Справа № 180/3920/14-а
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2015 рокусправа № 180/3920/14-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

за участю секретаря судового засідання: Фірсіка Д.Ю.

за участі представника відповідача Супрун Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. імені Газети «Правда», 29, апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Марганці Дніпропетровської області на постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12.05.2015 р. в справі № 180/3920/14-а за позовом ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Публічне акціонерне товариство «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», до управління Пенсійного фонду України в м. Марганці Дніпропетровської області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Марганці Дніпропетровської області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії, в якому просила визнати незаконним рішення від 04.12.2014 р., оформлене протоколом № 50, про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, зобовязати призначити пенсію за вислугу років з 24.11.2014 р. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідачем не зараховано до спеціального стажу період роботи з 17.06.2003 р. по 14.04.2009 р. в ВАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на посаді медичної сестри цеху охорони здоровя через відсутність відомостей про акредитацію цеху охорони здоровя як медичного закладу.

Постановою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12.05.2015 р. позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову, ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні позову, вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи. Апелянт вказує на неврахування судом приписів п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». відповідно до якого право на пенсію за вислугу років мають працівники охорони здоровя при наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у визначеному Кабінетом Міністрів України порядком. Перелік закладів охорони і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. № 909. Цех охорони здоровя, в якому позивач працювала з 17.06.2003 р. по 14.04.2009 р. медичною сестрою, постановою не передбачено. Посилання суду на Положення про цех охорони здоровя апелянт вважає безпідставним, оскільки воно затверджено 01.08.2011 р., тобто після звільнення позивача. Крім того, судом не враховано, що термін дії акредитаційного сертифікату серії МЗ № 006650 від 07.12.2006 р. діяв з 28.11.2006 р. по 28.11.2009 р., тобто у позивача відсутній необхідний стаж для призначення пенсії за вислугу років.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Позивач до судового засідання не зявився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, у звязку з чим колегія суддів визнала за можливе здійснити апеляційний перегляд справи за відсутністю позивача.

Представник третьої особи до судового засідання не зявився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, у звязку з чим колегія суддів визнала за можливе здійснити апеляційний перегляд справи за відсутністю представника т третьої особи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з 11.09.1989 р. по 02.04.1991 р. працювала санітаркою операційної 4 пологового будинку м. Запоріжжя; з 15.04.1991 р. по 13.07.1992 р. санітаркою консультації «Шлюб і сімя» 4 пологового будинку м. Запоріжжя; з 14.07.1992 р. по 12.05.1995 р. медсестрою гінекологічного відділення 4 пологового будинку м. Запоріжжя; з 12.05.1995 р. по 15.04.2003 р. медичною сестрою гнійного відділення хірургічного відділення Марганецької центральної міської лікарні; з 15.04.2009 р. по 2014 р. медичною сестрою палатною, сестрою медичною інфекційно-боксового педіатричного відділення комунальної установи «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня»; з 17.06.2003 р. по 14.04.2009 р. медичною сестрою цеху охорони здоровя ПАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» (далі ПАТ «МГЗК»).

В період роботи позивача медичною сестрою цеху охорони здоровя ПАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» згідно з посадовою інструкцією позивач безпосередньо підпорядковувалась завідуючому здоровпунктом ПАТ «МГЗК», який з 28.11.2006 р. акредитовано Міністерством охорони здоровя.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача права на призначення пенсії за вислугу років.

Колегія суддів, розглядаючи справу в межах апеляційного оскарження, вважає такий висновок суду першої інстанції обґрунтованим, виходячи з наступного.

24.11.2014 р. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулась до УПФУ в м. Марганці із заявою про призначення пенсії за вислугу років на підставі п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Рішенням відповідача, викладеним в протоколі № 50 від 04.12.2014 р., відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років у звязку з відсутністю 25-річного стажу на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років, через не зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, роботи на посаді медичної сестри цеху охорони здоровя ПАТ «МГЗК» з 17.06.2003 р. по 14.04.2009 р.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з 11.09.1989 р. по 02.04.1991 р. працювала санітаркою операційної 4 пологового будинку м. Запоріжжя; з 15.04.1991 р. по 13.07.1992 р. санітаркою консультації «Шлюб і сімя» 4 пологового будинку м. Запоріжжя; з 14.07.1992 р. по 12.05.1995 р. медсестрою гінекологічного відділення 4 пологового будинку м. Запоріжжя; з 12.05.1995 р. по 15.04.2003 р. медичною сестрою гнійного відділення хірургічного відділення Марганецької центральної міської лікарні; з 15.04.2009 р. по 2014 р. медичною сестрою палатною, сестрою медичною інфекційно-боксового педіатричного відділення комунальної установи «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня»; з 17.06.2003 р. по 14.04.2009 р. медичною сестрою цеху охорони здоровя ПАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат».

Спірним є період роботи позивача з 17.06.2003 р. по 14.04.2009 р. на посаді медичної сестри цеху охорони здоровя ПАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат».

Прикінцевими положеннями Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років, здійснюється згідно з окремими законодавчими актами через професійні та корпоративні фонди, які функціонують відповідно до Закону України «Про недержавне пенсійне забезпечення».

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, пенсійне забезпечення цих осіб здійснюється за нормами вказаного Закону при досягненні пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення», із збереженням діючого порядку їх фінансування.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. № 909, встановлено, що робота на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) в лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби та територіальних органах Держсанепідслужби, діагностичних центрах враховується до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугою років.

Переліком закладів охорони здоровя, затвердженим Міністерства охорони здоровя України 28.10.2002 р. № 385, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.11.2002 р. за № 892/7180, передбачено пункт охорони здоров'я (здоровпункт), який створюється на

підприємствах в установах, організаціях і входить до складу

поліклініки або амбулаторії.

Статтею 16 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоровя» визначено заклади, які забезпечують безпосередньо охорону здоровя. Заклади охорони здоровя створюються підприємствами, установами та організаціями з різними формами власності, а також приватними особами при наявності необхідної матеріально-технічної бази і кваліфікації фахівців. Необхідною умовою створення закладів охорони здоровя є їх державна реєстрація та акредитація.

Відповідно до п. 2 Порядку акредитації закладів охорони здоровя, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.1997 р. № 765, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, акредитації підлягають всі заклади охорони здоровя незалежно від форми власності. Перша акредитація закладу проводиться через два роки від початку провадження діяльності. Наступні акредитації проводяться кожні три роки.

Центральний здоровпункт ВАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» акредитовано Головною акредитаційною комісією Міністерства охорони здоровя України відповідно до акредитаційного сертифікату серії МЗ № 006650, виданого 07.12.2006 р., з 28.11.2006 р. по 28.11.2009 р.

Як вбачається з Положення про здоровпункт та Положення про цех охорони здоровя ВАТ «МГЗК», здоровпункт входить до складу цеху охорони здоровя.

Згідно з посадовою інструкцією позивача вона безпосередньо підпорядковувалась завідуючому здоровпунктом.

Відтак, до стажу роботи позивача, який дає право на пенсію за вислугу років, включається період роботи на посаді медичної сестри цеху охорони здоровя ВАТ «МГЗК» з 28.11.2006 р. по 14.04.2009 р., тобто той період, коли здоровпункт цеху охорони здоровя ВАТ «МГЗК» мав акредитацію.

З розрахунку стажу позивача, зробленого відповідачем, вбачається, що цей період складає 2 роки 4 місяці 17 днів.

Стаж роботи позивача, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, без врахування стажу роботи в ВАТ «МГЗК» складає 23 роки 6 місяців 10 днів, що підтверджується протоколом № 50 від 04.12.2014 р. З урахуванням спеціального стажу в ВАТ «МГЗК», який дає право на пенсію за вислугу років та складає 2 роки 4 місяці 17 днів, стаж роботи позивача, який дає право на пенсію за вислугу років, становить 25 років 10 місяців 27 днів, що відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» позивач має право на призначення пенсії за вислугу років.

Доводи апелянта про те, що Положення про цех охорони здоровя ПАТ «МЗГК», яке затверджене у 2011 р., не може братися до уваги через те, що воно затверджене після звільнення позивача, колегія суддів вважає необґрунтованими. Як зазначено вище, пункт охорони здоровя (здоровпункт) міститься у Переліку закладів охорони здоровя, затвердженому Міністерства охорони здоровя України 28.10.2002 р. № 385, є акредитованим закладом охорони здоровя, тому робота позивача в такому закладі повинна включатися до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років.

Інші доводи апелянта спростовуються приведеними вище обставинами.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Марганці Дніпропетровської області на постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12.05.2015 р. в справі № 180/3920/14-а залишити без задоволення.

Постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12.05.2015 р. в справі № 180/3920/14-а за позовом ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Публічне акціонерне товариство «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», до управління Пенсійного фонду України в м. Марганці Дніпропетровської області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 18.06.2015 р.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко