Справа № 556/891/15-а
Суддя: Іванків О.В.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛОДИМИРЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 556/891/15-а
Номер рядка звіту 90
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" червня 2015 р.

Володимирецький районний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Іванків О.В.,

при секретарі Кньовець Н.П.

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Володимирець справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України у Володимирецькому районі про визнання відмови незаконною та зобовязання до вчинення дій, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та незаконними дії посадових осіб управління Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі, якими йому відмовлено у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на шість років, як особі, що постраждала від аварії на ЧАЕС з 07 квітня 2015 року. Свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідач незаконно відмовив йому у зниженні пенсійного віку, як особі, що постраждала від аварії на ЧАЕС, просив зобовязати відповідача призначити йому пенсію з дня досягнення пенсійного віку.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, надали пояснення в межах позову.

Представник відповідача проти позову заперечила, пояснила, що відмова у призначенні пенсії позивачу є законною, ґрунтується на вимогах закону і матеріалах пенсійної справи, оскільки ОСОБА_1 не надав достатніх доказів, які б підтверджували його право на пільгову пенсію. Тому просила відмовити у задоволенні позову.

Проаналізувавши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" громадянам, які постійно проживали або працювали у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсії надаються зі зменшенням пенсійного віку на 3 роки, та додатково на 1 рік за кожні 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

За змістом даної норми Закону, право на пенсію із зниженням пенсійного віку мають особи, які або працювали, або постійно проживали на територіях радіологічного забруднення, про що, на думку суду, свідчить сполучник «або» у тексті статті.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є постраждалим від аварії на ЧАЕС 3 категорії, що підтверджується посвідченнями серії Б. №512240.

07 квітня 2015 року позивачу виповнилось 54 роки, що підтверджується оглянутим в судовому засіданні паспортом серії КВ №374023.

Як вбачається із матеріалів справи та пояснень позивача, ОСОБА_1 у встановленому законом порядку звернувся до Управління Пенсійного фонду з приводу призначення пенсії відповідно до вимог ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із зниженням пенсійного віку. Відповідач відмовив в призначенні пенсії з тих підстав, що права на зниження пенсійного віку на шість років позивач ОСОБА_1 не набув, оскільки в період до 01.01.1993 року працював на підприємстві в м.Львові, що виключає можливість його одночасного проживання в зоні радіоактивного забруднення, що підтверджується листом управління ПФУ №1071/03 від 09.04.2015 року та письмовими запереченнями представника відповідача .

Така відмова відповідача у призначенні пенсії ОСОБА_1 є неправомірною, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів Української РСР №106 від 23.07.1991 року віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, і постійно проживає в даному населеному пункті з часу свого народження, в т.ч. проживав в с.Сопачів і на час аварії на ЧАЕС. Дана обставина підтверджується довідкою Сопачівської сільської ради №382 від 12.03.2015 року.

Відомості про період проживання ОСОБА_1 в с.Сопачів Володимирецького району в період з 07.04.1961 року ао 03.07.1990 року включено у довідку на підставі записів у книгах погосподарського обліку, які є книгами первинного обліку, таким чином довідка, надана відповідачу, повністю відповідає вимогам Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 р. N 22-1, і спростовує твердження представника відповідача, оскільки з часу аварії на ЧАЕС по 03.07.1990 року позивач ОСОБА_1 постійно прожив в зоні радіоактивного забруднення 4 роки 2 місяці 07 днів.

Відмова управління ПФУ у Володимирецькому районі ґрунтується на тій обставині, що позивач ОСОБА_1 в період до 01.01.1993 року працював в м.Львові і не міг постійно проживати в ІНФОРМАЦІЯ_2. Разом з тим, доводи відповідача в цій частині повністю спростовані наданими позивачем належними та допустимими доказами.

Так, з трудової книжки ОСОБА_1 серії БТ-11 №1456403 вбачається, що позивач з 11.10.1988 року прийнятий на роботу електромонтажника з розподільчих пристроїв 2-го розряду КП Монтажне управління №6 «Електропівденьзахідмонтаж» по монтажу атомних і теплових електростанцій та електропідстанцій, де працює по даний час.

Судом встановлено, що вказане підприємство дійсно знаходиться в м.Львів, разом з тим фактичне робоче місце позивача ОСОБА_1 за весь час його роботи на підприємстві розташоване в м.Кузнецовськ Рівненської області, на Рівненській АЕС.

Дана обставина підтверджується сукупністю доказів, досліджених у судовому засіданні, які, на думку суду, є належними, допустимими і в своїй сукупності достовірно встановлюють обставини, що мають значення для справи.

Так, позивач ОСОБА_1 пояснив, що підприємство, на яке він влаштувався на роботу, знаходиться в м.Львові, однак з першого дня роботи він на весь календарний рік відряджався до Рівненської АЕС, і його робоче місце було в м.Кузнецовськ. Тому він постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_3, яке знаходиться на відстані 7 км. від Кузнецовська, і їздив на роботу попутним, громадським транспортом, або велосипедом.

Показання позивача повністю підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які пояснили, що після влаштування на роботу, ОСОБА_7 щодня їздив на роботу в м.Кузнецовськ, де він працював на РАЕС. При цьому і сам ОСОБА_1, і вся його сімя постійно проживали в ІНФОРМАЦІЯ_2.

З письмових доказів, а саме довідок №12 від 30.03.2015 року, №8 від 10.03.2015 року, досліджених в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_1 в період з 11.10.1988 року по 01.01.1993 року працював електромонтажником, електрозварником на Рівненській АЕС в м.Кузнецовськ. Зокрема, з довідки №8 від 10.03.2015 року вбачається, що в період з 11.10.1988 року по 31.12.1988 року, з 02.01.1991 року по 31.12.1991 року, з 02.01.1992 року по 31.12.1992 року ОСОБА_1 було відряджено для роботи на Рівненській АЕС в м.Кузнецовську Рівненської області.

Оскільки накази по підприємству КП Монтажне управління №6 «Електропівденьзахідмонтаж» по монтажу атомних і теплових електростанцій та електропідстанцій за 1989 та 1990 рр. не збереглись, що підтверджується вказаними вище довідками, період роботи ОСОБА_1 саме на Рівненській АЕС в м.Кузнецовську на протязі 1989 та 1990 рр. підтверджено оглянутими в судовому засіданні табелями обліку робочого часу, з яких вбачається, що місце роботи ОСОБА_1 в період з 02.01.1989 по 31.12.1989 року та з 02.01.1990 р. по 31.12.1990 року знаходилось саме в м.Кузнецовську, на Рівненській АЕС. Підтвердженням цього є також і та обставина, що за період роботи 1989-1990 рр. ОСОБА_1 надавалась додаткова відпустка за роботу у забрудненій зоні (довідка №8 від 10.03.2015 року).

Таким чином, сукупністю досліджених в судовому засіданні письмових доказів та показаннями свідків встановлено, що в період з 11.10.1988 року по 01.01.1993 року ОСОБА_1 постійно працював в м.Кузнецовськ Рівненської області та постійно проживав в цей же період в с.Сопачів Володимирецького району, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Як вбачається зі ст.17 Цивільного Кодексу України 1963 року, яким було врегульовано цивільні відносини до 01.01.2004 року, місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає. Аналогічно, у відповідності до ст..29 діючого Цивільного Кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

З огляду на це, факт постійної роботи позивача ОСОБА_1 в м.Кузнецовську підтверджує факт проживання ОСОБА_1 в с.Сопачів, і унеможливлює його проживання в с.Ст.Добротвір Кам»янко-Бузького району Львівської області, в якому позивач був зареєстрованим в період з 27.07.1990 р. по 26.12.2012 року,

Таким чином, із досліджених судом доказів вбачається, що ОСОБА_1 постійно проживав на території радіоактивного забруднення як на момент аварії на ЧАЕС, так і в подальшому, в т.ч. станом на 01.01.1993 року прожив в зоні гарантованого добровільного відселення понад 6 років, і набув право на отримання пенсії із зниженням пенсійного віку у відповідності до ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , тобто по досягненню 54 років.

Заяву про призначення йому пенсії із зниженням пенсійного віку ОСОБА_1 подав до управління ПФУ у Володимирецькому районі 07.04.2015 року.

З урахуванням досліджених матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 своєчасно та у встановленому порядку звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії із зниженням пенсійного віку, та надав на підтвердження такого права відповідні документи.

З урахуванням викладеного, відмова управління ПФУ у призначенні позивачу пенсії не ґрунтується на законі, і є протиправною.

У відповідності до ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

У відповідності до вимог ст.45 "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсія за віком призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З урахуванням викладеного, з метою поновлення порушених прав позивача, суд вважає за необхідне визнати відмову відповідача управління Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на шість років протиправною та зобовязати відповідача призначити позивачу таку пенсію, починаючи з 08 квітня 2015 року.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст.17, 21, 104, 159, 162 КАС України, суд -

постановив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного Фонду України у Володимирецькому районі у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на шість років.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, пенсію із зниженням пенсійного віку на шість років відповідно до вимог ст..55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме з 08 квітня 2015 року.

Управління Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі звільнити від сплати судового збору на підставі п.18) ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а суб"єктом владних повноважень, якого було повідомлено про можливість отримання постанови суду безпосередньо в суді - протягом десяти днів з наступного дня після закінчення п"ятиденного строку з часу отримання такого повідомлення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Головуюча:

Повний текст постанови проголошено 12 червня 2015 року