Справа № 489/2997/15-а
Суддя: Коваленко І. В.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа №489/2997/15-а
номер провадження 2-а/489/190/15
Постанова
Іменем України
16 червня 2015 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого судді Коваленка І.В.
секретаря Коденко К.В.
за участю:
представника позивача Борисенко Н.В.
представника відповідача Овчарук А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва (далі - УПФ) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії
встановив:
У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати дії УПФ неправомірними щодо відмови у призначенні йому пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язати відповідача призначити йому вказану пенсію з 01.10.2014.
У обґрунтування вимог вказав, що має право на пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до частини першої статті 55 Закону, у зв`язку із чим звернувся із заявою від 29.09.2014 до УПФ про призначення йому цієї пенсії. Рішенням УПФ від 29.12.2014 № 97/1 у призначенні пенсії відмовлено через не підтвердження первинними документами періоду та місця роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Вказані дії відповідача позивач вважає неправомірними, так як ним біла надана довідка та посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в яких зазначено період роботи, населений пункт, посада, оплата праці та загальна кількість відпрацьованого часу.
У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала та просила задовольнити.
Представник відповідача в задоволенні позову просила відмовити.
Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Із матеріалів адміністративної справи вбачається та судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .
29.09.2014 позивач звернувся до УПФ із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до частини першої статті 55 Закону та надав наступні документи: копію паспорту; копію картки платника податків; копію трудової книжки; копію військового квитка; копію довідки про період перебування у відрядженні від 07.05.1993 № 39; копію дублікату посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 2 категорії серії НОМЕР_1 від 18.08.1997; копію довідки про період перебування у відрядженні на роботах по ліквідації наслідків аварії Чорнобильської катастрофи в м. Чорнобиль від 12.05.1993 № 238; довідку про заробітну плату за період роботи з 01.07.1985 по 30.06.1990 від 14.08.2014 № 387; довідку про перейменування підприємства від 14.08.2014 № 385.
Рішенням УПФ від 29.12.2014 № 97/1 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії в зв`язку з тим, що відсутні первинні документи, які б підтвердили період та місце роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Аналогічні підстави відмови надані листом УПФ від 26.03.2015 № 13-Б-15/ОП.
Стаття 46 Конституції України закріпила, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до абзацу 1 пункту 1 частини першої Закону особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку на 10 років.

Для призначення відповідної пенсії особи подають документи, визначені порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок).
Згідно із пунктом 2.1 Порядку до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Судом встановлено, що позивачем були надані необхідні документи для призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 10 років, а саме:

- посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 2 категорії серії НОМЕР_1 від 18.08.1997, що відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року № 51 «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
- довідку Миколаївського АТП-14855 від 12.05.19993 № 238, в якій заначено період знаходження позивача у відрядженні на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в м.Чорнобиль з 17.12.1986 по 20.12.12.1986 та з 23.12.1986 по 25.12.1986 на посаді водія з тарифною ставкою 103 руб. Із значенням кількості відпрацьованих годин та розміру винагороди, нарахованої понад середньомісячний заробіток;
- довідку Іванківського шляховобудівельного управління № 39 Головшляхбуду тресту «Київшляхбуд-2» від 07.05.1993 № 83, в якій вказано період знаходження у відрядженні в Іванківському ШБУ № 39 та виконання роботи в 30-ти кілометровій зоні Чорнобильської АЕС в населеному пункті Чорнобиль в період з 17.12.1986 по 20.12.12.1986 та з 23.12.1986 по 25.12.1986.
Крім того, з трудової книжки позивача вбачається, що в ній на підставі довідки Іванківського РШУ № 659-к зроблено запис про учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи з 17.12.1986.

Заперечуючи проти позову представник відповідача вказувала на те, що вказані довідки не відповідають формі, затвердженій постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 № 122. Не підтвердження довідок первинними документами. В особовій картці ОСОБА_1 не вказано його відкомандирування до зони відчуження, а також не відображено отримання ним додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строк до 14 робочих днів на рік, право на яку він має відповідно до статті 21 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Представник відповідача пояснила, що надана позивачем при отриманні посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році довідка від 09.01.1992 № 10 максимально за змістом відповідає формі довідки, затвердженої постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 № 122, але вона УПФ позивачем не надавалася, а її копія були отримана на підставі запиту УПФ від Департаменту соціального захисту населення Миколаївської облдержадміністрації.
Із матеріалів справи вбачається, що довідку 09.01.1992 № 10 УПФ отримало до прийняття рішення про відмову в призначенні пільгової пенсії.

Досягнення на момент звернення до УПФ позивачем пенсійного віку для призначення пільгової пенсії та правомірність набуття ним статусу учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи представник відповідач не оспорювала.

За правилами частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, відповідно до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
За змістом цієї норми процесуального права у мотивувальній частині рішення суд зобов`язаний навести дані про встановлені обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів з яких суд виходив при вирішенні спору. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи встановлені обставини, наведені норми матеріального і процесуального права, виходячи з наявних у справі доказів суд не приймає доводи представника відповідача про правомірність прийнятого рішення, оскільки до його прийняття УПФ мало усі необхідні документи для призначення позивачу пільгової пенсії, зміст яких надав достатні підстави для позитивного розгляду заяви останнього.

Посилань на неповне відображення відомостей у особовій картці Т-2 є припущенням представника відповідача, оскільки ведення такої картки належить до повноважень кадрової служби підприємства, а надання додаткової оплачуваної відпустки від права працівника на її отримання і використання цього права, а також рішення роботодавця з даного питання.

Стосовно невідповідності довідки форми, затвердженій постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 № 122, то Порядком крім довідки передбачено наданні інших первинних документів, що підтверджують період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС тощо. У даному випадку, як встановлено вище, надані позивачем при зверненні до УПФ документи та отримана відповідачем довідка від органу соціального захисту населення містили усі відомості, які включає форма довідки № 122, що представником відповідача не оспорювалося, як і не оспорювався статус позивача.
За таких обставин, правомірність прийнятого рішення відповідачем є недоведеною, а тому оспорюване рішення підлягає визнанню неправомірним та скасуванню з поновленням порушеного права позивача на пільгову пенсію з дати вказаної у позові.

Керуючись статтями 7-12, 70, 71, 159, 161-163 КАС України, суд -
постановив:
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.10.2014.
Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня її проголошення. Особа, яка приймала участь у справі, але була відсутня при проголошенні судового рішення, вправі подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення.
Суддя І.В.Коваленко
Повний текст постанови
підписано 17.06.2015.