Справа № 825/1838/15-а
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2015-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Чернігів

18 червня 2015 року 10:50 Справа № 825/1838/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Падій В.В.,

за участі секретаря Кондартенко О.В.,

представників відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держземагентства у Чернігівській області про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

05.06.2015 ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3М.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держземагентства у Чернігівській області про зобов'язання Головного управління Держземагентства у Чернігівській області надати ОСОБА_3 частину невикористаної щорічної основної відпустки, за відпрацьований період з 23.01.2015 по 22.01.2016, строком на 25 днів з 12 червня 2015 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач 03.06.2015 звернувся до комісії з реорганізації з заявою про надання частини невикористаної щорічної основної відпустки, за відпрацьований період з 23.01.2015 по 22.01.2016, строком на 25 днів з 12 червня 2015 року. 04.06.2015 керівник кадрової служби Головного управління Держземагентства у Чернігівській області ОСОБА_4 в телефонному режимі повідомила позивача про неможливість надання йому відпустки, оскільки бажання позивача не відповідає затвердженому графіку відпусток Головного управління Держземагентства у Чернігівській області та відсутні кошти на фінансування такої відпустки. Вказану відмову у наданні відпустки позивач вважає грубим порушенням його права на відпочинок, у зв'язку з чим останній звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представники відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували у повному обсязі, просили у його задоволенні відмовити, оскільки Головне управління Держземагентства у Чернігівській області не відмовляло позивачу у наданні відпустки, а лише повідомило позивача про те, що питання щодо надання йому щорічної основної відпустки за вказаний період буде розглянуто адміністрацією Головного управління Держземагентства у Чернігівській області після виходу позивача на роботу та надання листка непрацездатності, оскільки згідно Кодексу законів про працю України забороняється вчиняти будь-які дії щодо працівника в разі його перебування на лікарняному. Крім того, зазначив, що у заяві позивача від 03.06.2015 не було вказано причини надання відпустки поза графіком, що також потребувало уточнення у працівника даної інформації.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників відповідача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на посаді заступника начальника відділу ринку та оцінки земель Головного управління Держземагентства у Чернігівській області з 02.12.2013, що підтверджується копією особової кратки працівника, наявною у матеріалах справи (а.с.36).

14.01.2015 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 5 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру», якою передбачено реорганізацію Головного управління Держземагентства у Чернігівській області шляхом приєднання до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області.

У зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, а також скороченням чисельності та штату працівників ОСОБА_3 08.05.2015 було ознайомлено із попередженням про вивільнення із займаної посади (а.с.42).

Як вбачається з матеріалів справи, 14.05.2015 позивачем на ім'я голови комісії з реорганізації Головного управління Держземагентства у Чернігівській області подано заяву про надання частини щорічної основної відпустки, за відпрацьований період з 23.01.2015 по 22.01.2016, строком на 5 днів з 25.05.2015 (а.с.43).

Наказами голови комісії з реорганізації Головного управління Держземагентства у Чернігівській області від 14.05.2015 № 9-в «Про надання відпустки ОСОБА_3М.» та від 15.05.2015 № 67 «Про надання допомоги ОСОБА_3М.» позивачу надано 5 календарних днів щорічної основної відпустки (з 25.05.2015 по 29.05.2015 включно) та матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі середньомісячної заробітної плати (а.с. 44, 45).

З 02.06.2015 по 17.06.2015 позивач перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується листком непрацездатності серії АГН № 049195, виданим 17.06.2015 (а.с.31).

03.06.2015 (у період перебування позивача на лікарняному) ОСОБА_3 на ім'я голови комісії з реорганізації Головного управління Держземагентства у Чернігівській області подано заяву про надання невикористаної частини щорічної основної відпустки, за відпрацьований період з 23.01.2015 по 22.01.2016, строком на 25 днів з 12 червня 2015 року.

Листом від 05.06.2015 № 31-25-0.7-10413/2-15 голова комісії з реорганізації Головного управління Держземагентства у Чернігівській області повідомив позивача про те, що питання надання ОСОБА_3 щорічної основної відпустки за вищевказаний період буде розглянуто адміністрацією Головного управління Держземагентства у Чернігівській області після виходу ОСОБА_3 на роботу та надання листка непрацездатності (а.с.48).

Вважаючи відмову позивача у наданні відпустки протиправною, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Державні гарантії права на відпустки, умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров'я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи встановлюються Законом України від 15.11.1996 № 504/96-ВР «Про відпустки» (далі - Закон № 504/96-ВР).

У відповідності до статті 2 Закону № 504/96-ВР право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи.

Право на відпустки забезпечується: гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом; забороною заміни відпустки грошовою компенсацією, крім випадків, передбачених статтею 24 цього Закону.

За приписами статті 3 Закону № 504/96-ВР за бажанням працівника у разі його звільнення (крім звільнення за порушення трудової дисципліни) йому має бути надано невикористану відпустку з наступним звільненням. Датою звільнення в цьому разі є останній день відпустки.

З аналізу вказаної норми вбачається, що якщо працівник у разі його звільнення виявив бажання отримати невикористану ним відпустку, то роботодавець, відповідно до наведеного Закону, зобов'язаний надати такому працівнику невикористану відпустку з наступним звільненням.

З попередження про вивільнення вбачається, що ОСОБА_3 був повідомлений про наступне вивільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці 08.05.2015, а тому позивач мав би беззаперечне право на отримання невикористаної ним відпустки.

Разом з тим, як встановлено у судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_3 у період подання заяви про надання йому частини щорічної основної відпустки з 12.06.2015 перебував на лікарняному (листок непрацездатності серії АГН № 049195, період з 02.06.2015 по 17.06.2015 (а.с.31)).

Аналізуючи норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку про заборону вчиняти будь-які дії щодо працівника у разі його перебування на лікарняному, а тому відповідачем листом від 05.06.2015 № 31-25-0.7-10413/2-15 було повідомлено позивача про те, що питання надання йому щорічної основної відпустки за вищевказаний період буде розглянуто адміністрацією Головного управління Держземагентства у Чернігівській області після виходу ОСОБА_3 на роботу та надання листка непрацездатності (а.с.48).

Отже, у оскаржуваних відносинах жодним чином не порушувались права позивача, надані останньому Конституцією України та Законом № 504/96-ВР.

Крім того, на відсутність порушень прав позивача на відпустку також свідчать і накази від 14.05.2015 № 9-в «Про надання відпустки ОСОБА_3М.» та від 15.05.2015 № 67 «Про надання допомоги ОСОБА_3М.», якими позивачу надано 5 календарних днів щорічної основної відпустки (з 25.05.2015 по 29.05.2015 включно) та матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі середньомісячної заробітної плати.

За таких обставин, суд дійшов висновку про передчасність заявленого ОСОБА_3 адміністративного позову та відсутність підстав для задоволення позовних вимог шляхом зобов'язання Головного управління Держземагентства у Чернігівській області надати ОСОБА_3 частину невикористаної щорічної основної відпустки, за відпрацьований період з 23.01.2015 по 22.01.2016, строком на 25 днів з 12 червня 2015 року.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 3 статті 2, частини 1 статті 11 та частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 - відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядок та строки, передбачені статтями 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію постанови суду в повному обсязі, можна буде отримати 19.06.2015 після 15:00.

Суддя: В.В. Падій