Справа № 826/6691/15
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6691/15 Головуючий у 1-й інстанції: Кротюк О.В. Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

16 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мацедонської В.Е.,

суддів Грищенко Т.М., Лічевецького І.О.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 17 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в м.Києві, Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування наказу,-

в с т а н о в и в:

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 17 квітня 2015 року позов ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в м.Києві, Державної міграційної служби України про визнання нечинним та скасування наказу №710 від 03 грудня 2014 року, викладеного в повідомленні Головного управління державної міграційної служби України в м.Києві №162 від 03 грудня 2014 року, визнання нечинним та скасування рішення Державної міграційної служби України №4-15 від 30 січня 2015 року, викладеного в повідомлені №22 від 19 лютого 2015 року, та зобов'язання вчинити дії залишено без розгляду з підстав, передбачених ст.ст.99, 100 КАС України.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що позивача було позбавлено можливості брати участь у розгляді справи, оскільки не було належним чином повідомлено про час і місце розгляду, що є порушенням прав позивача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи, 14 квітня 2015 року позивач звернулася до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в м.Києві, Державної міграційної служби України, в якому просила скасувати та визнати нечинним наказ №710 від 03 грудня 2014 року Головного управління державної міграційної служби України в м.Києві у частині про відмову у задоволенні заяви про надання статусу біженця; визнати нечинним та скасувати рішення Державної міграційної служби України №4-15 від 30 січня 2015 року про відмову у задоволенні скарги позивача; зобов'язати Головне управління державної міграційної служби України в м.Києві оформити належним чином та подати до Державної міграційної служби України документи для надання статусу біженця; зобов'язати Державну міграційну службу України прийняти рішення про надання позивачу статусу біженця на підставі п.1 ст.1, ст.ст.5-10 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового захисту або тимчасового захисту».

Суд першої інстанції, приймаючи ухвалу про залишення без розгляду позовних вимог, зазначив, що позивачем пропущено строк звернення до суду, встановлений ст.12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», з огляду на те, що адміністративний позов подано 14 квітня 2015 року, однак про факт порушення своїх прав позивач повинен був дізнатися при отриманні відповідних повідомлень Головного управління державної міграційної служби України в м.Києві №162 від 03 грудня 2014 року, №22 від 19 лютого 2015 року.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, зокрема, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

В силу ч.ч.1, 2, 3 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

При цьому, у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, тобто обставин, які є обєктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій і підтверджені належними доказами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо залишення без розгляду позовних вимог позивача відповідно до ч.3 ст.99, ст.100 КАС України, так як пропуск строку звернення до суду є підставою для залишення позовних вимог без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач про оскаржуваний наказ №710 від 03 грудня 2014 року про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, дізналася за наслідком отримання повідомлення №162 від 03 грудня 2014 року Головного управління Державної міграційної служби України у м.Києві. Зазначене повідомлення ОСОБА_2 отримала 08 грудня 2014 року, про що міститься її розписка на повідомленні №162 від 03 грудня 2014 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, оформленим наказом №710 від 03 грудня 2014 року, позивач оскаржила його до Державної міграційної служби України, рішенням якої від 30 січня 2015 року №4-15 відхилено скаргу на рішення органу міграційної служби про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, яке оформлено повідомленням №22 від 19 лютого 2015 року, що отримано позивачем особисто 19 лютого 2015 року, про що міститься її розписка на зазначеному повідомленні.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, протягом п'яти робочих днів з дня отримання повідомлення про відмову можуть бути оскаржені в установленому законом порядку до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, а також до суду у строки, встановлені цим Законом. Особа, яка отримала повідомлення про відхилення скарги про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і не використала права на його оскарження до суду протягом п'яти робочих днів, повинна залишити територію України в установлений строк, якщо вона не має інших законних підстав для перебування в Україні, встановлених Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

З аналізу вищевикладеного вбачається, що рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та рішення про відхилення скарги про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, може бути оскаржено до суду протягом п'яти робочих днів з дня отримання відповідного повідомлення.

Зазначений висновок узгоджується з позицією п.19 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №1 від 25 червня 2009 року «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, повязаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні», згідно якого судам необхідно враховувати, що строк у п'ять робочих днів для оскарження рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, встановлений частиною першою статті 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», застосовується як для подання скарги до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, так і до строків звернення до суду з позовною заявою. При цьому судам необхідно враховувати, що цей строк починається з дня отримання повідомлення про таку відмову та не включає вихідні та святкові дні.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду відносно оскарження наказу №710 від 03 грудня 2014 року, що оформлений повідомленням Головного управління Державної міграційної служби України у м.Києві від 03 грудня 2014 року, яке отримано позивачем 08 грудня 2014 року, оскільки останньою вказане рішення було оскаржено до Державної міграційної служби України, тобто позивач скористався альтернативним способом оскарження рішення органів державної міграційної служби, що визначений законом. Враховуючи, що наказ №710 від 03 грудня 2014 року може бути оскаржений до суду протягом п'яти робочих днів з моменту отримання повідомлення, а також з огляду на отримання позивачем повідомлення 08 грудня 2014 року, ОСОБА_2 при поданні позову 14 квітня 2015 року пропущений строк звернення до суду.

Крім того, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позов в частині позовних вимог про оскарження рішення Державної міграційної служби України №4-15 від 30 січня 2015 року, оформлене повідомленням №22 від 19 лютого 2015 року, також поданий 14 квітня 2015 року з пропуском строку звернення до суду, оскільки зазначене повідомленням отримано позивачем 19 лютого 2015 року, про що міститься її особистий підпис на повідомленні.

При цьому, як вбачається з повідомлень №162 від 03 грудня 2014 року, №22 від 19 лютого 2015 року, ОСОБА_2 розяснено порядок оскарження прийнятих рішень у відповідності до ст.12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Що стосується позовних вимог про зобов'язання Головне управління державної міграційної служби України в м.Києві оформити належним чином та подати до Державної міграційної служби України документи для надання статусу біженця; зобов'язання Державну міграційну службу України прийняти рішення про надання позивачу статусу біженця на підставі п.1 ст.1, ст.ст.5-10 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового захисту або тимчасового захисту», то вони є похідними від позовних вимог про визнання незаконними та скасування рішень №710 від 03 грудня 2014 року та №4-15 від 30 січня 2015 року, а тому строк звернення до суду пропущений.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції на підставі ст.ст.99, 100 КАС України правомірно залишено без розгляду адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в м.Києві, Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування наказу, рішення та зобовязання вчинити дії, з огляду на порушення строку звернення до суду, встановленого ст.12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового захисту або тимчасового захисту», без належного обґрунтування поважності причин пропуску такого строку, що свідчить про відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними. При цьому, зазначення позивачем в суді апеляційної інстанції щодо перебування її на амбулаторному лікуванні протягом двох тижнів судом не приймається, оскільки належних та допустимих доказів позивачем не надано, не конкретизовано, в який проміжок часу вона перебувала на лікуванні, та яким чином це позбавляло її можливості подати позов.

Доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції права останнього на участь в судовому процесі колегією суддів не приймаються, оскільки у відповідності до ч.2 ст.100 КАС України позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи, що свідчить про відповідність дій суду першої інстанції нормам чинного законодавства.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування ухвали суду.

Керуючись ст.ст.195, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 17 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 18 червня 2015 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді Т.М.Грищенко

І.О.Лічевецький

.

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Лічевецький І.О.

Грищенко Т.М.