Справа № 1407/2-а-5694/11
Суддя: Вуїв О. В.
Дата ухвалення: 2011-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1407/2-а-5694/11
ПОСТАНОВА

іменем України

"10" серпня 2011 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Вуїва О.В.,

при секретарі Кашарайло А.А.,

за участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ДАЇ УМВС України у Вінницькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначав, що 15 лютого 2011 року інспектор Немирівської роти ДПС ДАЇ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_2 склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно протоколу позивач 15 лютого 2011 року об 11 годині 36 хвилин на 458 км. автодороги М-12 Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знамянка в с. Райгород Вінницької області, керуючи автомобілем «Деу Ланос», реєстр. номер НОМЕР_1 в порушення п. 12.4 ПДР України більше, ніж на 20 км/год. перевищив максимальну дозволену для населених пунктів швидкість руху (60 км./год.), рухаючись зі швидкістю 85 км./год., чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

На підставі протоколу інспектором в цей же день було винесено постанову, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Позивач вважав, що постанова винесена безпідставно та з процесуальними порушеннями, а саме з підстав:

1) відсутності правопорушення взагалі, оскільки він здійснював рух з дозволеною швидкістю поза межами населеного пункту;

2) неврахуванням інспектором пояснень особи, що притягується до відповідальності, характеру порушення, особи порушника, ступеню вини, майнового, сімейного стану, обставин, що помякшують та обтяжують відповідальність;

3) невідповідністю зазначених в протоколі обставин фактичним обставинам справи (фактичною відсутністю приладу, яким начебто здійснювалося фіксування швидкості руху керованого позивачем автомобіля, відсутністю під час оформлення та розгляду адміністративної справи свідків про яких зазначено інспектором в протоколі);

4) порушенням права позивача на отримання інформації (в тому числі копії постанови) про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Виходячи з цих обставин ОСОБА_1 просив про скасування оскаржуваної постанови.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки не відомі. Клопотання та заяви до суду не надходили.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття представника відповідача субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення позивача, показання свідка ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи та матеріали отриманої від відповідача адміністративної справи, суд прийшов до наступного.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Відповідно до протоколу серії АВ1 № 190653 та постанови АВ1 № 010503 15 лютого 2011 року об 11 годині 36 хвилин на 458 км. автодороги М-12 Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знамянка в с. Райгород Вінницької області позивач, керуючи автомобілем «Деу Ланос», реєстр. номер НОМЕР_1 в порушення п. 12.4 ПДР України більше, ніж на 20 км/год. перевищив максимальну дозволену для населених пунктів швидкість руху (60 км./год.), рухаючись зі швидкістю 85 км./год., чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КупАП.

На підставі протоколу інспектором в цей же день було винесено постанову, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Факт порушення водієм Правил дорожнього руху України фіксується відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення та повинен бути достатньо обґрунтованим належними та допустимими доказами, які б усували будь-які сумніви щодо наявності такого порушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Проте характер правопорушення вказує на те, що його фіксування можливе лише за допомогою конкретного виду доказів, а саме за допомогою спеціальних приладів, що мають функції фіксування швидкості руху транспортного засобу.

Положення ст. 251 КУпАП мають імперативний характер відносно можливості використання тільки тих технічних засобів та приладів, які мають функції фото- кінозйомки, відеозапису і тому лише вони можуть бути використані, як докази по справі.

Зазначеним в протоколі доказом вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є дані приладу для вимірювання швидкості руху «Трукем», який містить функції фотозапису.

Проте докази здійснення фотозапису порушення в матеріалах справи відсутні, відповідачем проігноровано запит суду про надання доказів здійснення фотофіксації порушення приладом «Трукем», хоча надання їх мало важливе значення для справи, оскільки з пояснень ОСОБА_1 та показань свідка ОСОБА_3 слідує те, що позивач жодних порушень не допускав, а працівники ДАЇ взагалі не здійснювали фотофіксування обставин події, в тому числі були відсутні й свідки такого порушення.

Вказані пояснення також частково узгоджуються з наданими позивачем доказами (фотографією обставин події) та відповідно спростовують зазначені в протоколі обставини.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, сформованої посадовими особами Державтоінспекції, в якій позивач заперечував проти вчинення ним адміністративного порушення, інспекторами не було вчинено всіх дій для повного фіксування обставин події, які б усували буд-які сумніви щодо наявності порушення та наявності вини позивача, а саме не відібрано пояснення зазначених в протоколі свідків, до неї не долучено фотографій обставин порушення, зафіксованого приладом «Трукем».

Також мають місце й процесуальні порушення, оскільки позивача не було повідомлено про результати розгляду його адміністративної справи (тобто не виконано обовязок щодо вручення копії постанови, а в разі його відмови від отримання не направлено вказаний документ на адресу порушника).

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У відповідності до ст. 288 КУпАП встановлено, що постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 162 КАС України надано адміністративному суду повноваження на прийняття іншої постанови (не передбаченої переліком частини 2) , яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

За змістом ст. 293 КУпАП під час розгляду позову перевіряється законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймається одне з таких рішень: залишення постанови без зміни; скасування постанови і надсилання справи на новий розгляд; скасування постанови і закриття справи; зміна заходу стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За зазначених обставин справи постанова про адміністративне правопорушення у звязку з ненаданням відповідачем належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, а також наявністю процесуальних порушень під час оформлення та розгляду адміністративної справи посадовими особами Державтоінспекції підлягає скасуванню, а справа направленню на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 11, 158-163, 167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову серії АВ1 №010503 від 15 лютого 2011 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий розгляд.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: