Справа № 2а-155/10/1512
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року м. Київ К/800/36172/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, про перерахунок пенсії,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом про перерахунок пенсії. В обґрунтування вимог зазначала, що у 1995 році звільнилась у відставку зі служби у внутрішніх військах МВС України та з 01 листопада 1995 року їй призначено пенсію по інвалідності згідно з Законом України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» (далі Закон № 2262-ХІІ). Вказує, що з жовтня 1996 року ГУ ПФУ в Одеській області виплачувало їй пенсію без урахування 40% надбавки, встановленої Указом Президента України від 14 липня 1995 року № 615/95 (далі Указ Президента України № 615/95), а з 01 січня 2008 року при перерахунку пенсії зменшило надбавку за кваліфікацію з 5 % до 2,5 %, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» (далі постанова КМУ № 1294). Крім того, з 2003 року їй неправильно виплачувалась надбавка на догляд, а з 2005 року - державна соціальна допомога на догляд. Вважаючи дії відповідача неправомірними та уточнивши позовні вимоги, просила суд зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок пенсії з урахуванням вказаних надбавок та перерахувати надбавку на догляд в розмірі 200% мінімального розміру пенсії за віком за період з 01 квітня 2003 року по 01 січня 2005 року і державну соціальну допомогу на догляд в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, передбачену пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України від 18 травня 2004 року № 1727-IV «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам» (далі Закон № 1727-IV) з 01 січня 2005 року по 01 січня 2008 року.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2010 року, яку залишено без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2011 року, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 13 березня 2014 року скасовано рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позову про перерахунок пенсії з урахуванням 5% надбавки за кваліфікацію, надбавки на догляд та державної соціальної допомоги на догляд скасувати, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2014 позов в частині перерахунку пенсії з урахуванням надбавки на догляд за період з 01 квітня 2003 року по 01 січня 2005 року та державної соціальної допомоги на догляд за період з 01 січня 2005 року по 01 січня 2008 року залишено без розгляду. Постанову Київського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2010 року змінено шляхом виключення з резолютивної частини посилання суду на відсутність у позивача права на перерахунок пенсії з урахуванням 5% надбавки за кваліфікацію, як на підставу відмови у задоволення позову.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про скасування рішення апеляційного суду в частині залишення без розгляду позовних вимог щодо перерахунку пенсії з урахуванням надбавки на догляд і державної соціальної допомоги на догляд та ухвалення нового рішення в цій частині про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права. Зазначає, що суд апеляційної інстанції не дав належної оцінки її доводам щодо поважних причин пропуску строку звернення до суду за захистом своїх прав та безпідставно застосував норми статті 100 КАС України.

ГУ МВС в Одеській області та ГУ ПФУ в Одеській області у запереченнях на касаційну скаргу посилаються на те, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального права, судом правильно встановлені факти, досліджені докази та наведені обґрунтовані висновки. Вказують, що позивачем пропущено строк звернення до суду, а тому суд правомірно залишив її позовні вимоги без розгляду. Просять касаційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із частиною 2 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Судами встановлено, що з 05 січня 1977 року по 01 листопада 1995 року ОСОБА_1 проходила військову службу у внутрішніх військах МВС України, з яких з звільнилась в запас за станом здоров`я згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 31 жовтня 1995 року № 217. Позивач є інвалідом 1 групи і з 01 листопада 1995 року їй призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Відповідно до пункту «б» статті 24 Закону № 2262-ХІІ, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, інвалідам 1 групи до пенсії по інвалідності нараховувалась надбавка на догляд за ними у розмірі соціальної пенсії.

Розміри соціальних пенсій визначались статтею 94 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII ), згідно з пунктом «г» якої, інвалідам 1 групи така пенсія призначалась в розмірі 200% мінімального розміру пенсії за віком.

З 01 січня 2005 року набрав чинності Закон № 1727-IV, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 якого, особам, зазначеним у підпункті «а» пункту 1 і пункті 3 частини 1 статті 7 цього Закону (із числа інвалідів I групи) державна соціальна допомога на догляд встановлюється у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам і державної соціальної допомоги на догляд, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 02 квітня 2005 року № 261 (далі Порядок), згідно з підпунктом 1 пункту 13 якого, державна соціальна допомога на догляд призначається інвалідам війни І групи з числа військовослужбовців та інших осіб, яким призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб».

За умовами пункту 16 цього Порядку, особам, які одержують надбавку до пенсії на догляд, за бажанням замість зазначеної виплати може бути призначена допомога на догляд.

Як встановлено судами, з 01 квітня 2003 року по 01 січня 2005 року ОСОБА_1 отримувала надбавку на догляд, передбачену пунктом «б» частини 1 статті 24 Закону № 2262-ХІІ, а з 2007 року державну соціальну допомогу на догляд, як інвалід І групи в меншому, ніж належить розмірі.

Однак, за захистом порушеного права в цій частині, ОСОБА_1 звернулася до суду 01 лютого 2010 року.

Відповідно до статті 99 КАС України, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлювався річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислювався з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 100 КАС України, в редакції, що діяла до 07 липня 2010 року, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

На час вирішення спору пропущення строку звернення до суду без поважних причин було самостійною підставою для відмови в позові, якщо на цьому наполягала одна із сторін.

Відповідачі наполягали на застосуванні наслідків пропущення строку звернення до суду, встановлених статтею 100 КАС України.

Водночас, в разі визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, суд поновлює такий строк в межах одного року.

Відповідно до частини 2 статті 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно із статтею 100 КАС України, в редакції, що діяла з 07 липня 2010 року, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Враховуючи те, що з уточненими позовними вимогами щодо стягнення надбавки на догляд за 2003-2005 роки та державної соціальної допомоги з 01 січня 2005 року по 01 січня 2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду 01 лютого 2010 року, тобто поза межами річного строку без поважних причин, апеляційний суд обґрунтовано залишив ці вимоги без розгляду.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального законодавства, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору. Підстав для скасування ухваленого рішення колегія суддів не вбачає.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2014 року без змін.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак