Справа № 1909/2-а-5292/11
Суддя: Білосевич Г. С.
Дата ухвалення: 2011-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №1909/2-а-5292/11

14.09.2011 м. Кременець

Суддя Кременецького районного суду Тернопільської області Білосевич Г.С.., розглянувши в порядку скороченого провадження в м. Кременці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільської області про визнання дій відповідача неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок та виплатити підвищення до пенсії відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд з адміністративним позовом до головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій відповідача неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок та виплатити підвищення до пенсії на підставі положень ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 01 січня 14 січня 2010 року та просить продовжувати в подальшому дане підвищення до пенсії, посилаючись на те, що вона набула статус дитини війни і згідно статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»має право на одержання пенсії, підвищеної на 30% мінімальної пенсії за віком, а відповідач всупереч рішень Конституційного суду України від 09 липня 2007 року та від 22 травня 2008 року підвищення та перерахування пенсії їй не проводить. Також позивачка просить допустити постанову суду до негайного виконання відповідно до ст..156 ч.1 п.8 КАС України.

Ухвалою суду від 31 серпня 2011 року позов ОСОБА_1 в частині визнання дій відповідача неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок та виплатити підвищення до пенсії відповідно до вимог Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 14 січня 2010 року по 28.02.2011 року залишено без розгляду у звязку з пропущенням строку звернення до суду без поважних причин, тому позов розглядається в частині вимог за період з 01 березня 2011 року .

Представником відповідача в десятиденний строк не було подано до канцелярії суду заперечення проти даного позову та необхідні документи або заяву про визнання позову.

Суд вважає, що наявні достатні підстави для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення в порядку скороченого провадження щодо позовних вимог в межах строку звернення до суду за період з 01 березня 2011 року.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги в межах строку звернення до суду, підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно пенсійного посвідчення, позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 і відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»№ 2195 ІV від 18 листопада 2004 року відноситься до соціальної категорії «Дитина війни».

Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»встановлено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п.41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»від 28.12.2007 року статтю 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»викладено в новій редакції, а саме: дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто право на отримання підвищення до пенсії дітям війни було обмежено.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року вказані зміни в статтю 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»визнанні такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про неконституційність.

Таким чином, положення п.41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»від 28.12.2007 року припинили свою чинність з 22 травня 2008 року.

В Законі України «Про Державний бюджет на 2009 рік»та Законі України «Про державний бюджет на 2010 рік»редакцію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»не викладено в новій редакції, а встановлено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком.

З наведеного слідує, що починаючи з 22 травня 2008 року і по даний час діє положення ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», відповідно до якого позивачка має право на одержання підвищення до пенсії як дитина війни в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком щомісячно.

Однак, таке підвищення до пенсії позивачці виплачувалось у неповному розмірі згідно вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», яка є підзаконним нормативно-правовим актом та її норми суперечать вимогам ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що відповідачем було порушено права позивачки на отримання підвищення до пенсії відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком починаючи з 01 березня 2011 року, які підлягають захисту шляхом зобовязання відповідача нараховувати та виплачувати відповідне підвищення до пенсії починаючи з вказаної дати, з урахуванням ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та раніше виплачених сум.

Відповідно до частини 1 статті 107 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обовязків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Таким чином, для покладення на органи Пенсійного фонду обовязку із нарахування та виплати недоплачених сум пенсій, необхідно встановити факт протиправності дій вказаних органів по не нарахуванню та невиплаті пенсії чи гарантованих Законом підвищень до пенсії.

Враховуючи, що головне управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області не виплачено у встановленому Законом порядку підвищення до пенсії, суд приходить до висновку, що слід визнати дії відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачці підвищення до пенсії відповідно до вимог статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»починаючи з 01 березня 2011 року - неправомірними.

При цьому, суд вважає, що відсутність бюджетного фінансування на виплату, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»підвищення до пенсії не може бути причиною невиконання відповідачем покладених на нього зобовязань, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно - правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України»).

Суд також приходить до висновку, що дана постанова підлягає до негайного виконання, оскільки згідно частини 1 статті 256 КАС України, негайно також виконуються постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження.

Керуючись ст.19, ч.2 ст.152 Конституції України, Законом України «Про соціальний захист дітей війни», ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003 року № 1058-ІV, рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року, статтями 6, 11, 71, 94, 158, 160 - 163, 167, 183 2, 256 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задоволити.

Визнати неправомірними дії головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до вимог статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»починаючи з 01 березня 2011 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Кременецькому районі Тернопільської області нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком на підставі положень статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»починаючи з 01 березня 2011 року, з урахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та раніше виплачених сум.

Постанова підлягає до негайного виконання.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Кременецький районний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Головуючий: ОСОБА_2