Справа № 2а-47552/09/1670
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 року м. Київ К/800/25898/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2013 року у справі за позовом управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві до комунального підприємства Полтаваелектроавтотранс про відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2009 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача. Просив стягнути з комунального підприємства «Полтаваелектроавтотранс» заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком № 2, що виникла за період з 1 травня 2009 року по 25 жовтня 2009 року у сумі 210 145 грн. 41 коп.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 10 березня 2010 року позов задоволено. Стягнуто з Комунального підприємства "Полтаваелектроавтотранс" на користь управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України у сумі 210145 грн. 41 коп.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2013 року скасовано постанову суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату і доставку пільгових пенсій в сумі 19608 грн. 06 коп. та прийнято в цій частині нову постанову про відмову у задоволенні позову. В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі в межах ст. 220 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що комунальне підприємство "Полтаваелектроавтотранс" перебуває на обліку як платник страхових внесків в управлінні Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві.

На адресу комунального підприємства «Полтаваелектроавтотранс» позивачем скеровані розрахунки щодо фактичних витрат за період з 1 травня 2009 року по 25 жовтня 2009 року. З детального розрахунку суми боргу по комунальному підприємству «Полтаваелектроавтотранс» вбачається, що визначаючи загальну суму заборгованості підприємства за період травень-жовтень 2009 року, управління Пенсійного фонду України до складу заборгованості за травень, червень, липень, серпень, жовтень 2009 року включило розрахунок управління Пенсійного фонду України в Зінківському районі Полтавської області від 30 січня 2009 року № 376/03-43. Також до складу заборгованості за травень і червень 2009 року включений розрахунок управління Пенсійного фонду України в Машивському районі Полтавської області від 20 січня 2009 року за № 113/17-03. Двічі у травні та червні 2009 року до складу заборгованості включений розрахунок управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві від 7 травня 2009 року за № 03-08/4995, а у серпні, вересні та жовтні 2009 року - розрахунок управління Пенсійного фонду України в Машивському районі Полтавської області від 24 липня 2009 року за № 4439/17-03.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення відповідач зобовязаний проводити оплату фактичних витрат позивача на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах працівникам відповідача за Списком № 2.

Скасовуючи в частині постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що при розрахунку загальної суми заборгованості по відшкодуванню витрат за період з 1 травня 2009 року по 25 жовтня 2009 року позивачем включені розрахунки за інші періоди, подвійно включено суми заборгованості по відшкодуванню витрат, визначених у розрахунках, складених органами Пенсійного фонду.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України Про пенсійне забезпечення.

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування питання щодо відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій працівникам, зайнятим повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2, було врегульовано Законом України Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з абзацом четвертим пункту 1 статті 2, абзацом третім пункту 1 статті 4 Закону України Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування для суб'єктів підприємницької діяльності незалежно від форм власності, які використовують працю найманих працівників, ставка збору на обов'язкове державне пенсійне страхування становить 100% фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів б-з ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, здійснюється відповідно до Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою Пенсійного фонду України № 21-1 від 19 грудня 2003 року.

Згідно п. 6.8 вказаної Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин.

Відповідно до п. 6.4 цієї ж Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 17 грудня 2013 року (справа № 21-453а13).

За таких обставин, суд апеляційної інстанції частково скасовуючи постанову суду першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку щодо обов'язку комунального підприємства Полтаваелектроавтотранс відшкодувати управлінню Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві витрати на виплату і доставку пільгових пенсій за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, за винятком заборгованості по відшкодуванню витрат в сумі 19608 грн. 06 коп., оскільки позивачем подвійно включено суми заборгованості по відшкодуванню витрат, визначених у розрахунках, складених органами Пенсійного фонду.

При цьому, суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що корінці повідомлень за № № 373, 460, 554, 642, 724, 824 не спростовують доводів про подвійне включення сум заборгованості по відшкодуванню витрат, визначених у розрахунках, складених органами Пенсійного фонду.

Доводи касаційної скарги про незаконність судового рішення, порушення норм матеріального та процесуального права безпідставні, не ґрунтуються на доказах та матеріалах справи, спростовуються висновками судів, викладеними у судових рішеннях.

Згідно частини 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 цього Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах доводів касаційної скарги правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2013 року без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк