Справа № 2а-11481/10/1370
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року Справа № 876/4985/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої - судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В.,Макарика В.Я. ,

з участю секретаря Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2013 року в адміністративній справі за позовом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області до ОСОБА_1, третя особа - Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради про спонукання до вчинення дій,

встановив:

Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівської області (надалі - ІДАБК у Львівській області) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 про зобов»язання виконати вимоги припису інспекції № 1з/18-ф від 21.05.2010 року, а саме: за власні кошти здійснити демонтаж прибудови до квартири АДРЕСА_1.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2013 року адміністративний позов було задоволено. Зобов'язано ОСОБА_1 виконати вимоги припису Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області від 21 травня 2010 року № 1з/18-ф, а саме: демонтувати прибудову розміром 2,6х3,1 м. до квартири АДРЕСА_1

Із таким судовим рішенням не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, в скарзі апелянт вказав, що відсутні підстави для знесення прибудови, оскільки позивач не довів, що така побудована з істотним порушенням будівельних норм, порушує державні інтереси або інтереси громадян. Сам факт невиконання припису інспекції не дає підстав суду виносити рішення про зобов»язання демонтувати прибудову, оскільки цей порядок регламентовано ст. 376 Цивільного кодексу України. Суд безпідставно не закрив провадження у справі, в той час як позивача як юридичну особу було ліквідовано. Просить скасувати постанову та прийняти нову - про відмову в задоволенні позовних вимог .

Представник позивача підтримав апеляційну скаргу з підстав, що в ній викладені. Також зазначив, що Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівської області ліквідована без правонаступництва, а тому є підстави для закриття провадження у справі. Зауважив також, що було проведено експертизу на предмет відповідності самовільної прибудови будівельним нормам і встановлено, що такі дотримані. Жодних прав та інтересів інших осіб цим об»єктом не порушено.

Львівським апеляційним адміністративним судом було здійснено заміну відповідача як органу державної влади, який виконує функції згідно чинного законодавства, на Державну архітектурно- будівельну інспекцію України.

Представник Державної архітектурно- будівельної інспекції України в судове засідання не з»явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи.

Представник третьої особи Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради також не з»явився в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.05.2010 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області на підставі звернення Залізничної районної адміністрації від 28.04.2010 року № 32-вих-1841 проведено перевірку з приводу самочинного будівництва на АДРЕСА_1 результати якої викладено в акті № 58/05-з .

Згідно висновку акта, вказану прибудову відповідачем здійснено без дозволу на виконання будівельних робіт з порушенням ст. 29 Закону України "Про планування і забудову територій". Крім того, прибудова здійснена на прибудинковій території на землях міста, ділянка не надана у приватну власність або користування, будівельні роботи завершені.

За наслідками якої складено протокол № 58/05-з від 21.05.2010 року про вчинення адміністративного правопорушення.

Приписом №1з/18-ф від 21.05.2010 року відповідача зобов'язано до 25.06.2010 року здійснити демонтаж прибудови розмірами 2,6х3,1 м. до квартири АДРЕСА_1

25.05.2010 року позивачем винесено постанову № 1з/35-ф про накладення на ОСОБА_1 штрафу за адміністративне правопорушення в розмірі 204 грн.

28.09.2010 року ІДАБК у Львівській області проведено перевірку виконання вимог припису № 1з/18-ф від 21.05.2010 року, за наслідками якої складено акт № 206/09-3, згідно якого відповідач не усунув порушення, що стало підставою звернення до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з положень пункту 8 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», згідно яких припис - обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) щодо усунення порушень вимог законодавства.

Між тим, суд апеляційної інстанції вважає передчасними такі висновки суду, враховуючи наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999 р. № 687-XIV та Законом України «Про планування і забудову територій» від 20.04.2000 р. № 1699-ІІІ, який діяв до 12.03.2011 р.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про планування і забудову територій» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державний контроль за плануванням, забудовою та іншим використанням територій здійснюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань містобудування та архітектури, відповідними спеціально уповноваженими органами з питань містобудування та архітектури, Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами, а також іншими спеціально уповноваженими органами виконавчої влади. Порядок здійснення державного контролю за плануванням, забудовою та іншим використанням територій визначається законодавством.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про архітектурну діяльність» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, місцевих правил забудови населених пунктів, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд. Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури. Державний контроль та нагляд у системі центрального органу виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури здійснює Державна архітектурно-будівельна інспекція України та її територіальні органи (далі - інспекції державного архітектурно-будівельного контролю).

Відповідно до ст.29 Закону України «Про планування і забудову територій» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно з ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку визначеному ст. 24 Закону України «Про планування і забудову територій».

Згідно з приписами частини 1 та 7 статті 376 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Таким чином, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил знесенню самочинного будівництва передує прийняття судом рішення про зобов'язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову житлового будинку.

У пункті 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначено, що при розгляді позовів про знесення самочинно збудованого об'єкта нерухомості суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об'єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Водночас, Інспекцією не надано доказів того, що будівельні роботи, виконані позивачем, суперечать суспільним інтересам або порушують права інших осіб, істотно порушують будівельні норми, а також доказів неможливості перебудови такого об'єкту з метою усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб чи істотного порушення будівельних норм. При цьому, можливість знесення самочинного будівництва закон пов'язує саме з цими обставинами, а не з невиконанням припису.

Натомість представник позивача у судовому засіданні надав суду копію проекту відповідності діючим вимогам ДБН самочинно виконаної реконструкції квартири АДРЕСА_1, згідно якого реконструкція виконана з дотриманням діючих вимог ДБН, у зв»язку з її виконанням не погіршується технічний стан основних конструктивнх елементів та умов проживання мешканців в ньомувиснов

З огляду на зазначене, позовні вимоги Інспекції ДАБК про зобов'язання відповідача виконати припис про демонтаж прибудови до квартири слід відхилити, оскільки позивач при зверненні до суду діяв не у відповідності до повноважень та не у спосіб, визначений законом.

Згідно п. 4 ч. 1 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Оскільки судом першої інстанції при вирішенні спору неправильно застосовано норми матеріального права, оскаржуване судове рішення слі скасувати та прийняти нове - про відмову задоволенні позову.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2013 року в адміністративній справі № 2а-11481/10/1370 скасувати і прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В.Глушко

В.Я. Макарик

Повний текст виготовлено 16 червня 2015 року.