Справа № 712/4017/15-а
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 712/4017/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко В.А. Суддя-доповідач: Міщук М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів: Міщука М.С. Бєлової Л.В., Гром Л.М.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області про стягнення недоплаченої та начислення соціальної допомоги «дітям війни»,

ВСТАНОВИВ:

6 квітня 2015 року ОСОБА_4 звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області (далі УПФ або відповідач), у якому просила: визнати дії відповідача неправомірними, зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу соціальну допомогу у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 01 січня 2014 року.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач правомірно виплачував позивачу пенсію у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 745 від 06.07.2011 року, оскільки положеннями законів України про державний бюджет не було передбачено застосування норм статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Відповідно до частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши за матеріалами справи наведені у скарзі доводи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач має статус дитини війни, що підтверджується копією посвідчення.

30.03.2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив провести перерахунок та виплату йому пенсії відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

УПФ листом від 02.04.2015 року відмовлено у задоволенні вищезазначеної заяви. Відмова вмотивована тим, що відповідач виплачував доплату до пенсії та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 112 від 25.03.2014 року.

Виходячи з системного аналізу приписів ст. ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність дій відповідача щодо виплати доплати до пенсії та додаткової пенсії у розмірі, визначеному КМ України, оскільки законами України про державний бюджет не було встановлено інших розмірів вказаних виплат, ніж ті, що встановлені КМ України.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком, з огляду на те, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального права, замість залишення без розгляду частини позовних вимог, які заявлені поза межами шестимісячного строку звернення до суду, відмовив в задоволенні позову повністю.

Згідно статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» особам, що належать до соціальної категорії громадян «діти війни», з 01 січня 2006 року відповідач повинен був нараховувати та виплачувати щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно якої мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб щорічно встановлюється Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 87 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 5 частини другої статті 67-1 цього Кодексу), належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення.

Згідно із абзацом 8 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25.01.2012 року нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Однак, починаючи з 01 січня 2014 року, Закон України «Про державний бюджет України на 2014 рік» в редакції від 16 січня 2014 року не містить жодної норми, яка б обмежувала у 2014 року пряме застосування ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

При цьому, згідно Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 31 липня 2014 року, який набрав чинності 03 серпня 2014 року, встановлено, що норми і положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного Фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, з 01 січня 2014 року до набрання законної сили Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», тобто до 03 серпня 2014 року застосуванню підлягають норми ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Однак, з 03.08.2014 року внесені зміни, відповідно до яких положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Тобто, на момент звернення позивача з позовом положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Аналогічна позиція викладена у рішенні Вищого адміністративного суду України від 22.09.2014 року у справі № К/800/48769/14.

В п.9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" передбачено, зокрема, що норми і положення статей 5 та 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Тобто, у 2015 році не передбачені взагалі виплати дітям війни у розмірі встановленому ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

При цьому позовні вимоги за період з 01 січня 2014 року по 06 жовтня 2014 року підлягають залишенню без розгляду згідно ст.ст.99,100 КАС України, враховуючи що позивач звернувся до суду 06 квітня 2015 року (згідно штампу суду першої інстанції).

Відповідно до частини 2 статті 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав,свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк.

Згідно частини 1 статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Таким чином, пропуск строку звернення до суду є підставою для залишення його без розгляду, а не для відмови в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, позовні вимоги щодо відмови в задоволенні позову за період з 01 січня 2014 року по 06 жовтня 2014 року підлягають залишенню без розгляду, а постанова суду щодо відмови в позові в цій частині скасуванню в зв'язку з порушенням норм процесуального права.

Керуючись статтями 99, 100, 160, 195, 197, 198, 203, 205, 206 КАС України суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 квітня 2015 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог за період з 01 січня 2014 року по 06 жовтня 2014 року, позов в цій частині залишити без розгляду.

В решті постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя

Судді:

.

Головуючий суддя Міщук М.С.

Судді: Бєлова Л.В.

Гром Л.М.