Справа № 806/1409/15
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року м. Житомир

справа № 806/1409/15

категорія 5.2.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Семенюк М.М.,

з участю секретаря судового засідання Лисайчука А.О.,

представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі адміністративну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "ЖЛ" до Житомирської митниці ДФС про скасування рішення про коригувння митної вартості від 17.11.2014 року № 101060000/2014/300354/2,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить, визнати протиправними та скасувати прийняте Житомирською митницею рішення про коригування митної вартості товарів від 17.11.2014 року № 101060000/2014/300354/2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Житомирській митниці були надані при митному оформлені товару всі необхідні, передбачені Митним кодексом України, документи, які свідчать про правильність визначення митної вартісті товру за першим (основним) методом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав з підстав викладених в письмових запереченнях на позовну заяву (а.с.44-47), також пояснив, що дії посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів відповідають приписам законодавства з питань державної митної справи, а тому підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

17.11.2014 року Товариством з додатковою відповідальністю "ЖЛ" до митного органу було подано митну декларацію (далі - МД) 101060000/2014/017961 (а.с.10) на товар "Какао терте натуральне тип UGNM 1057 (какао паста, твердий стан...), ... загальною вагою нетто 20000 кг, виробник - ... Гана", на умовах FCA (Косьцян, Польща) згідно Інкотермс-2010, придбаного позивачем у "ADM Internetional Sarl", Швейцарія, відповідно до контракту від 13.11.2014 № 1043557 (а.с.17-21).

До декларацій на підтвердження митної вартості товарів було подано, відповідно до частини 2 ст. 53 Митного кодексу України, були надані контракт від 10.11.2014 № 1043557, спеціфікація № 1 від 10.11.2014 року до контракту (а.с.22), інвойс від 12.11.2014 року № 14126953 (а.с.23-25), платіжні доручення від 13.11.2014 року № 51 (а.с.26) і від 14.11.2014 року № 62 (а.с.28) та інші.

Суд звертає увагу, що платіжне доручення від 13.11.2014 року № 52 (а.с.26), яке зазначене в МД 101060000/2014/017961, разом з нею подано не було, що підтверджується наданням його митному органу декларантом під час проведення консультації (а.с.52-53).

Тобто до МД декларантом були подані документи, які містили розбіжності - згідно п. 4.2 контракту № 1043557 від 10.11.2014 року та рахунку фактури № 14126953 від 12.11.2014 року повинна здійснюватись 50% передоплата за товар, а надані платіжні доручення від 13.11.2014 року № 51 і від 14.11.2014 року № 62 не містили даних про 50% передоплату.

Після реєстрації вказаної вище МД в електронній базі даних ЄАІС ДМСУ та початку здійснення митного контролю спрацювали критерії ризику автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (далі - АСАУР) Держмитслужби України - код 105-2 "Необхідно перевірити достовірність та повноту складових митної вартості товарів" (а.с.51).

Викладенні обставини стали підставою для вимоги щодо надання додаткових документів, тому відповідно до частини 3 ст. 53 МКУ, декларанту було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленого рівня митної вартості товар, а саме:

- виписку з бухгалтерської документації (оплата за попередні митні оформлення тощо);

- каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Дана вимога 17.11.2014 року надіслана декларанту електронним повідомленням (а.с.52), який в той же день надав копію платіжного доручення №52 від 13.11.2014 року, комерційну пропозицію від 07.11.2014 року, калькуляцію виробника від 10.11.2014 року та заявив про відмову від подання інших додаткових документів, які вимагалися митницею. Тим самим, декларант відмовився від свого права надання додаткових документів протягом десятиденного терміну, який передбачений ч.3 ст.53 МКУ.

Таким чином, за наданими декларантом документами встановити дійсну ціну товару, заявленого по вище вказаній МД, було не можливо, оскільки вона не базувалася на обєктивних даних, підтверджених документально.

За таких обставин, коли позивач належним чином не підтвердив задекларовану ним митну вартість товару, то відповідно до ч.2 ст. 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товару за ціною угоди не міг бути застосований. В звязку з цим у митного органу виникло право на здійснення коригування митної вартості товарів із застосуванням другорядних методів.

Враховуючи, що декларант фактично відмовився від надання повного переліку додаткових документів що вимагались посадовою особою митниці, які підтверджують числові значення складових митної вартості заявленого товару, була проведена процедура консультації з метою обґрунтування методу визначення митної вартості товару на підставі інформації, яка наявна у органу доходів і зборів.

В результаті проведеної консультації з декларантом, рівень митної вартості оцінюваного товару було скориговано до 4,7 USD/кг, згідно з рішенням № 101060000/2014/300354/2 від 17.11.2014 року (а.с.12) за ціною договору щодо ідентичних товарів на основі МД № 101060000/2014/016564 (а.с.54-55) з урахуванням опису товару, кількості товару, що відповідає принципам і критеріям, визначеним Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

При прийнятті рішення про коригування митної вартості враховувалось країна походження, країна виробництва, виробник товару, асортимент товару та торгівельна марка.

У звязку з незгодою декларанта з рішенням про коригування заявленої митної вартості товарів, відповідно до частини 7 статті 55 МКУ, товари були випущенні у вільний обіг зі сплатою митних платежів, згідно із заявленою митною вартістю та надання гарантій, відповідно до розділу Х Кодексу за МД від 17.11.2014 року № 101060000/2014/018019 (а.с.15-16).

Порядок декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, подання декларантом відомостей для її підтвердження визначено у статтях 52 та 53 Митного кодексу України від 13.03.2012, № 4495-VI (далі - МК України).

Відповідно до ст. 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 1, 2 ст. 52 МК України встановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс -листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з ч. 1 ст. 54 Кодексу, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

При цьому, слід зазначити, що митниця має повноваження витребовувати додаткові документи для перевірки правильності визначення митної вартості товару, однак такі повноваження мають бути реалізовані лише за наявності обґрунтованих підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

В результаті проведення контролю за правильністю визначення митної вартості товару, встановлено, що документи надані відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, подані для митного оформлення містять розбіжності, що стало підставою для вимоги контролюючим органом надання додаткових документів відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України.

Додаткові документи, які було витребувано митницею, входять до переліку, визначеного частиною 3 статті 53 МК України, проте позивачем в повному обсязі вимоги відповідача щодо надання додаткових документів виконано не було, що не заперечувалося його представником в суді.

Разом з тим, відповідачем проведено процедуру консультації з декларантом, з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товару на підставі інформації, яка наявна у декларанта та у митного органу, про що зазначено у графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.

Суд, також, вважає за необхідне зазначити, що під час контролю за правильністю визначення митної вартості товару була проаналізована інформація, що містилась у товаросупровідних документах, наданих до митного оформлення, цінова інформація на подібні/ідентичні товари, що ввозились на митну територію України, після аналізу яких виникли сумніви стосовно заявленої декларантом митної вартості.

Згідно з статтею 361 МК України, однією з цілей системи управління ризиками є визначення обсягу процедур митного контролю. Контроль правильності визначення митної вартості товарів є однією з таких процедур.

Провести перевірку з врахуванням вартості ідентичних та подібних товарів можливо лише вивчивши подані документи, проаналізувавши оформлення минулих періодів та цінову інформацію ЄАІС ДМСУ, як це передбачено Розділами 2 і 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Держмитслужби України від 13.07.2012 року № 362, відповідно до повноважень, наданих Міністерством фінансів України наказом від 24.05.2012 року N 597, які встановлюють, що:

- контроль за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів здійснюється шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари, в т.ч. рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено;

- джерелами інформації, які використовуються під час роботи з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю митної вартості товарів є спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України (далі - ЄАІС ДМСУ).

За інформацією митного органу, як пояснив представник відповідача, митна вартість ідентичної продукції, яка була продана на експорт в Україну з тієї ж країни, на тих же комерційних умовах і час експорту яких був максимально наближеним до оцінюваних товарів, була вищою, ніж оцінювані товари.

Тобто, митним органом, під час проведення митного контролю правильності визначення митної вартості було виявлено заниження митної вартості товару відповідно до бази даних цінової інформації ЄАІС ДМСУ, яка містить інформацію про рівень цін на такі товари, митне оформлення яких вже здійснено, що є достатньою підставою для сумніву у правильності заявленої позивачем митної вартості товарів.

Правомірність використання митним органом бази даних ЄАІС ДМСУ при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості підтверджується також статтями 31, 33, 362 і 363 МК України та наказом Держмитслужби України від 13.07.2012 року N 362, яким затверджено Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України.

Аналогічна правова позиція, яка в силу ст.244-2 КАС України є обов'язковою для всіх судів, висловлена Верховним Судом України у постанові від 22.10.2013 року по справі № 21-342а13.

За таких обставин, коли декларантом не виконано поставлені вимоги, то відповідач, відповідно до митного законодавства, обґрунтовано прийняв оскаржуване рішення. При цьому, встановивши невідповідність задекларованої позивачем вартості товару вартісному рівню того ж товару, який ввозився на митну територію України, відповідач правомірно дійшов висновку про неможливість у даному випадку застосування методу визначення митної вартості за ціною договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З наведених вище підстав суд приходить до висновку, що дії митного органу щодо винесення рішення про коригування митної вартості товарів № 101060000/2014/300354/2 від 17.11.2014 року, згідно якого митну вартість скориговано за ціною договору щодо ідентичних товарів, відповідають приписам законодавства з питань державної митної справи.

Враховуючи вищевикладене, прийняте рішення про коригування митної вартості товарів є правомірними, а позовні вимоги необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

Враховуючи висновок суду про відмову в задоволенні позову та приписи ст.ст. 87, 94 КАС України, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з позивач належить стягнути на користь Державного бюджету України судові витрати, що складаються із судового збору, у розмірі 1644,30 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд

постановив:

В задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "ЖЛ" на користь Державного бюджету України судові витрати, що складаються із судового збору, у розмірі 1644,30 грн.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строків апеляційного оскарження, якщо апеляційної скарги не було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.М. Семенюк

Повний текст постанови виготовлено: 18 червня 2015 р.