Справа № 814/2067/14
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 року К/800/65197/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Рецебуринського Ю.Й., Стародуба О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державного агентства лісових ресурсів України на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року по справі № 814/2067/14

за позовом ОСОБА_4

до Державного агентства лісових ресурсів України

про визнання протиправним рішення, визнання незаконним наказу, поновлення на посаді, стягнення коштів за вимушений прогул,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Державного агентства лісових ресурсів України про визнання недійсною угоди про звільнення за згодою сторін, укладеної між ним та відповідачем; визнання незаконним наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 20 червня 2014 року № 366-К «Про звільнення з посади ОСОБА_4.»; поновлення позивача на посаді начальника Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства; стягнення коштів за вимушений прогул з 21 червня 2014 року.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 липня 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено.

Визнано недійсною угоду про звільнення за згодою сторін, укладену між ОСОБА_4 та Державним агентством лісових ресурсів України.

Визнано незаконним наказ Державного агентства лісових ресурсів України від 20 червня 2014 року № 366-К «Про звільнення з посади ОСОБА_4.».

Поновлено позивача на посаді начальника Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства.

Стягнуто з Державного агентства лісових ресурсів України на користь ОСОБА_4 кошти за вимушений прогул за період з 21 червня 2014 року по день поновлення на посаді.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 липня 2014 року залишити в силі.

Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 працював на посаді начальника Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства.

Як вказує позивач, ним 19 червня 2014 року під тиском певних осіб було подано відповідачу заяву про звільнення з вказаної посади з 20 червня 2014 року, яку він відкликав наступного дня з ранку. В заяві він просив відповідача вважати його заяву від 19 червня 2014 року про звільнення за згодою сторін не дійсною, у зв'язку з тим, що вона була написана у стані сильного душевного хвилювання та під тиском.

Заява про звільнення отримана відповідачем 20 червня 2014 року.

20 червня 2014 року Державним агентством лісових ресурсів України видано Наказ № 366-К «Про звільнення з посади начальника Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства ОСОБА_4.», яким позивача з 20 червня 2014 року звільнено із займаної посади за угодою сторін за пунктом 1 статті 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд апеляційної інстанції виходив з наступних мотивів з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Згідно зі статтею 36 КЗпП України однією з підстав припинення трудового договору є угода сторін.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_4 19 червня 2014 року було подано відповідачу заяву про звільнення з 20 червня 2014 року з посади начальника Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства. Вказана заява було написана позивачем під тиском.

20 червня 2014 року ОСОБА_4 відкликав заяву від 19 червня 2014 року про звільнення з посади.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП України (за згодою сторін) договір припиняється у строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Таким чином, основними умовами угоди про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП України, щодо яких сторони трудового договору повинні дійти згоди, є підстава припинення угоди сторін та строк, з якого договір припиняється.

Враховуючи те, що між позивачем та відповідачем не було досягнуто згоди з основних умов угоди про припинення трудового договору, то суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про наявність правових підстав для визнання оскаржуваного наказу неправомірним, його скасування та поновлення ОСОБА_4 на раніше займаній посаді.

Суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій, а тому у відповідності до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державного агентства лісових ресурсів України залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Рецебуринський Ю.Й.

Стародуб О.П.