Справа № 718/3109/14-а
Суддя: Олексюк Т. І.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №718/3109/14-а
Провадження №2-а/718/29/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2015 року м.Кіцмань

Кіцманський районний суд Чернівецької області

у складі: головуючого - судді Олексюк Т.І.

при секретарі - Пітак О.В.

з участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивачів - ОСОБА_2

представників третьої особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_1 до Драчинецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, третьої особи ОСОБА_6 про визнання дій протиправними та скасування рішень субєкта владних повноважень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 та ОСОБА_1 звернулись до суду з даним адміністративним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що виконавчим комітетом Драчинецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області 14.11.2012 року прийнято рішення за № 85/11 «Про визнання права власності», яким за ОСОБА_6 визнано право власності на спадкове майно, яке знаходиться в с. Драчинці Кіцманського району Чернівецької області вул. Івана Франка № 6, яке складається з житлового будинку літ. «А», літньої кухні літ. «Б», «В», сарая літ. «Г,Д,Ж,з,И», навісу, вигрібної ями, колодязя питного, воріт, огорожі. На підставі цього рішення видати ОСОБА_6 свідоцтво право власності на житловий будинок. 31.07.2012 року Драчинецькою сільською радою прийнято рішення за № 332/16/12 про затвердження технічної документації та передачі у власність земельних ділянок ОСОБА_6 в с. Драчинці по вул. І. Франка, 6, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку. Вважають вказані рішення такими, що прийняті з перевищенням повноважень та компетенції сільської ради. Будинковолодіння № 6 по вулиці І. Франка в с. Драчинці належало їх померлому 14.10.2004 року батькові ОСОБА_7 Питання про спадкування майна не вирішено, рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 21.03.2012 року спадкове майно визнано самочинним будівництвом, право власності на яке не набувається. Сільська рада не мала законних повноважень визнати право власності на це майно, а отже не мала права вирішувати питання про приватизацію землі. Про незаконність оскаржуваних рішень дізнались з відповіді за результатами перевірки за їх скаргою прокуратури Чернівецької області від 18.04.2014 року, яку вони отримали 24.10.2014 року. Просили визнати незаконними та скасування рішень виконавчого комітету Драчинецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області № 85/11 від 14.11.2012 року «Про визнання права власності» та рішення Драчинецької сільської ради № 332/16/12 від 31.07.2012 року «Про затвердження технічної документації та передачі у власність земельних ділянок ОСОБА_6Є.»

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та як представник позивача ОСОБА_5, представник позивачів підтримали заявлені вимоги з наведених підстав.

Представник відповідача - Драчинецької сільської ради в судові засідання не з`являвся, заперечення проти позову не подав.

Представники третьої особи заперечували проти задоволення позову, вказуючи, що позивачами пропущено строк звернення до суду без поважних причин, а доводи, на які вони посилаються є безпідставними, їх права прийнятими рішенням не порушені.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представників третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Заслухавши доводи представника третьої особи та вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позивачі звернулись до суду в межах шестимісячного строку з часу, коли дізнались про порушення своїх прав, свобод та інтересів, а тому не потребує поновлення строк звернення до суду.

Суб`єкти владних повноважень мають діяти у спосіб та порядок, що відповідає вимогам Конституції та інших законів.

Як визначено частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Встановлено, що виконавчим комітетом Драчинецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області 14.11.2012 року прийнято рішення за № 85/11 «Про визнання права власності», яким за ОСОБА_6 визнано право власності на спадкове майно, яке знаходиться в с. Драчинці Кіцманського району Чернівецької області вул. Івана Франка № 6, яке складається з житлового будинку літ. «А», літньої кухні літ. «Б», «В», сарая літ. «Г,Д,Ж,з,И», навісу, вигрібної ями, колодязя питного, воріт, огорожі. На підставі цього рішення видати ОСОБА_6 свідоцтво право власності на житловий будинок.

16 сесією 6 скликання Драчинецької сільської ради 31.07.2012 року прийнято рішення за № 332/16/12 про затвердження технічної документації та передачі у власність земельних ділянок ОСОБА_6 в с. Драчинці по вул. І. Франка, 6, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24.01.2012 року (справа № 2-1/2012р.) визнати за ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_8 право власності на спадкове майно: житловий будинок (літ. А-І) вартістю 29628 гривень, та господарські будівлі та споруди: літню кухню (літ. Б) вартістю 7873 гривень, сарай (літ. Г) вартістю 3745 гривень, криницю (№ 1) вартістю 511 гривень та огорожу № 2-4) вартістю 543 гривні, загальною вартістю будівель та споруд 42300 гривень, що розташовані в с. Драчинці, вул. І. Франка, 6, Кіцманського району Чернівецької області, по 1/10 частині за кожним.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 21.03.2012 року рішення Кіцманського районного суду від 24.01.2012 року скасовано, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_8 про визнання права власності на спадкове майно відмовлено. Вказаним рішенням встановлено, що, оскільки за життя спадкодавця (ОСОБА_7Г.) не було визнано право власності на самочинно збудовані споруди, вони не можуть бути предметом спадкування.

Відповідно до положення п. 2 ст. 376 ЦК особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. При цьому у п. 7 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено: якщо спадкодавцем було здійснено самочинне будівництво (ч. 1 ст. 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів встановлює Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Главою 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначені повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, зокрема статтею 30 визначені повноваження в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв'язку.

Згідно зазначених вимог до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад не належать вирішення питань про визнання права власності на спадкове майно.

Рішенням виконавчого комітету Драчинецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області № 85/11 від 14.11.2012 року «Про визнання права власності» порушуються права позивачів, оскільки тим самим вони позбавляються права на спадкове майно будівельні матеріали, використані в процесі самочинного будівництва.

Законодавством неодноразово змінювались норми закону, що регулюють підстави та умови набуття права власності на земельну ділянку в разі відчуження розташованої на ній будівлі або споруди.

Так, при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинного до цієї дати ЗК (ст. 30) до набувача від відчужувача автоматично переходило право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження, з необхідністю подальшого оформлення переходу права власності.

Відчуження обєктів нерухомого майна в період з 1 січня 2002 р. по 20 червня 2007 р. (під час дії ст. 120 ЗК в редакції від 25 жовтня 2001р.) не тягло автоматичного переходу права власності на земельну ділянку під будівлями і спорудами.

У таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до ст. 120 ЗК 2001 р. на підставі цивільно-правових угод, а право користування на підставі договору оренди.

До особи, яка придбавала житловий будинок, будівлю або споруду з 1 січня 2004 р. (з моменту введення в дію ЦК), згідно зі ст. 377 ЦК, а з часу внесення змін до ст. 120 ЗК Законом від 27 квітня 2007 р. № 997-V «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у звязку з прийняттям Цивільного кодексу України» і згідно зі ст. 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором цього не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. При переході права власності на будинок або його частину за договором довічного утримання до набувача переходило право на земельну ділянку, де вони розташовані, на умовах, на яких ця ділянка належала відчужувачу. У разі переходу права власності на будівлі та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначалось пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження останніх, а при переході права власності на будівлі та споруди до фізичних або юридичних осіб, які не могли мати у власності земельні ділянки, до них переходило право користування земельною ділянкою.

Чинною редакцією ст. 120 ЗК передбачено, що з 1 січня 2010 р. до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) (ст. 377 ЦК і ст. 120 ЗК в редакції Закону від 5 листопада 2009 р. № 1702-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку набуття прав на землю»).

Судам при вирішенні справ зазначеної категорії слід застосовувати закон, що діяв на час виникнення спірних правовідносин.

Вирішуючи спори про визначення розміру земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, право власності на які при їх відчуженні перейшло до набувача без визначення в договорі права на земельну ділянку, суд повинен з'ясовувати, зокрема: чому це питання не було вирішено в договорі; можливість укладення між відчужувачем і набувачем додатка до цього договору щодо права набувача на земельну ділянку; чи не свідчить реальна можливість використання всієї земельної ділянки за цільовим призначенням саме про той розмір земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, який існував до їх відчуження.

Розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, визначається шляхом проведення за клопотанням сторін експертизи з урахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм та правил тощо.

Зазначені роз'яснення надані в п. 18№ постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 р. № 2; далі - постанова Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7).

Статтею 118 ЗК України передбачено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки (ч.1). Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки (ч.2). Громадяни - працівники державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонери з їх числа, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні цих підприємств, установ та організацій, звертаються з клопотанням про приватизацію цих земель відповідно до сільської, селищної, міської ради або районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації (ч.3). Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель. Передача земельних ділянок у власність громадянам працівникам державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонерам з їх числа провадиться після затвердження проекту приватизації земель у порядку, встановленому цим Кодексом (ч.5). Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання (ч.6). Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення (ч.7). Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін (ч.8). Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. (ч.9, в редакції Закону N 1626-IV від 18.03.2004р.) Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність (ч.10). У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку (ч.11).

Правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування визначаються Законом України «Про землеустрій».

Відповідно до ст.50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Згідно ст.55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)

здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою

визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки

в натурі (на місцевості).

При прийнятті рішення № 332/16/12 16 сесією 6 скликання Драчинецької сільської ради від 31.07.2012 року про затвердження технічної документації та передачі у власність земельних ділянок ОСОБА_6 в с. Драчинці по вул. І. Франка, 6, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку вищенаведені вимоги законодавства не дотримані.

Як передбачено п.1 ч.2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Судом не встановлено, що оскаржувані рішення виконані, тому вони, з вищенаведених підстав підлягають визнанню протиправними та скасуванню без застосування повороту їх виконання.

Враховуючи наведене, ст.ст.376, 1218 ЦК України, ст.ст. 118, 120 ЗК України, ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 50, 55 Закону України «Про землеустрій», керуючись ст.ст. 9, 69-71, 158-163, 167, 254 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення виконавчого комітету Драчинецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області за № 85/11 від 14.11.2012 року «Про визнання права власності» та рішення виконавчого комітету Драчинецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області за № 332/16/12 від 31.07.2012 року «Про затвердження технічної документації та передачі у власність земельних ділянок гр. ОСОБА_6Є.».

Апеляційна скарга може бути подана до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Кіцманський районний суд Чернівецької області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: