Справа № 804/2280/15
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2015 р. Справа № 804/2280/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського" до Дніпропетровської Митниці Державної Фіксальної Служби України про визнання недійсним та скасування рішення від 05.08.2014 року №110010000/2014/600158/1, скасування карток відмови,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» з позовом до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України, в якому просить суд:
- визнати недійсним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці про коригування митної вартості товарів №110010000/2014/600158/1 від 05.08.2014 року.
Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що Дніпропетровською митницею неправомірно та безпідставно було винесено рішення про коригування митної вартості товару, незважаючи на те, що позивачем були подані всі необхідні документи в підтвердження правомірності застосування основного методу визначення митної вартості товару за ціною угоди, таким чином позивачем надмірно сплачено суму митного платежу.
Представник позивача судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві та просив позов задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у запереченнях та зазначив, що митний орган діяв на підставі та в межах наданих йому законом повноважень, і митна вартість була визначенна належним чином.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, встановив наступне.
Між Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» (покупець) та Dalmond Trade House Limited, Кіпр (продавець) було укладено зовнішньоекономічний контракт №DTH-025-14/14-0314-12, на умовах якого та згідно додатку до контракту (специфікації) №8 від 30.04.2014 року, продавцем на митну територію України 25.07.2014 року на умовах DAP станція Правда Придніпровської залізниці (Інкотермс-2010) для покупця було ввезено товар, а саме: товар №1 - вироби з мінеральних речовин, що містять магнезит: вироби вогнетривкі периклазовуглецеві за переліком: марки DACLAR P-10T7 в кількості - 161,315тн., марки DACLAR P-14T6 в кількості - 101,883 тн., марки DACLAR P-10L2 в кількості - 13,050 тн.; товар №2 - вироби з мінеральних речовин, Алюмопериклазовуглецева цегла за переліком: марки DACLAR P-8Н3 в кількості - 48,678 тн.; товар №3 - вироби з мінеральних речовин, Алюмопериклазовуглецева цегла: марки DACLAR АP-70L3 в кількості - 16,301 тн..
За умовами укладеного контракту вартість пакування і маркування були включені до вартості товару, товар постачався на умовах, передбачених у відповідних додатках (специфікаціях) до контракту, що є невід'ємними частинами такого. За даними специфікації (додаток №8 від 30.04.2014 року) до контракту на вогнетривкі вироби для 35 комплектів футеровки сталерозливного ковша зазначені такі умови поставки: DAP - станція Правда, Придніпровської залізниці (Інкотермс-2010) - при поставці залізничним транспортом; DAP - ПАТ «Дніпровський меткомбінат», м. Дніпродзержинськ, Україна (Інкотермс-2010) - при поставці автомобільним транспортом. П.4.9 додатку №8 від 30.04.2014 року до контракту продавець та покупець визначили, що усі витрати, пов'язанні з розвантаженням або перевантаженням товару в місці призначення, відносяться на рахунок покупця.
04 серпня 2014 року товар надійшов для розмитнення на Дніпропетровську митницю (МП «Дніпродзержинськ»). В цей же день для здійснення митного оформлення імпортованого товару позивач надав вантажну митну декларацію №110010000/2014/021314 на вищевказані товари - вироби з мінеральних речовин.
Так, декларантом була заявлена митна вартість на вказані товари за ціною договору (основний метод): по товару №1 - 1134,54 дол. США за тону; по товару №2 - 1103,46 дол. США за тону; по товару №3 - 1199,97 дол. США за тону, на загальну суму за рахунком - 386689,76 дол. США.
За поясненнями представника відповідача при візуальному контролі документів, наданих до митної декларації відповідно до ст.337 Митного кодексу України, було виявлено певні ознаки ризиковості операції, а саме: на товаросупровідних документах наявна печатка, зроблена за допомогою кольорового копіювання; товари надходять у морський порт призначення на митній території України за ордерними коносаментами (без зазначення відомостей про фактичних одержувачів товарів); післяплата.
З причини певного ступеню ризикової операції та з метою здійснення вичерпного переліку форм та обсягів митного контролю для унеможливлення декларування недостовірної митної вартості, посадовою особою, що здійснює митний контроль та митне оформлення за товарами сформовані ризики: витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів, контроль правильності визначення митної вартості товарів.
Таким чином, документи, надані декларантом згідно ч. 2 статті 53 МКУ містять розбіжності щодо ціни спірного товару № 1.
Відповідно ч. 10 ст.58 МКУ складовими митної вартості є, в тому числі, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрати на страхування цих товарів.
З урахуванням наявних розбіжностей та невідповідності наданих документів, декларанта було зобов'язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом), рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних з виконанням умов договору (угоди, контракту); виписки з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалось страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; переклад копії митної декларації країни відправлення відповідно до ст.254 Митного кодексу України.
Так, відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 50 Кодексу відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом (пункт 1 частини 2 статті 52 Кодексу).
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Згідно статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, про що було зазначено позивачу, зокрема, договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, про що й було зазначено позивачу.
При цьому, Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (статті 53 Митного кодексу України).
Із системного аналізу вказаних статей вбачається, що обов'язок доведення митної вартості товару лежить на позивачу, а митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей може витребувати додаткові документи.
При цьому, згідно із вищенаведеними приписами, у випадку виникнення обґрунтованих сумнівів митний орган повинен витребовувати, а позивач - надавати лише ті докази, які можуть підтвердити або спростувати сумніви митниці.
Відповідно до ч.5 ст.55 Митного кодексу України було проведено консультацію з декларантом ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» з приводу надання відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме - транспортної складової.
Однак, декларант відмовився надавати будь-які інші документи щодо підтвердження митної вартості, що підтверджується записом у ДМВ - 1, що додаткові документи не наданий час надати не має можливості. Відповідно до п.8 ст.55 МКУ такі документ будуть надані в установлений законом термін, який засвідчений власним підписом декларанта позивача.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 54 Кодексу).
Також згідно п.3 ст.337 МКУ проведено контроль співставлення - автоматизоване порівняння даних. Відповідно до ст. 33 Митного кодексу України органи доходів і зборів використовують інформаційні ресурси, що знаходяться у їх віданні, створені, оброблені та накопичені в інформаційних системах та складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах).
Виходячи з наведеного та ненадання позивачем при митному оформленні митному органу належних та допустимих доказів щодо об'єктивно підтвердженої митної вартості товару, а також проведення митницею консультацій з декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товарів, відповідач мав підстави для визначення митної вартості товару за наявними документами.
Частинами 1, 2 статті 55 Кодексу рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Представником відповідача також зазначено, що рішення про коригування митної вартості від 21.01.2014 року № 110010000/2014/600004/1 та від 20.01.2014 року №110010000/2014/600003/1 позивачем не оскаржувалися і є чинними.
Відповідно до положень частини другої статті 58 МКУ метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.
Таким чином, митна вартість зазначеного імпортованого товару не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований.
Згідно ч. 3 ст. 58 МКУ у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МКУ.
Відповідно п.3 ст. 57 МКУ кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм МКУ.
Відповідно до ч.4 ст. 57 МКУ застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 МКУ.
Консультацію щодо застосування методів визначення митної вартості та обмін наявною інформацією стосовно митної вартості імпортованого товару за умови додержання вимог щодо її конфіденційності с декларантом проведено.
Відповідно до ч.7 ст.55 МКУ та п.2.6 розділу II Наказу Мінфіну від 24.05.2012 № 599 прийняте рішення про коригування митної вартості.
Для проведення коригування митної вартості товарів №№ 1, 2 у митного органу була відсутня інформація щодо вартості ідентичних товарів (ст. 59 МКУ) митне оформлення яких вже здійснено за методом визначення митної вартості за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).
Наявну інформацію щодо вартості аналогічних (подібних) товарів (ст. 60 МКУ), митне оформлення яких вже здійснено за методом визначення митної вартості за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), застосувати, враховуючи положення ч. 2 ст. 61 МКУ неможливо, оскільки наявне митне оформлення таких самих товарів виготовлених тією ж особою - виробником, за тим самим контрактом.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (ст.62, ст.63 МКУ неможливо застосувати у зв'язку із відсутністю об'єктивних, документально підтверджених даних, які піддаються обчисленню.
У разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 МКУ, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GАТТ).
Застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2-г - резервний метод (ст.64 МКУ).
Для проведення коригування митної вартості товару №3 «Алюмопериклазовуглецева цегла марки DALCAR АР-70L3» у митного органу була наявна інформація щодо вартості ідентичних товарів (ст. 59 МКУ), митне оформлення яких вже здійснено за методом визначення митної вартості за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).
Відповідно до положень ч.7 ст. 55 МКУ, у випадку незгоди з рішенням про коригування митної вартості товарів, декларант має право на випуск товару вільний обіг під гарантійні зобов'язання шляхом надання гарантій.
Так, декларант скористався своїм правом і спірний товар було випущено у вільний обіг під гарантійні зобов'язання шляхом надання гарантій за митною декларацією (МД) від 06.08.2014 року №110010000/2014/021330.
Проте, згодом позивач листом від 07.10.2014 року №062Д/1854 звернувся до відповідача та надав додаткові документи, а саме: висновок ТПП від 20.08.2014 року №ГО-3679.
Згідно пояснено представника відповідача, після ознайомлення із наданими додатковими документами митниця не прийняла до уваги зазначені у висновку експерта відомості, адже після перевірки інформації відповідачем було встановлено, що заявлена у висновку експерта від 20.08.2014 року №ГО-3679 інформація не відповідає концепціям порівняльного підходу, також у висновку експерта не враховано наявність посередника в даній зовнішньоекономічній операції та зазначено контракт від 04.03.2013 року, проте як оцінювані партії товарів були поставлені на адресу позивача згідно контракту від 14.02.2014 року, який було надано до митного органу та зазначено в графі 44 МД. При цьому, ринкова вартість товару є відмінною від митної вартості товару. Зазначене унеможливлює використання наданого висновку експерта Дніпропетровської ТПП від 20.08.2014 року №ГО-3679, в якості підтвердження заявленої митної вартості.
Крім того, як зазначалося вище, відповідно до п.12.2. 12.3 зовнішньоекономічного контракту передбачено, що покупець перераховує 95% вартості кожної замовленої партії товару шляхом здійснення авансового платежу згідно відповідного рахунку протягом 20 банківських днів з моменту отримання оригіналу такого рахунку від продавця, 5% покупець перераховує протягом 15 банківських днів з дати постачання такої партії товару. Зазначене також викладене у відомостях рахунку від 29.05.2014 року. Під час митного оформлення документи щодо проведення розрахунків за Контрактом не надавались. Разом з цим, абз.4 п.12.2 контракту передбачено, що «у разі виникнення такої необхідності. Товар, який постачається за цим контрактом, може бути поставлений без перерахування авансового платежу та сплачений покупцем протягом 10 календарних днів з дати поставки цього товару». Так, згідно штемпеля ст.Правда Придніпровської залізниці на залізничній накладній 30.07.2014 року №40878886 вантаж прибув на станцію 03.08.2014 року. Таким чином, митний орган зауважив, що згідно умов контракту станом на момент звернення позивача до митниці з листом від 07.10.2014 року №062Д/1854 оплата поставленого товару повинна була вже проведена.
Відповідно до положень ч.2 ст.53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товару є банківські платіжні документи, однак такі документи надані не були.
Враховуючи результати перевірки, невідповідності відомостей у наданих документах, виявлені під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості та зазначені у графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, неможливість проведення обчислення заявленого рівня митної вартості на підставі наданих документів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно зі сформованим митницею переліком, відсутність підтвердження оплати за поставлені товари відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту, відповідач залишив силі рішення про коригування митної вартості від 05.08.2014 року № 110010000/2014/600158/1.
Про даний факт позивач був повідомлений листом митниці від 13.10.2014 року № 6439/04-50-52.
Щодо посилань представника позивача на таку обставину, що враховуючи умови поставки DAP - станція Правда Придніпровської залізниці, код станції 451701, «Інкотермс-2010» - витрати на транспортування товару до станції Правда Придніпровської залізниці включені до вартості товару, тому подання транспортних документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюванню товарів не передбачено, суд ставиться критично та зазначає, що статтею 53 МКУ перелічені документи, які підтверджують митну вартість товару, зокрема п.6 ч.2 ст. 53 МКУ визначено, що такими документами є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Таким чином, з урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку, що у митниці виникли обґрунтовані підстави вважати, що в наданих документах зазначені недостовірні відомості та розбіжності про визначення митної вартості товару, у зв'язку з чим митним органом витребувано у позивача додаткові документи, однак належні документи надано не було, це дало підстави, після проведення консультацій, для визначення митної вартості товару у спосіб, передбачений ст.ст.57, 64 МК України. При цьому, митниця обґрунтувала та довела неможливість послідовного застосування попередніх методів визначення митної вартості.
За таких обставин, суд вважає, що використовуючи владні управлінські функції при визначенні митної вартості товару, митний орган діяв в порядку черговості послідовного використання методів, передбачених статтями 59-64 Митного кодексу України.
Посилання позивача щодо надання необхідних документів для підтвердження правильності визначення митної вартості товару за основним методом не ґрунтуються на матеріалах справи. Надання неналежних документів або часткове надання витребуваних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.
З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачем доведено правомірність прийняття рішень, що оскаржуються, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.
Що стосується питання про розподіл судових витрат, то суд зазначає, що відповідно до норм Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 87, 94 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи рішення суду про відмову у задоволенні позовних вимог, сплачена у повному обсязі сума судового збору у розмірі - 2164,80 грн. (платіжне доручення №3020 від 02.02.2015 року) позивачу не компенсується.
Керуючись ст.ст. 71, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського" до Дніпропетровської Митниці Державної Фіксальної Служби України про визнання недійним та скасування рішення від 05.08.2014 року №110010000/2014/600158/1, скасування карток відмови - відмовити в повному обсязі.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено згідно з ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1