Справа № 809/2218/15
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2015-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2015 р. Справа № 809/2218/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Матуляка Я.П.

при секретарі Візінському М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, вул. Дорошенка, 28 в/10, м. Івано-Франківськ, 76000

про стягнення заборгованості в сумі 1084,55 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області звернулася в суд з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті єдиного податку в сумі 1084,55 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем в порушення статтей 16, 295 Податкового кодексу України не сплачено узгоджену суму податкового зобов'язання з єдиного податку за квітень-вересень 2014 року в сумі 1068,86 грн. та нарахованої пені за березень 2014 року-квітень 2014 року в розмірі 15,69 грн., а всього разом 1084,55 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, на адресу суду направив клопотання, в якому просив проводити розгляд справи без участі представника інспекції. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити повністю.

Відповідач в судове засідання не зявився, поштове відправлення із ухвалою суду та повісткою, направлені відповідачу за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, повернулося до суду без вручення в звязку із закінченням терміну зберігання. В такому випадку у відповідності до частини 11 статті 35 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС) України у разі повернення поштового відправлення, яке не вручене адресату з незалежних від суду причин, вважається, що останнє вручене належним чином. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи відповідач суду не подав, причини неявки суду не повідомив. Наданим правом на подання заперечення проти позову не скористався.

Відповідно до частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Тому, на підставі вищенаведеної норми, враховуючи наявність в матеріалах справи достатньої кількості доказів, необхідних для вирішення справи по суті, суд визнав можливим розглянути дану адміністративну справу на підставі наявних у ній доказів за відсутності сторін.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 02.06.2010 року зареєстрована як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного держаного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.13-14) та з 03.06.2010 року відповідач перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області як платник податків.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 10.1.2. пункту 10.1. статті 10 Податкового кодексу України визначено, що єдиний податок належить до місцевих податків.

Відповідно до приписів пункту 291.3. статті 291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

На підставі поданої відповідачем 17.01.2012 року заяви про застосування спрощеної системи оподаткування, відповідач з 01.01.2012 року перейшов на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності зі сплати єдиного податку, про що останньому видано свідоцтво платника єдиного податку серії Б № 523666 (а.с.10). Відповідно до вказаної заяви відповідач відноситься до другої групи платників єдиного податку, а ставка єдиного податку встановлена для відповідача згідно обраного виду господарської діяльності (52.8.9 роздрібна торгівля іншими непродовольчими товарами не віднесеними до інших групувань) визначена в розмірі 15 % до розміру мінімальної заробітної плати (а.с.11).

Згідно пункту 294.1. статті 294 Податкового кодексу України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої та другої груп є календарний рік.

За змістом пункту 293.1 статті 293 згаданого Кодексу ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Згідно пункту 293.2 статті 293 Податкового кодексу України фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: 1) для першої групи платників єдиного податку - у межах до 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати; 2) для другої групи платників єдиного податку - у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до пункту 295.1 статті 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Пунктом 295.2 статті 295 Податкового кодексу України передбачено, що нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

У відповідності до пункту 295.4. статті 295 Податкового кодексу України сплата єдиного податку здійснюється за місцем податкової адреси.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", який вступив в дію з 01.01.2014 року, встановлено, що мінімальна заробітна плата у місячному розмірі в 2014 році складає 1218,00 грн.

Виходячи із вимог статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", розмір єдиного податку для відповідача в 2014 році становив 182,70 грн. на місяць (15% від 1218,00 грн.).

Судом встановлено, що за період квітень-вересень 2014 року позивачем нараховано фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 податкове зобовязання з єдиного податку в розмірі 1096,20 грн. з щомісячним платежем в сумі 182,70 грн., що підтверджується зворотнім боком облікових карток платника податків (а.с.8-9). Частина нестягнутого у судовому порядку та несплаченого податкового боргу з єдиного податку на момент розгляду справи за період квітень-вересень 2014 року становить 1068,86 грн., а саме за квітень 2014 року в розмірі 155,36 грн., за травень 2014 року в сумі 182,70 грн., за червень 2014 року в розмірі 182,70 грн., за липень 2014 року в сумі 182,70 грн., за серпень 2014 року в розмірі 182,70 грн. та вересень 2014 року в сумі 182,70 грн.

Згідно підпункту 129.1.1. пункту 129.1. статті 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобовязання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається: а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом; б) при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом. Нарахування пені закінчується у випадках, визначених пунктом 129.3. статті 129 Податкового кодексу України. Відповідно до пункту 129.4. статті 129 Податкового кодексу України пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Відповідно до пункту 131.1. статті 131 Податкового кодексу України нараховані контролюючим органом суми пені самостійно сплачуються платником податків.

В судовому засіданні встановлено, що позивачем нараховано фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 пеню за несплату податкових зобовязань з єдиного податку в розмірі 15,69 грн. в тому числі за березень 2014 року в сумі 13,50 грн. та за квітень 2014 року в сумі 2,19 грн., що підтверджується зворотнім боком облікових карток платника податків, що містяться в матеріалах справи (а.с.8-9).

На виконання вимог абзацу 1 пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України, Державною податковою інспекцією у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області надсилалася відповідачу податкова вимога форми "Ф" від 27.05.2014 року за № 2725-25, однак була повернута на адресу позивача з відміткою поштового звязку "за закінченням терміну зберігання", копія конверту якого міститься в матеріалах справи (а.с.15).

Згідно абзацу 3 пункту 58.3. статті 58 Податкового кодексу України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що направлена відповідачу податкова вимога форми "Ф" від 27.05.2014 року за № 2725-25 є врученою фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 На час розгляду справи податкова вимога є неоскаржена та невідкликана.

Відповідно до підпункту 16.1.4. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України платники податків зобовязані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, що, у відповідності до статті 36 Кодексу, є податковим обовязком. Податковий обовязок виникає у платника за кожним податком, збором та є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обовязків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Підстави припинення податкового обовязку, крім його виконання, визначені пунктом 37.3. статті 37 Податкового кодексу України. Згідно пункту 38.1. статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обовязку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобовязань у встановлений податковим законодавством строк. Пунктом 38.2. статті 38 Податкового кодексу України визначено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що сплата єдиного податку є обовязком відповідача, що передбачений статтями 16, 295 Податкового кодексу України.

Судом встановлено, що відповідач свої податкові зобов'язання належним чином не виконав та не сплатив до бюджету суму грошового зобов'язання з єдиного податку, що привело до виникнення заборгованості в сумі 1084,55 грн.

Підпунктом 14.1.156. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобовязання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до підпункту 14.1.175. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що сума податкових зобов'язань з єдиному податку в розмірі 1084,55 грн., є податковим боргом відповідача, який ним не сплачено.

Заборгованість відповідача підтверджується податковою вимогою форми "Ф" від від 27.05.2014 року за № 2725-25 (а.с.15), довідкою про борг (а.с.5), довідкою-розрахунком податкового боргу (а.с.6), розрахунком пені (а.с.7), а також зворотнім боком облікових карток платника податків, що містяться в матеріалах справи (а.с.8-9).

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, що є предметом стягнення або спростування її наявності, відповідачем суду не надано.

За таких обставин відповідач зобов'язаний погасити суму податкового боргу по єдиному податку в розмірі 1084,55 грн. Наявність такого обов'язку у відповідача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, даний обов'язок забезпечується статтею 67 Конституції України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості в сумі 1084,55 грн. є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути в дохід бюджету з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) заборгованість по сплаті єдиного податку в розмірі 1084 (одна тисяча вісімдесят чотири) гривні 55 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Матуляк Я.П.

Постанова складена в повному обсязі 17.06.2015 року.