Справа № 817/1193/15
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1193/15

16 червня 2015 року 09год. 52хв. м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А. за участю секретаря судового засідання Вавелюк А.І та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1

відповідача: представник ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3 підприємство "Агро-СТ"
до Державна податкова інспекція у Рівненському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 підприємство «Агро-СТ» (далі ПП «Агро-СТ») звернулося з позовом до Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління ДФС у Рівненській області (далі ДПІ у Рівненському районі) з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.12.2014 року №.

Позовні вимог полягають у наступному. Підставами для донарахування суми податку на додану вартість та штрафних санкцій стало встановлення відповідачем порушення пп. "а" п. 198.1, п. 198,6 ст. 198, п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України, а саме: нереальність (безтоварність) господарських операцій з придбання ідентифікованого товару за господарськими операціями з ТОВ "Гардіс Трейд" () за період з 01.06.2014 р. по 31.07.2014 р. та з ТОВ "Кійопторг" (код за ) за період з 01.07.2014 р. по 31.07.2014 р.

Позивач вважає ці висновки помилковими, оскільки операції з зазначеними контрагентами мали реальний характер, що стверджується первинними документами, платіжними дорученнями та використанням придбаних товарно-матеріальних цінностей у власній господарській діяльності.

Представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові, просила їх задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, подав письмові заперечення та пояснив, що господарські операції ПП «Агро-СТ» з ТОВ "Гардіс Трейд" за період з 01.06.2014 р. по 31.07.2014 р. та з ТОВ "Кійопторг" за період з 01.07.2014 р. по 31.07.2014 р. носять ознаки безтоварності оскільки ідентифікованого товару (такого ж найменування і відповідної кількості) не отримано від постачальників в ланцюгу постачання для контрагентів позивача, що засвідчує неможливість формування ПП «Агро-СТ» відповідного активу та вказує лише на документальне оформлення проведення господарських операцій без реального настання правових наслідків. Крім того, позивачем під час перевірки не було надано товарно-транспортних накладних на підтвердження факту доставки придбаних матеріальних цінностей. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 01.12.2014 року по 03.12.2014 року ДПІ у Рівненському районі Головного управління Міндоходів у Рівненській області (правонаступник ДПІ у Рівненському районі Головного управління ДФС у Рівненській області) проведена позапланова виїзна перевірка ПП «Агро-СТ» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства по взаємовідносинах з ТОВ "Гардіс Трейд" та ТОВ "Кійопторг", за результатами якої 10.12.2014 року складено №78/22-141/33197381 (а.с.8-18). Перевіркою встановлено порушення позивачем пп. "а" п. 198.1, п. 198,6 ст. 198, п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу, а саме: нереальність (безтоварність) господарських операцій з ТОВ "Гардіс Трейд" та ТОВ "Кійопторг" з одержання (придбання)/поставки (продажу) ідентифікованого товару відповідно до положень частини першої ст. 264 Господарського кодексу України, абзацу другого ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а також пп.14.1.2, 14.1.191, 14.1.202 і 14.1.244 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, оскільки відсутній факт формування саме цього товару, як ресурсу контрольованого у результаті минулих подій внаслідок реального придбання у інших суб'єктів господарювання. На думку податкового органу фактично ПП "Агро-СТ" здійснено безпідставне документальне оформлення нереальних (безтоварних) господарських операцій з одержання (придбання) товару: неправомірно складено відповідні первинні документи, в тому числі дефектні видаткові накладні, податкові накладні, щодо операцій із зазначеними контрагентами та вчинено порушення частини першої ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та пунктів 2.1. і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95р. №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за №168/704.

На підставі акту перевірки 23 грудня 2014 року ДПІ у Рівненському районі прийняте податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання ПП "Агро-СТ" за платежем податок на додану вартість на загальну суму 79101,00 грн., у тому числі 63281,00 грн. основний платіж та 15820,00 грн. штрафна (фінансова) санкція.

Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням, позивач подавав скарги до Головного управління ДФС у Рівненській області та Державної фіскальної служби України, які залишились без задоволення (а.с.19-21).

При прийнятті рішення у справі суд зазначає, що спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України та Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року від 16.07.1999 року № 996-XIV (з наступними змінами та доповненнями) (далі Законом № 996-XIV).

Так, пунктом 14.1.181 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до вимог пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

У відповідності до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Отже, законодавець встановлює обов'язкові ознаки, необхідні для формування податкового кредиту, серед яких є придбання або виготовлення товарів.

Статтею 1 Закону України № 996-XIV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, будь-які документи (у тому числі, договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Отже, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

З урахуванням наведених норм чинного законодавства України та доводів ДПІ у Рівненському районі, судом при розгляді справи підлягали з'ясуванню обставини щодо реального здійснення господарських операцій ПП «Агро-СТ» з контрагентами ТОВ "Гардіс Трейд" та ТОВ "Кійопторг", за якими позивачем сформовано податковий кредит, належного оформлення первинних документів, а також подальшого використання отриманих товарно-матеріальних цінностей у господарській діяльності позивача.

З матеріалів справи вбачається, що 25 червня 2015 року між ПП «Агро-СТ» та ТОВ "Гардіс Трейд" було укладено договір №25/06-2014 щодо поставки товарно-матеріальних цінностей (а.с.21-22). Перевіркою було встановлено, що Позивач свої зобов'язання щодо оплати товару виконав у повному обсязі. ТОВ "Гардіс Трейд" на виконання умов договору поставки №25/06-2014р було поставлено запасні частини до с/г техніки, видано видаткові та податкові накладні, які були належним чином зареєстровані у ЄДРПН (а.с.23-32, 120-127, 129-130).

Відповідно до п. 3.5. Договору поставки №25/06-2014 сторони обрали спосіб доставки ЕХW (франко-склад Продавця). Доставка товару почала здійснюватися з 26 червня 2014 року, особисто директором Позивача на автомобілі, що належить підприємству. Цей факт підтверджується генеральною довіреністю №53 від 25.06.3014 року, особистими підписами директора ОСОБА_4 та відтиском печатки підприємства на видаткових накладних, наказами про службове відрядження, посвідченнями про відрядження та чеками на пальне, довідкою про перебування на балансі підприємства автомобільної техніки.

Крім того, 23 липня 2014 року між Позивачем та ТОВ "САНТЕКС-ВУД" було укладено договір поставки №23/07-4 (а.с.33). В подальшому між Позивачем, ТОВ "САНТЕКС-ВУД" та ТОВ "Кійопторг" було укладено договір про відступлення права вимоги від 23 липня 2014 року (а.с.34). На виконання зазначеного договору ТОВ "Кійопторг" було видано видаткову та податкову накладну №966 від 25.07.2014 року на загальну суму 11198,09 грн., в тому числі ПДВ - 1866,35 грн. (а.с.35, 128). Товар отримувався службою перевезень «ОСОБА_4 пошта».

Оплата за отриманий товар повністю підтверджується платіжними дорученнями про сплати коштів для ТОВ "Гардіс Трейд" та ТОВ «Сантекс-ВУД» (а.с.131-137).

Матеріалами справи підтверджується, що у подальшому отриманий товар використовувався і використовується ПП «Агро-СТ» у власній господарській діяльності при здійсненні ремонту сільськогосподарської техніки та продажу запчастин іншим суб'єктам господарювання, а саме:

- запчастини, отримані відповідно до видаткової накладної №367 від 27.06.2014 року, використані при наданні послуг ТОВ "Укр-Агро РТ", що підтверджується актом про надання послуг №145 від 10.07.2014 року;

- товари, отримані за видатковою накладною №348 від 25.06.2014 року, частково продані ТОВ "Данюша", що підтверджується видатковою накладною від 03.07.2014 року №137;

- товари, отримані за видатковою накладною №09/07-01 від 09.07.2014 року, частково продані ТОВ "Маяк", що підтверджується видатковою накладною від 09.07.2014 року №144;

- товари, отримані за видатковою накладною №11/07-01 від 11.07.2014 року та №14/07-01 від 14.07.2014 року, продано СГ "БАЛКАНИ", що підтверджується видатковою накладною від 21.07.2014 року №152;

- товари, отримані за видатковою накладною №17/07-01 від 17.07.2014 року, продані ФГ "ФЕНІКС М", що підтверджується видатковою накладною від 08.08.2014 року №172;

- товари, отримані за видатковою накладною №17/07-02 від 17.07.2014 року, продані ТОВ "Данюша", що підтверджується видатковою накладною від 21.07.2014 року N9152;

- товари, отримані за видатковою накладною №23/07-02 від 23.07.2014 року, частково продані ТОВ "Укр-Агро РТ", ФГ "ФЕНІКС М", що підтверджуються видатковими накладними від 05.08.2014 року №170, від 22.08.2014 року №188 та від 11.09.2014 року №213;

- товари, отримані за видатковою накладною №966 від 25.07.2014 року, частково продані ТОВ "АГРО ЛВ ЛІМІТЕД", що підтверджується видатковою накладною від 29.07.2014 р.

Даний товар відправлявся позивачем покупцям через службу перевезень "Нова Пошта" (а.с.43-47).

З огляду на вищевикладене вбачається, що придбання товарів у ФГ «Обрій» позивач здійснював в рамках господарської діяльності.

Дослідженням зазначених вище доказів встановлено, що надані позивачем первинні документи складені у відповідності до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", в повній мірі підтверджують факт (реальність) здійснення господарських операцій з купівлі-продажу товару. Оскільки ПП «Агро-СТ» здійснював попередню оплату товару, продавцями складалися та належним чином реєструвалися у ЄДРПН податкові накладні по першій події - отриманні авансу.

Отримані ПП «Агро-СТ» від контрагентів-продавців податкові накладні відповідають вимогам ст. 201 Податкового кодексу України, претензії щодо їх форми та змісту у відповідача відсутні.

При прийнятті рішення суд не погоджується з висновками податкового органу та твердженнями представника відповідача щодо обовязкового надання позивачем товарно-транспортної накладної на підтвердження реальності господарських операцій. Як вже зазначалось вище, доставка МЦ здійснювалась транспортом позивача. Покликання представника відповідача на відсутність шляхових листів, які начебто є документами суворої звітності, суд ставиться критично.

Так, відповідно до Закону України від 05.07.2011 р. N 3565-УІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень" у текстах Законів України "Про автомобільний транспорт", "Про дорожній рух" та "Про міліцію" вилучено посилання на подорожні листи будь-яких автотранспортних засобів, у тому числі вантажних автомобілів.

Отже, підприємства, які експлуатують автотранспортні засоби, мають право не виписувати водіям подорожні листи. За необхідності підприємства самостійно приймають рішення стосовно використання подорожніх листів у своїй господарській діяльності.

Крім того, Наказом Міністерства фінансів України №647 від 05.05.2008 року було внесено зміни до Наказу Міністерства фінансів України від 16.05.96 №99 "Про затвердження Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей", відповідно до якого довіреності перестали бути документами суворої звітності.

Суд наголошує, що підставами для формування податкового кредиту з ПДВ є наявність належним чином оформленої податкової накладної, митної декларації або, як виняток, заяви зі скаргою на постачальника, бухгалтерської довідки або інших документів, передбачених п.201.11 ст. 201 Податкового кодексу.

Товарно-транспортна накладна не міститься в переліку документів, що визначають право на формування податкового кредиту.

Разом з тим, надані продавцями та досліджені у судовому засіданні податкові накладні відповідають вимогам чинного законодавства та, на переконання суду, є підставою для формування податкового кредиту.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що господарські операції між позивачем та контрагентами по придбанню товарів мали реальний характер, що підтверджується фактичними обставинами по справі, і тому у позивача були всі правові підстави віднести ці суми до податкового кредиту.

Судом не встановлено фактів визнання недійсними установчих документів ПП «Агро-СТ» чи його контрагентів, а також відсутній обвинувальний вирок суду, яким були б засуджені винні особи за створення фіктивного підприємства або видачу податкових накладних від цього підприємства, по яких сформував податковий кредит позивач.

У рішенні від 22.01.2009 року Європейського суду з прав людини по справі «БУЛВЕС АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) суд зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Можливі порушення підприємствами у ланцюгах постачання контрагентів позивача правил здійснення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення позивача права на формування податкового кредиту з ПДВ. Відповідачем не було обґрунтовано належним чином і не доведено у встановленому законом порядку, що укладені ПП «Агро-СТ» договори порушують публічний порядок, суперечать моральним засадам суспільства та спрямовані на заволодіння майном держави.

Отже, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позивачем дотримані умови формування податкового кредиту з ПДВ по фінансово-господарських операціях ПП «Агро-СТ» з ТОВ "Гардіс Трейд" за період з 01.06.2014 р. по 31.07.2014 р. та з ТОВ "Кійопторг" за період з 01.07.2014 р. по 31.07.2014 р., висновки податкового органу, викладені в акті перевірки, про порушення позивачем податкового законодавства не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, а тому винесене на підставі зазначеного акту податкове повідомлення-рішення є неправомірним.

Згідно з вимогами ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наведених обставин, позивачем на підставі належних та допустимих доказів підтверджено обґрунтованість позовних вимог, у той час як відповідачем не доведено правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення від 23.12.2014 року №. Тому зазначене податкове повідомлення-рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню повністю.

Судові витрати по справі згідно ч.1 ст.94 КАС України стягуються на користь позивача з Державного бюджету у розмірі 182 грн. 70 коп.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 23.12.2014 року № НОМЕР_1.

Присудити на користь позивача ОСОБА_3 підприємство "Агро-СТ" із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Борискін С.А.