Справа № 2-а-11830/11
Суддя: Коваленко І. В.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

номер провадження 6-а/489/109/15
УХВАЛА

Іменем України

17 червня 2015 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

секретаря Коденко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві подання Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області (далі - ВПВР) про зміну способу виконання судового рішення

встановив:

У травні 2015 року ВПВР звернувся до суду із поданням про зміну способу виконання постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02.11.2011, зміненої постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2015, відповідно до якої зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва (далі - УПФ) здійснити перерахунок та підвищити пенсію ОСОБА_1 на 30% мінімальної пенсії за віком (розмір якої встановлений частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування») відповідно до вимог статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 11.02.2011 року, з врахуванням вже виплачених сум за вказаний період.

Посилаючись на відсутність фінансових ресурсів у боржника, як на ускладнюючу обставину виконання постанови суду, та положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», за яким виконання рішень про стягнення коштів з державних установ покладається на органи Державної казначейської служби, державний виконавець просить змінити спосіб виконання постанови суду із зобовязального характеру на стягнення з УПФ на користь ОСОБА_1 коштів в сумі 881,25 грн.

У судове засідання ВПВР представника не направив. У поданні вказав про розгляд справи за відсутності його представника.

УПФ також свого представника до суду не направило, у письмових запереченнях просило в задоволенні подання відмовити, оскільки виконання постанови суду фактично можливо.

Від стягувача надійшла заява про розгляд подання за її відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає, що подання задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Зі змісту подання вбачається, що на примусовому виконанні у ВПВР знаходиться виконавчий лист, виданий Ленінським районним судом м. Миколаєва 25.03.2015 відповідно до постанови цього суду від 02.11.2011, зміненої постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2015, якою зобовязано УПФ здійснити перерахунок та підвищити пенсію ОСОБА_1 на 30% мінімальної пенсії за віком (розмір якої встановлений частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування») відповідно до вимог статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період: з 11.02.2011 року, з врахуванням вже виплачених сум за вказаний період.

Постанова суду УПФ виконана частково в частині нарахування ОСОБА_1 доплати до пенсії в розмірі 881,25 грн., але їх не виплачено боржником через відсутність бюджетного фінансування.

Із письмових заперечень УПФ вбачається, що виплата вказаних коштів буде можливою за наявності відповідного фінансування з державного бюджету.

Стаття 124 Конституції України та стаття 14 КАС України встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 263 КАС України передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Між тим, у поданні ВПВР фактично просить змінити судове рішення, оскільки така вимога як стягнення коштів не була предметом розгляду та дослідження адміністративним судом під час прийняття постанови.

Крім того, відсутність у боржника бюджетних асигнувань не є обставиною, що ускладнює виконання судового рішення, оскільки виплата доплати до пенсії буде можливою УПФ після надходження відповідних сум із державного бюджету.

Інші доводи ВПВР не впливають на висновок суду.

Наведений вище висновок суду відповідає постанові Верховного Суду України від 13.01.2015 по справі № 21-604а14, застосування якою є обовязковою судами.

Керуючись статтею 263 КАС України, суд -

ухвалив:

У задоволенні подання Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області про зміну способу виконання судового рішення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя І.В.Коваленко