Справа № 815/5625/14
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/5625/14

Категорія: 8.2.3 Головуючий в 1 інстанції: Балан Я. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Сівєлькіної С.Є.,

представника позивача Олійник Л.О., представника відповідача Лобинічева О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Малиновському районі Головного управління державної фіскальної служби в Одеській області (правонаступника Державної податкової інспекції у Малиновському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області) до Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства () про стягнення та перерахування на користь бюджету заборгованості по податку на додану вартість у розмірі 393 789 грн. з певних розрахункових рахунків Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства,-

В С Т А Н О В И В:

03 жовтня 2014 року Державна податкова інспекція у Малиновському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області звернулася до суду з адміністративним позовом до Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства про стягнення на користь бюджету заборгованості по податку на додану вартість у розмірі 393 789 грн. 00 коп. та перерахування зазначених коштів до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області на п/р 0007, код бюджетної класифікації 14010100, МФО банку 828011 з наступних розрахункових рахунків, що були відкриті ПДРГП: №9000 в АТ «УкрСиббанк», №236 в Ф Одеське міське відділення №7860 АТ «Ощадбанк» м. Одеса, №0976 в Філії ПАТ ПІБ в м. Херсон, №8 в Ф ОРУ АТ «Б» Фінанси та Кредит» м. Одеса, №5006 в Філії ПАТ ПІБ в м. Одеса, №5006 в Філії ПАТ ПІБ в м. Одеса, №5081 в АТ «ЗЛАТОБАНК», №9001 в АТ «УкрСиббанк», №9001 в АТ «УкрСиббанк», №9002 в АТ «УкрСиббанк».

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач є платником податків і зборів, передбачених Податковим кодексом України та в даний час є боржником перед бюджетом. Так, за Причорноморським державним регіональним геологічним підприємством станом на 25.07.2014 року рахується заборгованість з податку на додану вартість у загальному розмірі 1 606 449 грн. 99 коп., в тому числі за період з січня 2014 року по травень 2014 року у розмірі 393 789 грн. 00 коп., яка виникла у відповідача на підставі несплати в порядку та строки, передбачені податковим законодавством, самостійно визначених податкових зобов'язань, заявлених підприємством в податкових декларацій. Вказані суми є узгодженими відповідно до приписів ст. 54 Податкового кодексу України та станом на час звернення позивача до суду з адміністративним позовом не сплачені, що завдає шкоди інтересам держави.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року адміністративний позов Державної податкової інспекції у Малиновському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області задоволений у повному обсязі. Стягнуто з Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства (, адреса: 65070, м. Одеса, вул. 25-ї Чапаївської дивізії, 1) на користь держави, на р/р 0007, отримувач -ГУ ДКС України в Одеській області, банк ГУ ДКС України в Одеській області, МФО 828011, податкову заборгованість Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства (; адреса: 65070, м. Одеса, вул. 25-ї Чапаївської дивізії, 1) по податку на додану вартість у розмірі 393 789 (триста дев'яносто три тисячі сімсот вісімдесят дев'ять) грн. з наступних рахунків відповідача: №9000 в АТ «Укр Сиббанк», валюта рахунку - українська гривня, МФО 351005, №236 в Ф Одеське міське відділення №7860 АТ «Ощадбанк» м. Одеса, валюта рахунку - українська гривня, МФО 388078, №0976 в Філії ПАТ ПІБ в м. Херсон, валюта рахунку - українська гривня, МФО 352286, №8 в Ф ОРУ АТ «Б» Фінанси та Кредит» м. Одеса, валюта рахунку російський рубль, МФО 328823, №8 в Ф ОРУ АТ «Б» Фінанси та Кредит» м. Одеса, валюта рахунку українська гривня, МФО 328823, №5006 в Філії ПАТ ПІБ в м. Одеса, валюта рахунку - українська гривня, МФО 328135, №5006 в Філії ПАТ ПІБ в м. Одеса, валюта рахунку - українська гривня, МФО 328135, №5081 в АТ «ЗЛАТОБАНК», валюта рахунку - російський рубль, МФО 380612, № 5081 в АТ «ЗЛАТОБАНК», валюта рахунку - Євро, МФО 380612, №5081 в АТ «ЗЛАТОБАНК», валюта рахунку - долар США, МФО 380612, №5081 в АТ «ЗЛАТОБАНК», валюта рахунку - українська гривня, МФО 380612, № 9001 в АТ «УкрСиббанк», валюта рахунку - українська гривня, МФО 351005, №9001 в АТ «УкрСиббанк», валюта рахунку - українська гривня, МФО 351005, №9002 в АТ «УкрСиббанк», валюта рахунку - українська гривня, МФО 351005.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням Причорноморське державне регіональне геологічне підприємство подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову ДПІ.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї представника позивача Олійник Л.О., представника відповідача Лобинічева О.І., вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідач зареєстрований у встановленому законом порядку як юридична особа та перебуває на обліку у ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області з 11.01.1997 року за №15158, , адреса: 65070, м. Одеса, вул. 25-ї Чапаївської дивізії, 1 (аркуш справи 29).

Згідно п. 36.1 ст. 36 Податкового Кодексу України №2755-VII від 02.12.2010 року (надалі - Податковий Кодекс) податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та сплатити суми податку та збору в порядку та строки, визначені цим Кодексом.

Відповідальність за порушення строків сплати узгодженої суми грошового зобов'язання передбачена п. 126.1 ст. 126 Податкового Кодексу України, яким передбачено, зокрема, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що заборгованість відповідача виникла внаслідок несплати самостійно визначених податкових зобов'язань, заявлених підприємством в податкових деклараціях: за січень 2014 року на суму 37 028,00 грн., за лютий 2014 року на суму 83 423, 00 грн., за березень 2014 року 105 859,00 грн., за квітень 2014 року на суму 99794,00 грн., за травень 2014 року на суму 67685,00 грн., у порядку та строки, визначені Податковим кодексом України.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач до податкового органу подав податкові декларації з податку на додану вартість, в яких позивачем самостійно визначались зобов'язання з податку на додану вартість з відповідними додатками:

- №2 від 18.02.2014 року, згідно якої відповідачем самостійно визначено податкові зобов'язання з податку на додану вартість у сумі - 37 028 грн. 00 коп. (аркуші справи 25-28);

- №4 від 18.03.2014 року, згідно якої самостійно визначена сума зобов'язання з податку на додану вартість складає - 83 423 грн. 00 коп. (аркуші справи 20-24);

- № від 16.04.2014 року, згідно якої самостійно визначена сума зобов'язання з податку на додану вартість складає - 105 859 грн. 00 коп. (аркуші справи 16-19);

- № від 19.05.2014 року, згідно якої самостійно визначена сума зобов'язання з податку на додану вартість складає - 99 794 грн. 00 коп. (аркуші справи 12-15);

- № від 18.06.2014 року, згідно якої самостійно визначена сума зобов'язання з податку на додану вартість складає - 67 685 грн. 00 коп. (аркуші справи 8-11).

Згідно п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За результатами проведення аналізу фінансової звітності Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства, а саме: наявних в матеріалах справи податкових накладних, довідки-розрахунку заборгованості підприємства відповідача до бюджету, а також даних облікових карток платника податку на додану вартість Причорноморське державне регіональне геологічне підприємство, станом на 25.07.2014 року має податковий борг у розмірі 393 789 грн. 00 коп., який у добровільному порядку відповідачем не погашено, у судовому порядку не стягувався (аркуші справи 5-7)

Згідно даних облікових карток платника також вбачається, що підприємством частково сплачуються до бюджету суми податку на додану вартість. Так, з початку року, станом на 30.06.2014 року підприємством внесено 33 044 грн. 74 коп., в тому числі протягом січня - травня 2014 року. Проте, з урахуванням наявного на початок року сальдо: загальна заборгованість - 731 337 грн. 04 коп., вказані суми зараховувались у рахунок погашення уже існуючої заборгованості.

Таким чином, станом на 25.07.2014 року заборгованість відповідача перед бюджетом складає 393 789 грн. 00 коп., яка підлягає стягненню.

Задовольняючи адміністративний позов Державної податкової інспекції у Малиновському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області, суд першої інстанції виходив з наступного, з чим погоджується апеляційний суд.

Згідно п. п. 4.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України, податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 14.1.175 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з п. 20.1.28 п. 20.1 ст. 20 розділу 1 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою погашення податкового боргу, позивачем відповідно п. п. 59.1, 59.3, 59.4, 59.5 ст. 59 Податкового Кодексу України на адресу відповідача, було надіслано податкову вимогу №3 від 08.01.2013 року на суму 603 250,58 грн.(заборгованість підприємства станом на 08.01.2013 року).

Докази щодо оскарження або оплати відповідачем податкової заборгованості у розмірі 393 789 грн. 00 коп. повністю або частково станом на момент розгляду справи суду першої інстанції надані не були.

Згідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п. 20.1.18 Податкового Кодексу України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Тобто, позивач - орган державної податкової служби є суб'єктом владних повноважень, який у спірних правовідносинах реалізує надані йому владні управлінські функції та має право звертатися до суду з відповідними позовними вимогами щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг.

У відповідності до пункту 95.1 статті 95 Податкового Кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з п. 95.3. ст. 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

У відповідності до наданої податковим органом довідки №4603/15-52-18-05 від 25.07.2013 року, Причорноморське державне регіональне геологічне підприємство має наступні рахунки, відкриті в банківських установах: №9000 в АТ «УкрСиббанк», №236 в Ф Одеське міське відділення №7860 АТ «Ощадбанк» м. Одеса, МФО 388078, №0976 в Філії ПАТ ПІБ в м. Херсон, МФО 352286, №8 в Ф ОРУ АТ «Б» Фінанси та Кредит» м. Одеса, МФО 328823, №5006 в Філії ПАТ ПІБ в м. Одеса, МФО 328135, №5006 в Філії ПАТ ПІБ в м. Одеса, МФО 328135, №5081 в АТ «ЗЛАТОБАНК», МФО 380612, №9001 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, №9001 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, №9002 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005 (аркуші справи 30-31).

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову Державної податкової інспекції у Малиновському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, висновки суду відповідають обставинам справи. Доводи, наведені в апеляційній скарзі, є не суттєвими і правильність висновків суду не спростовують.

Відтак, апеляційна скарга Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали апеляційного суду в повному обсязі.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов