Справа № 822/2840/13-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м. Київ К/800/66328/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

Пасічник С.С.,

Кочана В.М.,

Швеця В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації, в якому просив зобов'язати Департамент соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації видати дозвіл на ім'я ОСОБА_4 для перереєстрації автомобіля MAZDA 6, 2002 року випуску, колір сірий, № кузова НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1, яким був забезпечений в якості гуманітарної допомоги його дід, ОСОБА_5, без сплати мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством при імпорті автомобілів; зобов'язати МРЕВ УДАЇ УМВС України в м. Дунаївці Хмельницької області провести перереєстрацію транспортного засобу марки MAZDA 6, 2002 року випуску, державний номер НОМЕР_1 ім'я ОСОБА_4 без сплати мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством при імпорті автомобілів.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 липня 2013 року позов задоволено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2013 року постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 липня 2013 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2013 року, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 липня 2013 року - залишити в силі.

Відповідно до ч.2 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідно до рішення від 22 лютого 2006 року №306 Головного управління праці та соціального захисту населення Хмельницької облдержадміністрації про умови видачі (продажу) інвалідам спецавтотранспорту згідно медичних показань, відповідно до акту обстеження обл. МСЕК ОСОБА_5 (інвалід війни I групи) був забезпечений автомобілем марки MAZDA 6, 2002 року випуску, кузов НОМЕР_2, ввезеним як гуманітарний вантаж, безкоштовно, з правом передачі керування своєму онуку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був зареєстрований і проживав разом з дідом та ОСОБА_6 з 16 лютого 2006 року по 28 січня 2009 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5, за яким 24 травня 2006 року зареєстровано вказаний автомобіль, помер.

В червні 2013 року позивач звернувся до Департамента соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації із заявою щодо дозволу на переоформлення автомобіля, отриманого в якості гуманітарної допомоги його дідом в 2006 році, без сплати митних зборів.

Листом від 27 червня 2013 року №03/03-7767 Департамент соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації відмовив позивачу в задоволенні заяви щодо перереєстрації цього автомобіля на його ім'я, оскільки відсутні підстави, передбачені пунктом 16 та пунктом 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року за № 999.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з позовом у даній справі.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що при врегулюванні даних правовідносин підлягає застосуванню п.37 постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 1997 року №999 «Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями».

Суд же апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшов висновку про те, що оскільки права та обов'язки членів сім'ї інваліда виникли після смерті інваліда, а не в момент забезпечення його автомобілем, то застосуванню до спірних правовідносин підлягає Порядок забезпечення інвалідів автомобілями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року за №999.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції, враховуючи наступне.

Так, пунктом 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року за № 999, передбачено, що після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається безоплатно члену сім'ї, який на час смерті інваліда проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда.

Автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, після смерті інваліда залишається у користуванні його сім'ї, якщо в ній є інвалід, який:

- має підстави для забезпечення автомобілем згідно з пунктом 3 цього Порядку;

- проживав і був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його проживання і реєстрації;

- не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Перереєстрація автомобіля на ім'я інваліда з числа членів сім'ї, законного представника недієздатного інваліда, дитини-інваліда проводиться підрозділом МВС на підставі письмової довідки, форма якої затверджується Мінпраці. Довідка видається інваліду, законному представнику недієздатного інваліда, дитини-інваліда головним управлінням соціального захисту, в якому інвалід перебував на обліку, а інваліду внаслідок трудового каліцтва - відповідним управлінням виконавчої дирекції.

Член сім'ї померлого інваліда, який є також інвалідом, має право повторно стати на облік, але не раніше закінчення строку експлуатації автомобіля, отриманого за життя інвалідом чи законним представником недієздатного інваліда, дитини-інваліда.

Іншому члену сім'ї померлого інваліда, який проживає та зареєстрований за місцем проживання і реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним до спеціального фонду державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Державного казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості одержаного автомобіля з урахуванням ступеня його зношення та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Інвалід, законний представник недієздатного інваліда, дитини-інваліда отримує автомобіль на десятирічний строк без права продажу, дарування, передачі (в тому числі за довіреністю) іншій особі. Після закінчення зазначеного строку інвалід може користуватися таким автомобілем до отримання нового або повернути його головному управлінню соціального захисту чи управлінню виконавчої дирекції на умовах згідно з пунктом 14 цього Порядку.

Окрім того, відповідно до статті 11-1 Закону України «Про гуманітарну допомогу» (в редакції на час звернення до відповідача) після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через органи соціального захисту населення і користувався менше 10 років, може бути переданий у власність одному із членів сім'ї за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціального захисту населення, за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля. Якщо інвалід, дитина-інвалід користувався автомобілем більше 10 років, за бажанням членів його сім'ї автомобіль може бути переданий у їх власність безкоштовно.

Як зазначено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_5 володів автомобілем MAZDA 6, 2002 року випуску, кузов НОМЕР_2 з 24 травня 2006 року до моменту смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто менше 10 років.

Разом з тим, згідно із частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, відповідно до пункту 2 якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Порядок 1997 року був затверджений у зв'язку з прийняттям законів України від 22 грудня 1995 року № 488/95-ВР «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та від 6 червня 1996 року № 230/96-ВР «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з метою впорядкування забезпечення автомобілями різних категорій інвалідів та спрямований на захист інтересів інвалідів.

Згідно з пунктом 37 Порядку 1997 року в редакції, чинній на час надання спірного автомобіля, після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений безплатно або на пільгових умовах, залишається його сім'ї та знімається з обліку в органах соціального захисту населення.

Відповідно до статті 5 ЦК акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

Частиною четвертою статті 4 ЦК визначено, що актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України.

Порядок 1997 року був визнаний таким, що втратив чинність, постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року.

Таким чином, питання про вилучення після смерті інваліда у його сім'ї автомобіля, отриманого інвалідом як гуманітарна допомога, має вирішуватись на підставі нормативно-правових актів, чинних на час смерті інваліда, якому автомобіль надавався як гуманітарна допомога.

У справі, що розглядається, таким нормативно-правовим актом є Порядок 2006 року, відповідно до пункту 41 якого у редакції, чинній на час смерті ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2, автомобіль, отриманий інвалідом як гуманітарна допомога, після його смерті повертається (вилучається) головному управлінню соціального захисту і здається підприємству, що здійснює заготівлю та переробку металобрухту, або видається в порядку черговості інваліду, який перебуває на обліку.

Аналогічна позиція викладена і в постановах Верховного Суду України від 17 грудня 2013 року у справі №21-437а13, від 17 червня 2014 року у справі №21-217а14 та від 10 лютого 2015 року №21-620а14.

За правилами статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи ж касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору, а тому підстав для скасування ухваленого судом рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.210,220,222,223,224,230,231 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2013 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Пасічник С.С.

Кочан В.М.

Швець В.В.