Справа № 815/7848/13-а
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/7848/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Левчук О. А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Єщенка О.В.,

суддів Димерлія О.О.

Романішина В.Л.

при секретарі судового засідання Вишневській А.В.

за участю представників:

апелянта Бутрик А.О.,

позивача Хомик Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Малиновському районі міста Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23.12.2013 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Південна генеруюча компанія" до Державної податкової інспекції в Малиновському районі міста Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24 жовтня 2013 року № , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до Державної податкової інспекції в Малиновському районі міста Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24 жовтня 2013 року № .

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що ПАТ «Південна генеруюча компанія» правомірно сформовано показники рядка 24 податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2013 року та відображено залишок від'ємного значення податку, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду з дати виникнення якого минуло 1095 днів, а тому відповідачем неправомірно в акті перевірки від 11.10.2013 року № 582/22-03/34801918/7 зроблено висновок про порушення ПАТ «Південна генеруючи компанія» п. 102. 5 ст. 102 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим прийнято податкове повідомлення-рішення від 24 жовтня 2013 року № , відповідно до якого позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 1012804 грн. за серпень 2013 року. Також позивач зазначає, що оскільки ПАТ «Південна генеруюча компанія» не мало права на бюджетне відшкодування через відсутність оподатковуваних поставок, а тому має право в рядку 24 податкової декларації з ПДВ відображати залишок від'ємного значення податку, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду та з дати виникнення якого минуло 1095 днів, до повного його погашення.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23.12.2013 року позов задоволено. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Малиновському районі міста Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області від 24 жовтня 2013 року № .

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, Державна податкова інспекція в Малиновському районі міста Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У звязку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із відмовою в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що посадовими особами Державної податкової інспекції в Малиновському районі міста Одеси проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій декларації з податку на додану вартість за серпень 2013 року № від 06.09.2013 року, додаток 2 до декларації за серпень 2013 року № від 06.09.2013 року, за результатами якої зроблено висновок, що публічним акціонерним товариством «Південна генеруюча компанія» в порушення п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України завищено задекларовану в рядку 24 (залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду) по декларації за серпень 2013 року в розмірі 1 012 804 грн., про що складено акт № 582/22-03/34801918/7 від 11.10.2013 року.

В акті № 582/22-03/34801918/7 від 11.10.2013 року зазначено, що в ході камеральної перевірки було встановлено, що відповідно до додатку 2 до декларації з податку на додану вартість за серпень 2013 року «Довідка про залишок суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду» ПАТ «Південна генеруюча компанія» відображено залишок невідшкодованих сум ПДВ за період з 09.2007 року по 08.2010 року та за 05.2012 року в загальному розмірі 1 173 505 грн.

Також в акті зазначено, що сума, що обліковується в рядку 24 декларації за серпень 2013 року «Залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду» за економічною суттю є заявою на відшкодування задекларованою платником за напрямком бюджетного відшкодування в рахунок майбутніх платежів з ПДВ.

На підставі акту № 582/22-03/34801918/7 від 11.10.2013 року ДПІ в Малиновському районі міста Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № від 24.10.2013 року, відповідно до якого ПАТ «Південна генеруюча компанія» зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 1012804 грн. за серпень 2013 року.

Публічним акціонерним товариством «Південна генеруюча компанія» в Додатку 2 до податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2013 року відображено залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду (рядок 22 декларації звітного (податкового) періоду) за вересень 2007 року значення рядка 24 декларації звітного податкового періоду 1006 грн., жовтень 2007 року - 1138 грн., листопад 2007 року - 1643 грн., грудень 2007 року - 806 грн., січень 2008 року - 859 грн., лютий 2008 року - 797423 грн., березень 2008 року - 1362 грн., квітень 2008 року - 1869 грн., травень 2008 року - 23147 грн., червень 2008 року - 30307 грн., липень 2008 року - 18787 грн., серпень 2008 року - 85000 грн., вересень 2008 року - 937 грн., жовтень 2008 року - 1073 грн., листопад 2008 року - 1296 грн., грудень 2008 року - 19571 грн., січень 2009 року - 2705 грн., лютий 2009 року - 1810 грн., березень 2009 року - 1762 грн., квітень 2009 року - 1305 грн., травень 2009 року - 2428 грн., червень 2009 року - 2027 грн., липень 2009 року - 1418 грн., серпень 2009 року - 1752 грн., вересень 2009 року - 1425 грн., жовтень 2009 року - 1030 грн., листопад 2009 року - 1030 грн., грудень 2009 року - 1430 грн., січень 2010 року - 1070 грн., лютий 2010 року - 1097 грн., квітень 2010 року - 2097 грн., травень 2010 року - 1097 грн., червень 2010 року - 1097 грн., серпень 2010 року - 160118 грн., травень 2012 року - 583 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що висновки відповідача щодо відсутності права у позивача на використання від'ємного значення податку на додану вартість у розмірі 1012804 грн. за серпень 2013 року, оскільки підприємством залишок від'ємного значення з податку на додану вартість не був використаний протягом 1095 днів, є необґрунтованими.

Так, відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. п. 200.1, 200.3 ст. 200 зазначеного Кодексу сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду (пп. «б» п. 200.4 ст. 200 ПК України).

Згідно з п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Тобто, застосування цієї норми (та встановленого в ній строку) можливе лише у тому випадку, коли платник має намір відшкодувати податок на додану вартість із бюджету, прийняв рішення про таке відшкодування та звернувся до податкового органу із заявою в установленому Кодексом порядку.

Проте, відображення позивачем у рядку 24 податкової декларації з податку на додану вартість залишку від'ємного значення після бюджетного відшкодування, яке включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, ще не означає прийняття платником податку рішення про реалізацію свого права на отримання бюджетного відшкодування.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що висновки державної податкової інспекції ґрунтуються на порушенні позивачем п. 102.5 ст. 102 ПК України, згідно з якою заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Зважаючи на те, що позивач не заявляв свого наміру на відшкодування податку на додану вартість із бюджету, відповідного рішення не приймав та не звертався до відповідача із необхідною заявою, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що відповідачем при проведенні перевірки безпідставно застосовані положення п. 102.5 ст. 102 ПК України, які визначають строки давності саме на подання заяви про бюджетне відшкодування цього податку, у зв'язку з чим суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що визначення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість через пропущення строків давності є помилковим.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, зазначених у рішенні суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апелянта.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195,196,198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Малиновському районі міста Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23.12.2013 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 16.06.2015 року

Головуючий: суддя О.В.Єщенко

суддя О.О.Димерлій

суддя В.Л.Романішин