Справа № 826/2222/14
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" червня 2015 р. м. Київ К/800/59220/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Шведа Е.Ю.,

Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за

касаційною скаргою Державної фінансової інспекції в Київській області

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 квітня 2014 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року

у справі № 826/2222/14

за позовом Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях»

до Державної фінансової інспекції в Київській області

про скасування вимоги,

встановив:

Державне підприємство водних шляхів «Укрводшлях» (далі ДП «Укрводшлях») звернулось до суду з позовом до Державної фінансової інспекції в Київській області (далі ДФІ в Київській області), в якому просило визнати протиправною та скасувати вимогу ДФІ в Київській області від 24 січня 2014 року № 10-05-14-14/685, в частині п.п. 7, 16, 20, 22, 25, 30.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 квітня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року, позов задоволено частково: визнано протиправною та скасовано п. 25 та п. 30 вимоги ДФІ в Київській області № 10-05-14-14/685 від 24 січня 2014 року. В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, неповноту зясування обставин, що мають значення для вирішення справи, просить рішення судів в частині задоволених позовних вимог скасувати, ухвалити нове рішення в цій частині, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Касаційна скарга мотивована тим, що виявлені відповідачем порушення доведені у встановленому законодавством порядку, вимоги відповідача ґрунтуються на нормах закону, тому суди дійшли помилкового висновку про їх скасування.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступних висновків.

Судами встановлено, що п. 1.1.3.3 Плану контрольно-ревізійної роботи ДФІ в Київській області на ІІІ квартал 2013 року, направлення на проведення ревізії № 1004 від 16 вересня 2013 року проведено ревізію фінансово-господарської діяльності ДП «Укрводшлях» та його відокремлених структурних підрозділів, за період з 01 квітня 2011 року по 30 вересня 2013 року.

За результатами проведення вказаної ревізії відповідачем складено Акт ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «Укрводшлях» за період з 01 квітня 2011 року по 30 вересня 2013 року № 05-27/85 від 13 грудня 2103 року, в якому зафіксовано виявлені порушення.

Позивачем надано заперечення до зазначеного акту ревізії, які залишено без задоволення відповідачем, про що складено Висновок на заперечення до Акту ревізії № 05-27/85 від 13 грудня 2103 року.

Таким чином, відповідачем винесено вимогу Про усунення виявлених порушень № 10-05-14-14/685 від 24 січня 2014 року, в якій від позивача вимагається, зокрема:

- п. 7 забезпечити відшкодування зайво виплаченої заробітної плати «за нарядами» працівникам тимчасово створеної ремонтно-будівельної бригади в сумі 91918,30 грн., яка не передбачена Колективним договором підприємства та виплачена в порушення ст. 5, ст. 14 та ст. 15 Закону України «Про оплату праці», ст. 7 Закону «Про колективні договори і угоди» та провести коригування перерахованих внесків до державних цільових фондів на загальну суму 34313,10 грн. В іншому випадку стягнути з осіб, винних у проведенні зайвих виплат, шкоду у порядку та розмірі встановленому ст. 130 - ст. 136 КЗпП.

- п. 16 забезпечити відшкодування за рахунок винних осіб оплати ВП «Кременчуцький судноплавний шлюз» медичним закладам 1127,67 грн. вартості проходження медичних обстежень, категоріям працівників, яким оплата вартості проходження медичних обстежень за рахунок коштів Підрозділу не передбачена умовами п. 6.6 Колективного договору, внаслідок чого Підрозділу завдано матеріальної шкоди (збитків) на зазначену суму. В іншому випадку стягнути з осіб, винних у проведенні зайвих виплат, шкоду у порядку та розмірі встановленому ст. 130 - ст. 136 КЗпП.

- п. 20 забезпечити відшкодування винними особами 404586,00 грн. збитків, нанесених Підприємству внаслідок не заявлення кредиторських вимог до ТОВ «Акваторія-Юг» по справі № 5/215/10 у встановлений ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» строк. В іншому випадку стягнути з осіб, винних у проведенні зайвих виплат, шкоду у порядку та розмірі встановленому ст. 130 - ст. 136 КЗпП.

- п. 22 забезпечити відшкодування винними особами суму збитків 1714,08 грн., що виникли внаслідок списання дебіторської заборгованості строк позовної давності якої минув, яка обліковувалась за СПД ФО ОСОБА_3 за послуги по оренді без проведення претензійно-позовної роботи. В іншому випадку стягнути з осіб, винних у проведенні зайвих виплат, шкоду у порядку та розмірі встановленому ст. 130 - ст. 136 КЗпП.

- п. 25 забезпечити відшкодування за рахунок винних осіб суми збитків 1400,80 грн., нанесених ВП «Кременчуцький судноплавний шлюз» внаслідок непроведення претензійно-позовної роботи щодо стягнення заборгованості з ТОВ «Євросток» та як наслідок, спливу строків позовної давності щодо її стягнення, що призвело до недоотримання доходів Підрозділу на зазначену суму.

- п. 30 забезпечити відшкодування збитків в розмірі 3412,80 грн. нанесених ВП «Київський судноплавний шлюз», що виникли внаслідок непроведення претензійно-позовної роботи щодо стягнення заборгованості з ТОВ «Євросток» та як наслідок, спливу строків позовної давності щодо її стягнення, що призвело до недоотримання доходів Підрозділу на зазначену суму. В іншому випадку стягнути з осіб, винних у проведенні зайвих виплат, шкоду у порядку та розмірі встановленому ст. 130 - ст. 136 КЗпП.

Позивач, непогодившись з наведеними пунктами письмової вимоги про усунення виявлених порушень, звернувся до суду з даним позовом про їх скасування.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з незаконності п.п. 25 та 30 вимоги органу державного фінансового контролю через їх невідповідність законодавству.

Суд касаційної інстанції погоджується з наведеними висновками судів, однак не в повному обсязі, з огляду на наступне.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі Положення про Держфінінспекцію), зазначена інспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів <…> (п.п. 4 п. 4 Положення про Держфінінспекцію).

Згідно з п. 6 Положення про Держфінінспекцію Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, предявляти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обовязкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи обєкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням про Держфінінспекцію встановлено, що у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими органу державного фінансового контролю надається право предявляти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Процедура проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), а на підставі рішення суду - в інших суб'єктів господарювання регулюється Порядком проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 р. N 550 (далі Порядок проведення інспектування).

Відповідно до п. 2 Порядку проведення інспектування, інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об'єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

П.п. 45, 46 Порядку проведення інспектування передбачено, що у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи контролюючого органу, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об'єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому.

Якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Згідно з п. 50 Порядку проведення інспектування за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення, зокрема, звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства предявляти обовязкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи обєкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обовязковою до виконання.

Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи обєкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Наведена правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 21 квітня 2015 року у справі № 21-69а15, від 19 травня 2015 року № 21-226а15, висновки яких мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції, відповідно до ст. 2442 КАС України.

З урахування викладеного, суд касаційної інстанції зазначає, що органи державного фінансового контролю мають право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обовязкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обовязки для позивача.

В даній справі відповідачем предявлено вимогу про усунення порушень, виявлених ревізією фінансово-господарської діяльності ДП «Укрводшлях». При цьому оскаржувані пункти вимоги органу державного фінансового контролю вказують на виявлені збитки, їхній розмір та зобовязання позивача вжити заходів щодо повернення цих коштів.

Зважаючи на те, що такі пункти вимоги органу державного фінансового контролю не є обовязковими до виконання для підконтрольної установи та виконуються нею добровільно, однак все ж можуть бути зазначені у вимозі, спірні пункти 7, 16, 20, 22, 25, 30 вимоги ДФІ в Київській області, викладені в листі від 24 січня 2014 року № 10-05-14-14/685 не суперечать вимогам закону, тому не підлягають скасуванню.

Судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи встановлено повно, але неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень в частині позовних вимог.

Відповідно до статті 229 КАС України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

За таких обставин, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню в частині задоволених вимог, з ухваленням нового судового рішення в цій частині вимог про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Київській області задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 квітня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року скасувати в частині визнання протиправними та скасування пунктів 25 та 30 вимоги Державної фінансової інспекції в Київській області № 10-05-14-14/685 від 24 січня 2014 року.

Ухвалити в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 квітня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: