Справа № 755/7362/15-а
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 755/7362/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Гаврилова О.В. Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

16 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., за участю секретаря судового засідання Кучкарової Я.Д., позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 05 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м.Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 05 травня 2015 року адміністративний позов залишено без розгляду.

Позивач в апеляційній скарзі просить суд скасувати вказану ухвалу та ухвалити нове рішення про продовження розгляду спору з тих підстав, що суд порушив норми процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з матеріалами справи, позивач звернулася до суду з позовом:

- про визнання неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 (Реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи, з порушенням вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 (Реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) основну державну пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з 75 % мінімальної пенсії за віком, взявши за основу розмір мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановлений ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 23.07.2011 року по 02.08.2014 року включно, з урахуванням проведених виплат.

Суд першої інстанції залишив без розгляду з огляду на те, що позивач пропустив встановлений законом шестимісячний строк звернення до суду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, з урахуванням наведених положень та дати подання позову, строк звернення до суду в межах якого позов підлягає задоволенню слід відраховувати з 07 жовтня 2014 року.

Водночас позивач у позовній заяві просить задовольнити вимоги за період з 23.07.2011 року по 02.08.2014 року включно, тобто поза межами періоду, за який суд може розглянути питання про обґрунтованість позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залишення позову без розгляду.

При цьому, колегія суддів суду апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання в апеляційній скарзі на положення Віденської конвенції "Про цивільну відповідальність за ядерну шкоду" від 21.05.1963, де зазначено, що позовна давність на вимоги про відшкодування ядерної шкоди становить тридцять років.

Зазначеною Конвенцією, передбачено, що права на відшкодування за цією Конвенцією втрачають силу, якщо позов не подано протягом десяти років з дня ядерного інциденту.

Окрім того, Конвенція передбачає відповідальність та відшкодування за заподіяний ядерний інцидент з боку оператора - особи, призначеної або визнаної відповідальною державою в якості оператора ядерної установки.

З огляду на те, що відповідач жодним чином не відповідає критеріям оператора ядерної установки, встановленим Віденською конвенцією про цивільну відповідальність за ядерну шкоду, її застосування у цій справі є неможливим.

Також, колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає, що Конвенція не належить до нормативно-правових актів, які безпосередньо регулюють правовідносини, що склалися між сторонами в цій справі.

Разом з тим, доводи апелянта з приводу того, що до вказаних правовідносин не застосовуються строки звернення до суду, встановлені ст. 99 КАС України, посилаючись на Віденську конвенцію про цивільну відповідальність за ядерну шкоду від 21 травня 1963 року, до якої Україна приєдналася згідно із Законом України «Про приєднання України до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду» № 334/96-ВР від 12 липня 1996 року положеннями п. п. і.і) п. а) ч. 1 ст. VI якої встановлено, що строк позовної давності на відшкодування ядерної шкоди, спричиненої тілесному здоров'ю, складає тридцять років з дня ядерного інциденту, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки на відміну від положень Конвенції строки, визначені ст. 99 КАС України є процесуальними. Їх початок та перебіг пов'язується з моментом порушення прав та інтересів позивача.

Вказані соціальні виплати носять щомісячний характер і позивач про порушене право мав дізнатися при кожній виплаті. Однак, у визначений процесуальним законом строк позивач до суду не звернувся.

Таким чином, оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 від 05 травня 2015 року залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва - без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Ухвала складена в повному обсязі 22.06.2015 року.

.

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Сорочко Є.О.

Земляна Г.В.