Справа № 760/4759/15-а
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 760/4759/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Демидовська А.І.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., за участю секретаря судового засідання Кучкарової Я.Д., позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Солом"янському районі м.Києва на постанову Солом'янського районного суду м.Києва від 09 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Солом"янському районі м.Києва про визнання незаконною відмови щодо перерахування розміру щорічного грошового утримання та зобов'язання здійснити виплати, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року суддя Апеляційного суду м. Києва у відставці ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва, в якому просить визнати незаконною відмову Управління пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва щодо перерахування довічного грошового утримання, як судді у відставці, відповідно до статей 129, 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи із заробітної плати працюючого судді апеляційного суду м. Києва та зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва здійснити перерахування та виплату розміру ОСОБА_2, як судді у відставці, довічного грошового утримання згідно довідок Апеляційного суду м. Києва про заробітну плату працюючого судді Апеляційного суду м. Києва, виходячи з 90 відсотків зарплати судді і доплати за вислугу років у розмірі 60 відсотків посадового окладу судді без обмеження граничного розміру щомісячного грошового утримання, починаючи з 01 січня 2012 року до зміни розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Постановою Солом'янського районного суду м.Києва від 09 квітня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить суд скасувати вказану постанову, оскільки вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права при прийнятті останньої.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва та отримує щомісячне довічне грошове утримання, призначене як судді, який вийшов у відставку з Апеляційного суду м. Києва, обчислене відповідно до Закону України «Про статус суддів» (далі Закон -№ 2862-XII).

На звернення позивача 12.02.2015 року до Управління пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва щодо перерахування як судді у відставці розміру щомісячного грошового утримання та зобов'язання здійснювати виплати відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон № 2453-VI), відповідач 26.11.2015 року йому відмовив у здійсненні перерахунку, зазначивши, що підстав для проведення перерахунку довічного грошового утримання не має, тому, що відповідно ч. 4 ст. 138 Закону № 2453-VI такий перерахунок передбачений лише для суддів Конституційного Суду України, що підтверджується листом № 2820/09/3-109 від 26.02.2015 р.

Позивач, вважаючи дії відповідача протиправними, подав позов до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Частиною першою статті 126 Коституції України визначено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Відповідно до пункту 8 частини четвертої статті 47 Закону № 2453-VI незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (частина шоста статті 47).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва та отримує щомісячне довічне грошове утримання, призначене як судді, який вийшов у відставку у 2003 році з Апеляційного суду м. Києва, обчислене відповідно до Закону № 2862-XII.

За правилами частини четвертої зазначеної статті Закону № 2862-XII судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

Наведене правило було закріплене і у статті 138 Закону № 2453-VІ, згідно з частиною третьою якої у редакції, чинній до 1 жовтня 2011 року, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

1 січня 2012 року введено в дію статтю 129 Закону № 2453-VІ, якою по-новому врегульовано питання, пов'язані із суддівською винагородою.

Частиною третьою статті 138 Закону № 2453-VІ у редакції Закону України від 8 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (набрав чинності з 1 жовтня 2011 року; далі - Закон № 3668-VI), чинною на час виникнення спірних відносин, передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

У частині п'ятій вказаної норми Закону визначено, що виплата щомісячного довічного грошового утримання, призначеного відповідно до цієї статті, на період роботи на посадах, які дають право на його призначення або право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», припиняється. На цей період призначається і виплачується пенсія відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Довічне грошове утримання суддям виплачується органами ПФУ за рахунок коштів Державного бюджету України.

Конституційний Суд України Рішенням від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 частину третю, перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону № 2453-VI у редакції Закону № 3668-VI визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

У зазначеному Рішенні Конституційний Суд України вказав на те, що Законом № 3668-VI змінено визначений Законом № 2453-VI порядок нарахування щомісячного довічного грошового утримання, внаслідок чого зменшено розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів. Залишивши незмінним зміст права на щомісячне довічне грошове утримання суддів, Закон № 3668-VI звузив обсяг цього права, встановивши обмежену базу для нарахування суддям щомісячного довічного грошового утримання і його максимальний розмір, та скасував право суддів на одержання щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру, чим знизив і досягнутий рівень гарантій незалежності суддів, що не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів.

Ухвалюючи зазначене Рішення, Конституційний Суд України врахував попередні позиції стосовно гарантій незалежності суддів, викладені ним у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, які полягають у тому, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (пункт 54).

Таким чином, з моменту ухвалення Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 підлягає застосуванню частина третя статті 138 Закону № 2453-VI в редакції до змін, внесених Законом № 3668-VI: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає протиправною відмову органу Пенсійного фонду здійснити перерахунок позивачу довічного грошового утримання, оскільки наведеними нормами підтверджується що розмір довічного утримання, який призначено та виплачується судді у відставці, розраховується із розміру грошового утримання працюючого судді, тому у разі збільшення розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді повинен збільшуватися розмір довічного грошового утримання судді у відставці.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції неправильно визначив строк, з якого ОСОБА_2 має право на даний перерахунок.

Згідно з матеріалами справи, заява ОСОБА_2 подана до органу Пенсійного фонду 12.02.2015 року, а отже, з урахуванням шестимісячного строку, встановленого ст. 99 КАС України для звернення до суду, сума щомісячного довічного утримання належить до перерахунку з 10.09.2014 року, а не з 01.01.2012 року.

Таким чином, позовні вимоги щодо перерахунку пенсії за період з 01.01.2012 року по 10.09.2014 року підлягають залишенню без розгляду.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати постанову Солом'янського районного суду м.Києва від 09 квітня 2015 року та прийняти нову.

Керуючись ст.ст. 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Солом"янському районі м. Києва задовольнити частково.

Постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 09 квітня 2015 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконною відмову Управління пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва щодо перерахування довічного грошового утримання ОСОБА_2 - судді у відставці, відповідно до статей 129, 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи із заробітної плати працюючого судді Апеляційного суду м. Києва.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва здійснити перерахування та виплату розміру ОСОБА_2, як судді у відставці, довічного грошового утримання згідно довідок №№ 133/04, 134/04, 135/04, 136/04, 137/04, 138/04, 139/04, 140/04, 141/04 від 06.02.2015 року Апеляційного суду м. Києва про заробітну плату працюючого судді Апеляційного суду м. Києва, виходячи з 90 відсотків зарплати судді і доплати за вислугу років у розмірі 60 відсотків посадового окладу судді без обмеження граничного розміру щомісячного грошового утримання, починаючи з 10 вересня 2014 року.

В частині позовних вимог за період з 01.01.2012 року по 10.09.2014 року позов залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Повний текст постанови виготовлений 22.06.2015.

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.