Справа № 815/83/15
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/83/15

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Федусик А.Г.,

суддів Шевчук О.А. та Зуєвої Л.Є.,

при секретарі Пальоній І.М.,

за участю: представника апелянта Гризан Олесі Петрівни та представника Південної митниці Міндоходів Білоус Вадима Олександровича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-промислова група "МАЙСТЕР" на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-промислова група "МАЙСТЕР" до Південної митниці Міндоходів та Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-промислова група "МАЙСТЕР" (далі ТОВ) звернулось до суду з адміністративним позовом до Південної митниці Міндоходів та Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області (далі ГУДКС) про визнання протиправною бездіяльності Південної митниці Міндоходів у неналежному контролі митної вартості під час митного оформлення МД 500060804/2014/001729 від 31 жовтня 2014 року та у неповерненні надміру сплачених ТОВ до бюджету коштів у сумі 4693,75 грн. та про стягнення з Державного бюджету України суми надміру сплачених податків та зборів у розмірі 4693,75 грн..

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року в задоволенні позовних вимог було відмолено.

Не погоджуючись з постановою суду, ТОВ подало апеляційну скаргу, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 31 жовтня 2014 року ТОВ подано до Південної митниці Міндоходів електронну митну декларацію №500060804/2014/001729 з метою митного оформлення вантажу - мішки паперові з плівкою (з білим верхом і поліетиленовим вкладишем) для будівельних сипучих сумішей. Митна вартість товару була заявлена ТОВ за ціною щодо ідентичних товарів - 30441,78 Eur.

04 грудня 2014 року ТОВ звернулось до Південної митниці Міндоходів з заявою про повернення коштів з бюджету у звязку з надмірною сплатою податкових платежів на суму 4693,75 грн. з розрахунку визначення митної вартості товару не за першим (основним) методом митної вартості товару за ціною контракту, а за другорядним методом за ціною договору щодо ідентичних товарів (а.с.16).

Листом Південної митниці Міндоходів від 09 грудня 2014 року №17530/15-70-52, ТОВ було відмовлено в поверненні платежів, сплачених за митною декларацією №500060804/2014/001729, що і стало підставою для звернення ТОВ з позовом до суду.

Вирішуючи справу та відмовляючи в задоволенні вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ було самостійно визначено митну вартість товару не за основним методом (за ціною контракту), а за другорядним методом, а саме - за ціною щодо ідентичних товарів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.49 Митного кодексу України (далі МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу (ч.1 ст.51 МК України).

Положеннями ч.1 та 2 ст.52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобовязані, на ряду з іншим, заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів.

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів

З аналізу наведених положень вбачається, що чинним митним законодавством початкове та першочергове право визначення митної вартості надано декларанту або уповноваженій ним особі, в той же час, право відмовити у митному оформленні товарів митному органу надано виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом невірно визначено митну вартість товарів.

Так, судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що в жовтні 2014 року позивачем подано митному органу декларацію №500060804/2014/001729 з метою митного оформлення товару та самостійно без узгодження (вказівок) з Південною митницею Міндоходів заявлено митну вартість за ціною щодо ідентичних товарів у розмірі 30441,78 Eur.

Таким чином, враховуючи все вищенаведене та приймаючи до уваги, що Південна митниця Міндоходів самостійно не приймала рішення про визначення митної вартості товару і погодилася з митною вартістю, визначеною ТОВ, та методом її визначення, який застосував декларант, колегія суддів приходить до висновку, що підстави вважати дії митного органу такими, що вчинені всупереч вимогам МК України, а відтак і підстави визнавати сплачені суми митних платежів чи їх частину помилково та/або надміру сплаченими відсутні, а підстав для визнання протиправною бездіяльності Південної митниці Міндоходів у неналежному контролі митної вартості під час митного оформлення МД 500060804/2014/001559 від 31 жовтня 2014 року немає.

Додатково з приводу протиправної бездіяльності, що полягала у неповерненні надміру сплачених ТОВ до бюджету коштів у сумі 4693,75 грн. та стягнення з Державного бюджету України суми надміру сплачених податків та зборів у розмірі 4693,75 грн., колегія суддів зазначає, що навіть в разі якщо суд визнає рішення і дії митних органів із питань визначення митної вартості протиправними, зобов'яже вчинити певні дії відповідно до вимог митного законодавства і коли у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність рішень чи дій митних органів, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у статті 301 МК України, статті 43 ПК України і статті 45 БК України, з дотриманням процедури, врегульованої, зокрема, Порядком повернення коштів, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

Зазначені положення узгоджуються з висновками Верховного суду України, викладеними в постанові від 25 листопада 2014 року по справі за позовом ТОВ "Маркон" до Південної митниці Міндоходів та ГУДКС України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішень.

Колегія суддів не може погодитися з посиланням апелянтів на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому що всі процесуальні норми, передбачені адміністративним судочинством були виконані без порушень прав кожної сторони при розгляді справи.

Отже, підсумовуючи все вищевикладене та оцінюючи всі доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційних скарг не вбачається.

В той же час, 15 січня 2015 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла заява про уточнення позовних вимог ТОВ, з якої вбачається, що позивач просив вважати номер та дату митної декларації, поданої ТОВ до Південної митниці Міндоходів для митного оформлення - №500060804/2014/001729 від 31 жовтня 2014 року, замість №500060804/2014/001559 від 08 жовтня 2014 року.

Таким чином, з огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції по суті було правильно вирішено справу, але допущено помилку, тому відповідно до ст.200, 201 КАС України, колегія вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення та змінити рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 201, 205, 207, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-промислова група "МАЙСТЕР" залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року змінити шляхом заміни в мотивувальній та резолютивній частинах постанови Одеського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року номера та дати митної декларації, поданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-промислова група "МАЙСТЕР" до Південної митниці Міндоходів для митного оформлення з №500060804/2014/001559 від 08 жовтня 2014 року на вірний №500060804/2014/001729 від 31 жовтня 2014 року.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: А.Г. Федусик
Суддя: Суддя: Л.Є. Зуєва О.А. Шевчук