухові та Глухівському районі Сумської області про визнання неправомірною відмову про поновлення виплати пенсії за віком та зобов'язання відповідача поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1, за період з 10.07.2014 року до 13.09.2014 року.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Глухові та Глухівському районі Сумської області про визнання неправомірною відмову про поновлення виплати пенсії за віком та зобов'язання відповідача поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1, за період з 10.07.2014 року до 13.09.2014 року - залишити без розгляду.

В іншій частині постанову Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 03.04.2015р. по справі № 576/600/15-а -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6

Повний текст ухвали виготовлений 19.06.2015 р.