Справа № 813/8072/13-а
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2015-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2015р. Справа № 876/5375/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова, м.Львів

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11.04.2014р. у справі №813/8072/13-а

за позовом ОСОБА_1, м.Львів

до відповідача-1: управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова, м.Львів

відповідача-2: Головного управління державного казначейства України у Львівській області, м.Львів

про визнання дій неправомірними та стягнення сплаченого збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, -

ВСТАНОВИВ:

23.10.2013р. позивач: ОСОБА_2 звернулась до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова, Головного управління державного казначейства України у Львівській області, про визнання дій неправомірними та стягнення сплаченого збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, просила визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова в частині відмови у поверненні ОСОБА_1 безпідставно сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування; стягнути з Державного бюджету України через Головне управління державного казначейства України у Львівській області на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування - 8613,83грн.; стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідно до вимог п.9 ст.1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №400/97-ВР), громадяни, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше, не є платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування. Проте, незважаючи на те, що нею придбавалося житло вперше, для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу та проведення державної реєстрації права власності на останнє, вона була вимушена безпідставно внести збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, який відповідачами незважаючи на її звернення у встановленому порядку, не повернуто.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11.04.2014р. у справі №813/8072/13-а адміністративний позов задоволено повністю, визнано незаконною відмову управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова щодо повернення ОСОБА_1 сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 8613,83грн при придбанні на підставі договору купівлі-продажу від 14.06.2013р. квартири, яка знаходиться в смт.Брюховичі м.Львова; стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 8613,83грн (вісім тисяч шістсот тринадцять гривень вісімдесят три копійки) сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування при придбанні на підставі договору купівлі-продажу від 14.06.2013р. квартири, яка знаходиться в смт.Брюховичі м.Львова; стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 172,06грн. (сто сімдесят дві гривні шість копійок) судового збору.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач-1 у справі: управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова, який у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на те, що при винесенні даного рішення судом неповністю з'ясовано обставини, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова не володіє інформацією щодо прав власності на нерухоме майно та відомостями, чи придбавається особою житло вперше.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до вимог ст.197 КАС України, вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегією суддів апеляційного суду встановлено наступне:

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 разом з іноземним громадянином ОСОБА_3Н.А.Й.М. на підставі договору купівлі-продажу від 14.06.2013р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, придбали у власність квартиру вартістю 957092,00грн, за адресою: смт.Брюховичі, м.Львів, вул.Вишнева, 2а, у спільну часткову власність: 90/100 часток - ОСОБА_2 С-Р.Р. та 10/100 - іншого співвласника.

Позивачем, на вимогу нотаріуса, з метою посвідчення договору купівлі-продажу, було сплачено 1% (8613,83грн) від вартості своєї частки 90% (861383,00грн) в рахунок збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що підтверджується квитанцією №ПН2586 від 14.06.2013р.

Як зазначила позивач у позовній заяві, вказаний збір на обов'язкове державне пенсійне страхування вона змушена була сплатити, оскільки у протилежному випадку не змогла би придбати квартиру через відмову нотаріуса у здійсненні реєстрації договору купівлі-продажу відповідного нерухомого майна.

Відповідно до вимог п.9 ст.1 Закону №400/97-ВР, платниками збору з операцій купівлі-продажу нерухомого майна є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ, організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Пунктом 8 ст.2 Закону №400/97-ВР передбачено, що об'єктом оподаткування для платників збору, визначених п.9 ст.1 цього Закону, є вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Згідно із вимогами п.10 ст.4 Закону №400/97-ВР, на обов'язкове державне пенсійне страхування для підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності та фізичних осіб, які придбавають нерухоме майно, встановлюються ставки збору на рівні 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Питання сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, згідно із Законом №400/97-ВР, визначені "Порядком сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998р. №1740 (далі - Порядок).

Відповідно до вимог п.15-1 Порядку, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Таким чином, із загального правила про обов'язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено два винятки: громадяни, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла, та громадяни, які придбавають житло вперше.

Відповідно вимог п.15-3 Порядку, нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Станом на час придбання позивачем нерухомого майна, так само як і станом на час розгляду справи, в Україні відсутній механізм перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість.

Питання стосовно механізму перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість, було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України з проханням дати тлумачення терміна "придбавають житло вперше", що міститься у п.9 ч.1 ст.1 Закону №400/97-ВР, визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше.

Ухвалою Конституційного Суду України від 23.03.2000р. №29-у/2000 відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні.

Таким чином, за відсутності на даний час відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання громадянином нерухомості вперше, саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб'єкта владних повноважень зобов'язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов'язана сплачувати збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше.

При цьому, відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень можливості встановити придбання житла конкретною особою вперше, не може ставитись в провину особі, оскільки не визначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може впливати на порушення прав громадян, які наділені такими правами. Запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, держава зобов'язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.06.2013р., в Державному реєстрі речових прав знайдено запис, відповідно до якого ОСОБА_2 є власником, згідно з договором купівлі-продажу від 14.06.2013р., частки 90/100 квартири №3, що знаходиться за адресою: смт.Брюховичі, м.Львів, вул.Вишнева, 2а.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 С-Р.Р. дійсно вперше придбала житло (за договором купівлі-продажу від 14.06.2013р.) та при оформленні документів безпідставно (помилково) сплатила збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 1% від вартості придбаного нею майна, відтак, позивач має право на повернення суми сплаченого нею збору на обов'язкове державне пенсійне страхування - як помилково сплаченого, за відсутності обов'язку здійснювати такий платіж.

Згідно із вимогами ст.3 Закону №400/97-ВР, платники збору, визначені пунктами 6, 7, 9 і 10 ст.1 цього Закону, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування сплачують на рахунки з обліку коштів спеціального фонду державного бюджету, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Ці кошти в установленому порядку зараховуються до спеціального фонду державного бюджету і використовуються згідно із законом про Державний бюджет України.

Підпунктом 7 п.4 "Положення про Державну казначейську службу України", затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011р. №460/2011, Казначейство України відповідно до покладених завдань здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Згідно із вимогами п.5 "Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів", затвердженого наказом Державного казначейства України від 10.12.2002р. за №226, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.12.2002р. за №1000/7288 (далі - Порядок №226) - повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Відповідно до додатку до постанови Кабінету міністрів України від 16.02.2011р. №106 "ОСОБА_3 питання ведення обліку податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету", контроль за справлянням (стягненням) до бюджету надходжень, що обліковуються за кодом доходів бюджету 24140500 "Збір з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна" покладено на Пенсійний фонд України.

При цьому, слід зазначити, що законодавством визначено, що повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, - передбачає звернення платника з заявою про повернення коштів до відповідних органів, що контролюють надходження платежу, для ініціювання внесення подання до органу Державної казначейської служби України.

Тобто, першочергово платник має звернутися до відповідного контролюючого органу про повернення помилково зарахованих платежів, і лише у випадку відмови - звертається до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Позивач зверталась до управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова із претензією про повернення сплаченого нею збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у сумі 8613,83грн, однак їй у такому безпідставно відмовлено (а.с.16, 17).

Положеннями ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимогами ст.9 КАС України передбачено, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах справи, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до вимог ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ст.ст.160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11.04.2014р. у справі №813/8072/13-а за позовом ОСОБА_1 до відповідача-1: управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова, відповідача-2: Головного управління державного казначейства України у Львівській області про визнання дій неправомірними та стягнення сплаченого збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, - залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11.04.2014р. у справі №813/8072/13-а, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя В.П. Сапіга