Справа № 826/18377/13-а
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" червня 2015 р. м. Київ К/800/36488/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Шведа Е.Ю.,

суддів Горбатюка С.А.,

Мороз Л.Л.,

секретар судового засідання Скавуляк Т.В.,

за участю: представника відповідача Попчук Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за

касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФСВ»

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 січня 2014 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2014 року

у справі № 826/18377/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФСВ»

до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві, начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві Кучера Сергія Миколайовича

про скасування наказу,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФСВ» (далі ТОВ «ФСВ») звернулось до суду з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві (далі Інспекція), начальника Інспекції Кучера С.М., в якому просило скасувати наказ від 01 листопада 2013 року № 56 «д» про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робі «Будівництво багатоповерхового житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями по вул. Юності, 8-А у Дніпровському районі м. Києва № КВ 4, замовником якого є ТОВ «ФСВ».

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 січня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, неповноту зясування судами обставин справи, просить рішення судів скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Вимоги касаційної скарги мотивовані тим, що судами не встановлено підстав вважати обєкт будівництва, самочинним будівництвом. Зазначає, що законодавством не врегульовано процедуру скасування декларації про початок виконання будівельних робіт. Крім того, судами застосовано до спірних правовідносин нормативно-правовий акт, який не набрав законної сили.

В судовому засіданні представник, представник відповідача заперечила проти задоволення касаційної скарги, просила рішення судів залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, їх представників, що зявились, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступних висновків.

Судами встановлено, що 15 листопада 2012 року відповідачем зареєстровано декларацію ТОВ «ФСВ» про початок виконання будівельних робіт «Будівництво багатоповерхового житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями по вул. Юності, 8А у Дніпровському районі м. Києва» за № КВ 4.

Посадовими особами Інспекції проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ТОВ «ФСВ», зокрема об'єкту будівництва за вказаною адресою, за наслідком якої складено відповідний акт перевірки від 29 жовтня 2013 року.

29 жовтня 2013 року відповідачем внесено приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, архітектурним вимогам, затвердженим проектним рішенням, технічним умовам та іншим нормативно-правовим актам, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або без отримання дозволу на виконання будівельних робіт та 30 жовтня 2013 року складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

07 листопада 2013 року Інспекцією прийнято постанову № 522/13/7/26-62/0711/03, якою, відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» до позивача застосовано штраф у розмірі 5735,00 грн.

З огляду на встановлені під час проведеної перевірки факти та на підставі ч. 2 ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», 01 листопада 2013 року начальником Інспекції Кучером С.М. прийнято наказ № 56 «д» «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт», яким скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт.

Вважаючи вказаний наказ відповідача незаконним, позивач звернувся до суду з позовом про його скасування.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що виявлених відповідачем порушень на обєкті будівництва достатньо для скасування декларації про початок виконання будівельних робіт.

Суд касаційної інстанції вважає передчасними такі висновки судів, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I - III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводить орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п'яти робочих днів з дня надходження декларації.

Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт, та виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації.

Ч.ч. 1 та 2 ст. 391 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що у разі якщо замовник самостійно виявив технічну помилку у надісланому повідомленні про початок виконання підготовчих чи будівельних робіт, зареєстрованій декларації про початок виконання підготовчих чи будівельних робіт або про готовність об'єкта до експлуатації, а також у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які не є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом відповідно до закону, до такого повідомлення або декларації вносяться зміни у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Замовник зобов'язаний протягом трьох робочих днів надати достовірні дані щодо інформації, яка потребує змін, для внесення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю відповідних відомостей до реєстру, а також до повідомлення або декларації.

У разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Зі змісту наведених норм вбачається, що у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних у зареєстрованій декларації про початок виконання будівельних робіт, до такої декларації вносяться зміни у випадку, якщо не має підстав вважати обєкт самочинним будівництвом або реєстрація такої декларації підлягає скасуванню у випадку, якщо є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом.

Обєкт слід вважати самочинним будівництвом, зокрема, за наявності хоча б однієї з таких обставин:

- обєкт збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети;

- обєкт будується без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи;

- обєкт будується без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта.

Судом першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, зазначено, що позивач здійснював містобудівну діяльність на підставі проектної документації, яка не відповідає вимогам чинного законодавства. При цьому, відомості щодо існування належного проекту ТОВ «ФСВ» повідомило в декларації про початок виконання будівельних робіт.

На думку суду першої інстанції, зазначення недостовірних даних у декларації про початок виконання будівельних робіт «Будівництво багатоповерхового житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями по вул. Юності, 8А у Дніпровському районі м. Києва», зареєстрованої 15 листопада 2012 року за № КВ 4, є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом.

Однак, як слідує з норми ч. 2 ст. 391 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» підставою вважати самочинним будівництвом, зокрема, є відсутність належно затвердженого проекту взагалі.

При цьому, варто зазначити, що зазначення недостовірних відомостей в декларації про початок виконання будівельних робіт, а також здійснення будівництва на підставі проектної документації, яка не відповідає вимогам чинного законодавства є самостійними видами правопорушення у сфері містобудівної діяльності, відповідальність за вчинення яких передбачена Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Отже, вирішуючи спір суди не встановили чи існували підстави, передбачені ч. 2 ст. 391 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», за наявності яких обєкт будівництва «Будівництво багатоповерхового житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями по вул. Юності, 8А у Дніпровському районі м. Києва» слід вважати самочинним будівництвом, що в свою чергу є підставою для скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Без зясування вказаних обставин неможливо перевірити законність спірного наказу від 01 листопада 2013 року № 56 «д».

Наведені порушення норм процесуального права судами першої та апеляційної інстанцій унеможливлюють постановлення законного та обґрунтованого рішення в даній справі, оскільки без їх виправлення неможливо повно, всебічно та обєктивно дати оцінку спірному рішенню відповідача.

Суд касаційної інстанції не має повноважень виправити допущені судами порушення норм процесуального права.

Крім того, суд касаційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на те, що вирішуючи спір, суди застосували до спірних правовідносин норми Постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. N 466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт», які не набрали законної сили на час виникнення спірних правовідносин. Так, спірний наказ прийнятий 01 листопада 2013 року, в той час як Постанова Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2013 р. N 918 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. N 461 і від 13 квітня 2011 р. N 466», якою внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. N 466, набрала чинності 31 грудня 2013 року, тобто після прийняття спірного наказу.

Таким чином, судами неповно встановлені обставини у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За таких обставин, постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 січня 2014 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2014 року підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати викладене, повно і всебічно зясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, обєктивно оцінити докази, що мають значення для справи, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФСВ» задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 січня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: