Справа № 2а-705/11
Суддя: Токова С. Є.
Дата ухвалення: 2011-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а- 705- 2011 року
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2011 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ТОКОВОЇ С.Є.

при секретарі ЄВТУШЕНКО О.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення в Соснівському районі в м. Черкаси про стягнення щорічної суми допомоги на оздоровлення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з позовом до відповідача про зобов»язання сплатити не виплачені кошти, посилаючись на те, що згідно медичного висновку Черкаської обласної дитячої спеціалізованої ЛКК № 222 від 22 травня 1996 року її визнано інвалідом дитинства внаслідок аварії на ЧАЕС по 28 квітня 2010 року, та згідно зі ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи має право на щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 4 мінімальних заробітних плат, які визначаються на момент виплати, однак відповідач протягом 2008-2010 роки виплачував їй дану допомогу менші суми по 90 грн. щорічно, яка не співвідноситься з мінімальною заробітною платою, що призвело до зменшення суми виплати. Відповідач відмовив їй у проведенні перерахунку цієї допомоги, тому просить зобов'язати відповідача виплатити їй заборгованість по виплаті щорічної одноразової допомоги на оздоровлення, передбаченої ст. 48 Закону № 796, яка недорахована за 2008-2010 роки в розмірі 7686 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги уточнив та просив визнати дії відповідача неправомірними та просив зобов'язати відповідача виплатити їй заборгованість по виплаті щорічної одноразової допомоги на оздоровлення, передбаченої ст. 48 Закону № 796, яка недорахована за 2008-2010 роки в розмірі 7686 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що згідно медичного висновку Черкаської обласної дитячої спеціалізованої ЛКК № 222 від 22 травня 1996 року позивача визнано інвалідом дитинства внаслідок аварії на ЧАЕС по 28 квітня 2010 року та яка перебуває на обліку в Управління праці та соціального захисту населення в Соснівському районі м. Черкаси.

Згідно ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи позивач має право на щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 4 мінімальних заробітних плат, розмір якої визначається на момент виплати. Відповідач виплачував позивачу дану допомогу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 90 грн., яка на момент її здійснення не відповідає розміру мінімальної заробітної плати.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 62 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»розяснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обовязковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма субєктами господарювання, незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

В ч. 1 ст. 67 вищевказаного Закону передбачено, що конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Тобто, Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»Кабінет Міністрів України не уповноважено зменшувати конкретні суми компенсацій і допомоги, в тому числі змінювати розмір щорічної допомоги на оздоровлення, визначений ст. 48 даного Закону, а надано право на розяснення цього Закону. Суд не бере до уваги доводи відповідача, про те, що встановлення конкретних (зменшених) сум компенсацій і допомоги, допомоги на оздоровлення Кабінетом Міністрів України є виконанням норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки вказані дії Кабінету Міністрів України не сприяють реалізації встановлених Законом прав і гарантій, а змінюють та коректують встановлені цим законом права та гарантії в бік їх зменшення, чим порушують норми Закону, оскільки в ст. 71 чітко встановлено, що дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які приймаються Верховною Радою України.

Зміни, внесені підпунктом 11 пункту 28 розділу II Закону України від 28.12.2007 № 107-VI, відповідно до яких: «Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008.

А тому, частина перша ст. 48 вказаного Закону діяла станом на 2010 рік та діє на даний час в редакції змін Закону від 06.06.1996 року.

Пунктом 5 зазначеного Рішення Конституційного Суду України визначено, що рішення має преюдиційне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникають внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визначені неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відповідно до ч. 6 та 7 ст. 48 цього Закону - виплати, зазначені в цій статті, провадяться протягом одного місяця з дня встановлення інвалідності чи смерті потерпілого та розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Таким чином, будь-яких інших змін до частини першої, шостої та сьомої ст. 48 базового Закону станом на 2010 рік внесено не було.

Таким чином суд вважає, що здійснення виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України, не є правомірним, оскільки не відповідає нормам законів України та Конституції України, як основного закону держави. До того ж відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються зокрема основи соціального захисту, а в ст. 75 Конституції встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент Верховна Рада України, і право делегувати свої повноваження іншим державним органам парламенту Конституцією України не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково, так як вбачається доведеним, що відповідач, ігноруючи норми матеріального права, порушив право позивача на виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік у розмірі, передбаченому Законом № 796, виходячи із суми мінімальної заробітної плати на момент виплати. Права позивача необхідно відновити шляхом покладення на відповідача обовязку здійснити позивачу нарахування та виплату суми щорічної допомоги на оздоровлення, передбаченої ст.48 Закону № 796, в розмірі 4 мінімальних заробітних плат, яка недорахована за 2010 рік, виходячи із суми мінімальної заробітної плати на момент виплати допомоги, за виключенням суми фактично проведених виплат.

Задовольняючи позов частково, суд виходить з того, що вимога про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення в Соснівському районі в м. Черкаси заборгованості по виплаті щорічної одноразової допомоги на оздоровлення, яка недорахована за 2008-2010 роки у визначеній позивачем грошовій сумі в розмірі 7686 грн., не підлягає до задоволення, оскільки такі виплати не були їй нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування допомоги замість органу, якому надані такі повноваження.

Крім того, ст. 99 КАС України встановлено шестимісячний строк звернення до суду за захистом порушеного права. Між тим, як встановлено в судовому засіданні, позивач просить стягнути недоплачені кошти з 2008 по 2010 роки тобто за 3 роки, проте поважності причин пропуску суду не навела.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 16, 19, 22, 64, 75, 92, 113 Конституції України, ст.ст.11, 69-71, 99, 100, 122, 160, 162, 183-2, 186, 256 КАС України ст.ст. 48, 71 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задоволити частково.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Соснівської районної ради м. Черкаси на користь ОСОБА_1 недоплачену суму допомоги на оздоровлення за 2010 рік в сумі 3386 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ст. 186 КАС України.

Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

ГОЛОВУЮЧИЙ: