Справа № 826/2637/15
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2637/15 Головуючий у 1-й інстанції: Мазур А.С. Суддя-доповідач: Ганечко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

18 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ганечко О.М.,

суддів: Коротких А.Ю., Літвіної Н.М.,

при секретарі Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.02.2015 року у справі за поданням Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів за податковим боргом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з поданням до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів за податковим боргом.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.02.2015 року подання задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволені подання в повному обсязі, посилаючись на незаконність, необ'єктивність, необґрунтованість рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Представник позивача не з'явився, будучи належним чином повідомленим, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України.

Представник відповідача підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, просив її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України - за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, в період з 13.07.2010р. по 09.08.2010р. ДПІ у Святошинському районі м. Києва було проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання СПДФО ОСОБА_2 вимог законодавства України при здійсненні підприємницької діяльності за період з 01.04.2007р. по 31.03.2010р., за результатами якої було складено Акт.

На підставі вказаного акту, ДПІ у Святошинському районі м. Києва було прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 26.08.2010р., яким визначено зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 12 878,81 грн. та податкове повідомлення-рішення №/0 від 26.08.2010р., яким визначено зобов'язання з ПДВ в сумі 11 942 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 6481 грн.

Позивачем було оскаржено зазначені податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку до ДПІ у Святошинському районі м. Києва, в результаті чого скаргу було залишено без задоволення, а за результатами її розгляду прийнято податкові повідомлення-рішення №/1 від 01.10.2010 року та №/1 від 01.10.2010 року суми визначених у цих податкових повідомленнях-рішеннях податкових зобов'язань залишились незмінними.

Не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями ОСОБА_2 оскаржив їх в судовому порядку.

Так, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 вересня 2011 року по справі №2а-4652/11/2670 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва про скасування податкових повідомлень-рішень №/1 від 01.10.2010 року та №/1 від 01.10.2010 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2014 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

Вказаним рішенням встановлено правомірність податкових повідомлень-рішень складених Державною податковою інспекцією у Святошинському районі м. Києва Державної податкової служби 01 жовтня 2010 року №/1 та №/1.

Підпунктом 16.1.4. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України, передбачено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Проте, фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 не сплачено суму грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 12 878,81 грн. та з податку на додану вартість у розмірі 18 423,00 грн.

Разом з тим, враховуючи, що за відповідачем обліковувалася переплата за попередній період у розмірі 497,77 грн., загальна сума заборгованості відповідача складає 30 791,81 грн.

Згідно пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.5. статті 59 Податкового кодексу України, встановлено, що у разі, якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 Податкового кодексу України).

Позивачем, з метою стягнення податкового боргу, 19 грудня 2014 року направлено відповідачу податкову вимогу від 12 грудня 2014 року № 12809-25.

Однак, заборгованість відповідачем не сплачена, вимога відповідачем не оскаржена.

А тому, колегія суддів приходить до висновку, що ДПІ було дотримано строки для внесення вказаного подання до суду.

Відповідно до підпункту 41.1.1 пункту 41.1. статті 41 Податкового кодексу України, контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Згідно підпункту 20.1.34. статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи те, що податковий борг є узгодженим, наявність вказаної заборгованості підтверджується матеріалами справи, а тому підлягає сплаті відповідачем у розмірі 30 791,81 грн.

Крім того, колегія суддів зазначає, що неповідомлення відповідача не тягне за собою скасування рішення, оскільки відповідачем суду не надано доказів, які б були підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому у її задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.02.2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Ганечко

Судді: А.Ю. Коротких

Н.М. Літвіна

Повний текст ухвали виготовлено 19.06.2015 року.

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Коротких А. Ю.

Літвіна Н. М.