Справа № 2а-3238/11/2670
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року м. Київ К/800/6116/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Федорова М.О.

суддів: Островича С.Е.

Степашка О.І.

секретар судового засідання Іванов К.Ю.

за участю представників згідно журналу судового засіданні від 04.06.2015 (в матеріалах справи)

розглянувши касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва Державної податкової служби на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.11.2011 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2013

у справі № 2а-3238/11/2670

за позовом Державного територіально-галузевого об'єднання „Південно-Західна

залізниця"

до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва

Державної податкової служби

третя особа: Спеціалізована державна податкова інспекція у м. Києві по роботі з

великими платниками податків

за участі: Прокуратури м. Києва

про скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Державне територіально - галузеве об'єднання „Південно-Західна залізниця" звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва Державної податкової служби (правонаступник - Державна податкова інспекція у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві) про скасування податкових повідомлень - рішень: № 000612308 від 10.02.2011, в частині збільшення суми грошового зобов'язання на суму 1992604 грн., основний платіж 1594083 грн., штрафні (фінансові) санкції 398521 грн.; № 000622308 від 10.02.2011, в частині збільшення суми грошового зобов'язання на загальну суму 24705506 грн.: основний платіж 19764405 грн., штрафні (фінансові) санкції 4941101 грн.; № від 10.02.2011, яким збільшено суму грошового зобов'язання на суму 53001673 грн.: основний платіж 42401338 грн., застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 10600335 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.11.2011 позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2013 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.11.2011 залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції та ухвалою суду апеляційної інстанції відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в який просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Касаційна скарга вмотивована тим, що судом першої та апеляційної інстанції при вирішенні спору по даній справі порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, юридичної оцінки обставин справи, розглянувши надані письмові докази в їх сукупності, Вищий адміністративний суд України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, відповідачем проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2009 по 30.06.2010 та складено акт №135/2308/04713033 від 26.01.2011.

За результатами перевірки відповідачем прийняте податкове повідомлення - рішення № 000612308 від 10.02.2011, яким збільшено суми грошового зобов'язання на суму 1995864 грн.: основний платіж 1596691 грн., штрафні (фінансові) санкції в розмірі 399173 грн.; № 000622308 від 10.02.2011, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання на суму 24712451 грн.: основний платіж 19769961 грн., штрафні (фінансові) санкції в розмірі 4942490 грн.; № від 10.02.2011, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання на загальну суму 53001673 грн.: основний платіж 42401338 грн., штрафні (фінансові) санкції в розмірі 10600335 грн.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п. 4.1 ст. 4, п. 6.1.1, п. 6.1 ст. 6, пп. 7.2.3, пп. 7.2.4 п. 7.2 ст. 7, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України № 168/97-ВР від 03.04.1997 „Про податок на додану вартість", п. 13.1, п. 13.2 ст. 13 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств" № 334/94-ВР від 28.12.1994, за 2009 рік занижено валові доходи, які становлять 52674173 грн.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Дирекція є відокремленим структурним підрозділом ДТГО „Південно-західна залізниця" та створена з метою забезпечення будівництва, реконструкції та введення в дію об'єктів залізничного транспорту, зокрема залізнично-автомобільного мостового переходу через річку Дніпро у м. Києві.

Дирекцією 28.10.2004 року було укладено Контракт № ПЗ/ДН-6-042775/НЮ з компанією "Веоn International Trading Limited" на виготовлення та постачання металоконструкцій для забезпечення будівництва мостового переходу, загальною вартістю 143721200 дол. США.

У жовтні 2004 року на поточний рахунок постачальника було перераховано передоплату у розмірі 129349080 дол. США. (90%) для забезпечення виготовлення металоконструкцій.

Як вбачається з матеріалів справи, вищевказані металоконструкції за договорами купівлі-продажу були відчужені юридичним особам, які безпосередньо будують мостовий перехід: ПАТ „Мостобуд"; TOB „БМК Планета-Міст"; ЗAT „Гідроінжбуд".

Згідно п. 1.20.2 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств", для визначення звичайної ціни товару (робіт, послуг) використовується інформація про укладені на момент продажу такого товару (роботи, послуги) договори з ідентичними (однорідними) товарами (роботами, послугами) у співставних умовах. Зокрема, враховуються такі умови договорів, як кількість (обсяг) товарів (наприклад, обсяг товарної партії), строки виконання зобов'язань, умови платежів, звичайних для такої операції, а також інші об'єктивні умови, що можуть вплинути на ціну. При цьому умови договорів на ринку ідентичних (у разі їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) визнаються співставними, якщо відмінність між такими умовами суттєво не впливає на ціну, або може бути економічно обґрунтована. При цьому враховуються звичайні при укладанні угод між непов'язаними особами надбавки чи знижки до ціни. Зокрема, але не виключно, враховуються знижки, пов'язані з сезонними та іншими коливаннями споживчого попиту на товари (роботи, послуги), втратою товарами якості або інших властивостей: закінченням (наближенням дати закінчення) строку зберігання (придатності, реалізації); збутом неліквідних або низьколіквідних товарів; маркетинговою політикою, у тому числі при просуванні товарів (робіт, послуг) на ринки; наданням дослідних моделей і зразків товарів з метою ознайомлення з ними споживачів.

З'ясування рівня звичайних цін має відбуватися відповідно до визначеної процедури, а необхідна інформація - надаватися уповноваженим державним органом. Будь-які дані, надані приватними структурами чи не уповноваженими на це державними органами (висновки, результати досліджень, тощо), не є статистичними документами стосовно звичайних цін на товари (роботи, послуги) та не можуть бути підставою для визначення звичайної ціни.

Під час проведення перевірки платника податку орган державної податкової служби має право надати запит, а платник податку зобов'язаний обґрунтувати рівень договірних цін або послатися на норми абзацу першого цього пункту.

Пунктом 13 Указу Президента України „Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності" №817/98 від 23.07.1998 передбачено, що індикативні або звичайні ціни на товари (роботи, послуги) для застосування їх у податкових або митних цілях установлюються на підставі статистичної оцінки рівня цін реалізації таких товарів (робіт, послуг) на внутрішньому ринку України, яка проводиться уповноваженим державним органом у визначеному ним порядку.

Колегія суддів касаційної інстанції, погоджується з висновком суду першої та апеляційної інстанції стосовно того, що ціна металоконструкцій позивачем була визначена за вартістю закупівлі, що була передбачена у загальному кошторисі будівництва.

Стосовно завищення податкового кредиту на суму 3338530, 91 грн. за податковими накладними, на яких підписи за допомогою факсиміле.

Підпунктом 1.7 ст.1 Закону України „Про податок на додану вартість" № 168/97-ВР визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 вказаного Закону податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 ст. 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пп. 7.2.6 цього пункту) (пп. 7.4.5 п. 7.4 вказаної статті).

Згідно з пп. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону України № 168/97-ВР платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками: а) порядковий номер податкової накладної; б) дату виписування податкової накладної; в) назву юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); д) місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; є) опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм); є) повну назву отримувача; ж) ціну поставки без врахування податку; з) ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні; и) загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Відповідно до пункту 18 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 30.05.1997 № 165, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 23.06.1997 за № 233/2037, усі складені примірники податкової накладної підписуються особою, уповноваженою платником податку здійснювати поставку товарів (послуг), та скріплюються печаткою такого платника податку - продавця.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що перевірено наявності оригіналів податкових накладних зі справжніми підписами осіб, відповідальних за складення таких податкових накладних.

Факт наявності у структурних підрозділів ДТГО ПЗЗ справжніх податкових накладних підтверджується актами перевірки структурних підрозділів, де обліковуються вказані податкові накладні.

Стосовно нарахування податку на прибуток іноземних юридичних осіб з джерелом їх походження з України 42401338 грн. та 10600335 грн. фінансових санкцій.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем на підставі Кредитного Договору б/н від 18.10.2004 та Договору про відступлення вимоги б/н від 19.10.2004, перераховано нерезиденту - Компанія Capital Limited через Фінансового агента DEUTSCHE BANK AG LONDON Branch відсотки за користування кредитом у загальній сумі 36055036, 75 доларів США (що складає 282675589, 65 грн.).

Згідно з п. 1 ст. 11 Конвенції між Урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доход і на приріст вартості майна (дата набуття чинності 11.08.1993) - "Проценти, що виникають в одній Договірній Державі і сплачуються резиденту другої Договірної Держави, будуть оподатковуватись тільки в цій другій Державі, якщо такий резидент має фактичне право на ці проценти і підлягає оподаткуванню в цій другій Договірній Державі у відношенні цих процентів".

Пунктом 6.1. Кредитного договору від 18.10.2004 передбачено, що "На кожну дату, у яку Документом Фінансування вимагається виплата суми Позичальником або кредитором, Позичальник або Кредитор, залежно від випадку, здійснять таку виплату фінансовому агенту на зазначений в угоді рахунок".

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком суду першої та апеляційної інстанції стосовно того, що позивачем сплачувалось доходи з джерелом їх походження з України через Фінансового Агента (DEUTSCHE BANK AG LONDON Branch) на користь резидента Сполученого Королівства Великобританії Компанії Capital Limited.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

З огляду на вищевикладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про те, що касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва Державної податкової служби на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.11.2011 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2013 у справі № 2а-3238/11/2670 залишити без задоволення, а судові рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва Державної податкової служби залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.11.2011 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2013 у справі № 2а-3238/11/2670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та порядку, передбачених статтями 236-2392 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий М.О. Федоров
Судді С.Е. Острович
О.І. Степашко