Справа № 1613/2-а-919/11
Суддя: Якименко Т. О.
Дата ухвалення: 2011-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1613/2-а-919/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2011 року смт Котельва

Суддя Котелевського районного суду Полтавської області Якименко Т.О. в приміщенні Котелевського районного суду Полтавської області, розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду в Котелевському районі Полтавської області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів, визнання неправомірними дій та зобовязання відповідача в належному розмірі нараховувати і виплачувати підвищення до пенсії дитині війни,

ВСТАНОВИВ:

Позивач вказує на те, що він належить до соціальної категорії "Дитина війни" та відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", що набрав законної сили з 01. 01. 2006 року, має право на отримання щомісячного підвищення до пенсії в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком, проте вказане підвищення у визначеному законом розміні він не отримує.

Вважає, що відповідач неправомірно не доплачує йому підвищення до пенсії за періоди з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 березня 2011 року, проводячи нарахування та виплату підвищення до пенсії не відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а відповідно до п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 530 "Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" в значно менших розмірах, керуючись положеннями нормативно правового акту, який має меншу юридичну силу.

Просив визнати дії відповідача неправомірними та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та провести відповідні виплати з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 березня 2011 року, з урахуванням проведених раніше виплат.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач 11 квітня 2011 року подав до канцелярії суду свої письмові заперечення проти позову, в яких вказав, що законодавчо не визначено механізму нарахування підвищення до пенсії в розмірі, встановленому ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в 2007-2011 роках. Вважає, що не можна застосовувати величину мінімальної пенсії за Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»для обрахування підвищення до пенсії дітям війни, оскільки підвищення до пенсії та пенсія є різним категоріями пенсійних витрат. В звязку з цим просив відмовити в задоволенні позову.

Вивчивши та дослідивши наявні в матеріалах справи документи, приходжу до наступних висновків.

Встановлено, що позивачка є дитиною війни в розумінні ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" позивачка має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком (в редакції Закону від 18. 11. 2004 р. № 2195-ІV, набрав чинності 01.01. 2006 р.).

Також встановлено, що відповідач протягом зазначеного позивачем проміжку часу у 2007 році нарахування підвищення до пенсії не проводив, а у 2008-2010 роках здійснював нарахування та виплату позивачці підвищення до пенсії на підставі п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 530 "Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" в значно менших розмірах, ніж це передбачено діючими положеннями ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Пунктом 12 ст. 71 ЗУ «Про державний бюджет на 2007 рік»дію ст.. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено.

Рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнано неконституційними положення п. 12 ст. 71 ЗУ «Про державний бюджет на 2007 рік».

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року зворотної дії в часі не має, а відтак на період до 09 липня 2007 року не поширюється, а тому вимоги позивача є обґрунтованими за період з 09 липня 2007 року по 12 квітня 2011 року.

Відповідно до п. 41 розділу 2 ЗУ «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»ст.. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни»викладено у новій редакції. Встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнані неконституційними положення п. 41 розділу 2 ЗУ «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Враховуючи рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року та приписи ч. 2 ст. 152 Конституції України, з 22 травня 2008 року відповідач повинен був нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії в розмірі, передбаченому ст.. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни»в редакції, яка діяла до 01 січня 2008 року, оскільки з моменту і ухвалення рішення, щодо неконституційності п. 41 розділу 2 ЗУ «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», ця норма втратила чинність і не підлягала застосуванню.

Згідно з положенням ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правових актів, застосуванню підлягає правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Оскільки будь-яким іншим законом, крім Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії не встановлений, приходжу до висновку про відсутність правових підстав для застосування будь-якої іншої величини, ніж встановлена названим законом, для розрахунку підвищення до пенсії позивачу як дитині війни.

Відсутність механізму реалізації ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" не може бути підставою для невиконання вимог зазначеного Закону, так як відповідач зобовязаний нараховувати підвищення до пенсії дитині війни саме згідно цієї норми.

Позивач звертався до Котелевського районного суду Полтавської області з аналогічним позовом до відповідача. Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 24 червня 2010 року провадження по справі № 728/10 було відкрито. Однак, відповідно до ухвали Котелевського районного суду від 15 жовтня 2010 року провадження по даній справі було закрито, у звязку з тим, що справа не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до листа Вищого Адміністративного суду України від 13.10.2010 року № 1425/11/13-10, звернення особи до 09.09.2010 року до місцевого загального суду з позовною заявою в межах строку, визначеного Цивільним процесуальним кодексом України, яка не була розглянута у звязку з ухваленням Конституційним Судом України Рішення від 09.09.2010 року № 19-пр/2010 у справі за конституційним поданням Верховного суду України щодо відповідності Конституції України положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних з соціальними виплатами», є поважною причиною пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Таким чином, виходячи зі змісту позову та для повного захисту прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд вважає за необхідне, на підставі ч.2 ст.11 КАС України, поновити позивачу строк для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів та зобов'язати відповідача нарахувати недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу позивачу з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії по 12 квітня 2011 року, тобто по день винесення постанови.

На підставі викладеного, керуючись рішенням Конституційного Суду України № 19-рп/2010 від 09. 09. 2010 р, ст. 64 Конституції України, ст.ст. 3, 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського

суду з прав людини", ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст. ст. 6-14, 18, 71, 94, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду в Котелевському районі Полтавської області про визнання неправомірними дій та зобовязання відповідача в належному розмірі нараховувати і виплачувати підвищення до пенсії дитині війни задовольнити повністю.

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Визнати бездіяльність управління Пенсійного фонду в Котелевському районі Полтавської області протиправною в частині не нарахування ОСОБА_1 підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", в розмірі встановленому ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за періоди із 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 12 квітня 2011 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду в Котелевському районі Полтавської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та провести відповідні виплати за періоди із 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 12 квітня 2011 року, з урахуванням проведених раніше виплат.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 03 (три) грн. 40 коп.

Постанова суду винесена в порядку скороченого провадження підлягає негайному виконанню.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Котелевський районний суд Полтавської області, шляхом подання апеляційної скарги в 10-ти денний строк з моменту отримання копії постанови. Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно:

Голова

Котелевського районного суду

Полтавської області ОСОБА_2