Справа № 826/1121/15
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1121/15 Головуючий у 1-й інстанції: Данилишин В.М.
Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Романчук О.М.,

при секретарі Строяновській О.В.,

за участю:

представника позивача Дяченка С.В.,

представників відповідача: Кіріченко В.П., Чербар В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції в місті Києві до Управління культури, туризму та охорони культурної спадщини Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про зобовязання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Управління культури, туризму та охорони культурної спадщини Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року,

В С Т А Н О В И В:

Державна фінансова інспекція в місті Києві звернулася у суд із позовом до Управління культури, туризму та охорони культурної спадщини Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, в якому просила зобовязати відповідача виконати пункти 2, 3 вимоги Держфінінспекції в м. Києві від 04.06.2014 №26-04-14-14/7635 та вимогу від 04.06.2014 №26-04-14-14/7558.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню, з таких підстав.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, виходив із того, що вимоги Держфінінспекції, заявлені в даному позові, є законними та обґрунтованими.

Проте, з таким висновком суду не можна погодитися.

Як убачається із матеріалів справи, Державною фінансовою інспекцією в місті Києві проведено ревізію фінансово-господарської діяльності відповідача за період з 01.07.2011 по 01.04.2014, за підсумками якої складено акт від 21.05.2014 №04-30/1927 та встановлено порушення чинного законодавства у фінансово-господарській діяльності підконтрольної установи, зокрема, вимог пункту 3 наказу Міністерства культури і туризму України «Про впорядкування умов оплати праці працівників культури на основі Єдиної тарифної сітки» від 18.10.2005 №745 та пункту 2 розпорядження Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації «Про погодження розміру плати за навчання у початкових спеціалізованих мистецьких навчальних закладах (школах естетичного виховання) Шевченківського району м. Києва на 2012 2013 навчальний рік» від 03.09.2012 №606 та пункту 2 аналогічного розпорядження на 2013 2014 навчальний рік від 12.09.2013 №541, а також частини 6 статті 78 Бюджетного кодексу України, що призвело до матеріальної шкоди державі.

У звязку із чим, Держфінінспекція в м. Києві направила відповідачу вимогу від 04.06.2014 №26-04-14-14/7635 щодо усунення виявлених порушень вищевказаних розпоряджень Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, пунктом 2 якої зобовязано відповідача відшкодувати збитки у розмірі 8,96 тис. грн та у порядку, визначеному ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, а пунктом 3 забезпечити відображення за даними бухгалтерського обліку заборгованості у розмірі 18,82 тис. грн та у порядку, визначеному ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, відшкодувати шкоду у розмірі 18,84 тис. грн.

Також, Держфінінспекція в м. Києві направила відповідачу вимогу у вигляді попередження від 04.06.2014 № 26-04-14-14/7558, якою відповідача зобовязано протягом 30 календарних днів забезпечити усунення порушення бюджетного законодавства, внаслідок якого завдано матеріальної шкоди державі на загальну суму 568,96 тис. грн.

Оскільки відповідачем не виконано вимоги контролюючого органу, позивач звернувся у суд із позовом, в якому просить суд зобовязати відповідача виконати вказані вище пункти вимоги від 04.06.2014 №26-04-14-14/7635 та вимогу від 04.06.2014 № 26-04-14-14/7558.

Надаючи оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить із наступного.

Згідно Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого указом Президента України від 23 квітня 2011 № 499/2011, Держфінінспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Згідно пункту 7 цього Положення Держфінінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах або міжрайонні, об'єднані в районах та містах територіальні органи, головних інспекторів у районах та містах.

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Аналогічні повноваження передбачені і для територіальних органів фінансового контролю відповідно до пункту 6 Положення про державні фінансові інспекції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.10.2011 № 1236.

Також вищевказаними Положеннями установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з приписами пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими органу державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Враховуючи викладене, у органу державного фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня та 13 травня 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-89а14).

У справі, яка розглядається, Держфінінспекція в м. Києві пред'явила вимогу про усунення порушень, виявлених під час ревізії.

При цьому, як було зясовано судом, дана вимога вказує на виявлені збитки та їх розмір.

З огляду на те, що такі збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряється судом, який розглядає такий позов, а не шляхом заявлення позову до підконтрольної установи про виконання вимоги.

Слід зазначити, що за змістом вищезгаданих Положень про Держфінспекцію та про її територіальні органи, орган державного фінансового контролю наділений правом звернутися до суду у разі, коли підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень з питань збереження і використання активів.

Приведена норма свідчить про те, що законодавець надав органу державного фінансового контролю право на таке звернення для забезпечення примусового стягнення незаконно відчужених активів (що є неможливим на підставі самої лише вимоги).

Таким чином, позов про зобов'язання виконати вимоги Держфінінспекції про відшкодування підконтрольною установою збитків, завданих державі, задоволенню не підлягає.

При цьому, колегія суддів зауважує, що в силу положень статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» вимога органу державного фінансового контролю є обовязковою для виконання згідно закону, а тому не потребує винесення додаткового судового рішення з цього приводу. Вирішення питання про зобов'язання виконати вимогу в судовому порядку не є правильним способом захисту порушених прав держави. Аналогічна позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 23 жовтня 2014 року у справі № 825/3190/13-а та випливає з постанови Верховного Суду України від 28 жовтня 2014 року у справі №21-462а14.

Таким чином, задовольняючи даний позов, суд першої інстанції допустив помилкове застосування норм матеріального права, що регулюють повноваження та спосіб дії органу державного фінансового контролю, що призвело до неправильного вирішення справи.

Отже, вимоги апелянта підлягають задоволенню, а оскаржувана постанова скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління культури, туризму та охорони культурної спадщини Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року скасувати.

У задоволенні адміністративного позову Державній фінансовій інспекції в місті Києві відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяО.М. Романчук

(Повний текст постанови складений 17 червня 2015 року.)

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

Романчук О.М