Справа № 802/1210/15-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 червня 2015 р. Справа № 802/1210/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Слободонюка М.В.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області

про: визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Держземагентства у Вінницькій області (далі - ГУ Держземагентства у Вінницькій області, відповідач) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 07.11.2014 року він звернувся до ГУ Держземагентства у Вінницькій області із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 гектара на території Дубовомахаринецької сільської ради Козятинського району Вінницької області. Однак, відповідач відмовив у наданні такого дозволу, посилаючись на те, що земельна ділянка, зазначена у викопіюванні, доданому до клопотання, є об'єктом землеустрою, який підпадає під дію рішення колегії Держземагетнства України від 14.10.2014 року, введеного в дію наказом Держземагентства України від 15.10.2014 року № 328, права на який виставляються на земельні торги, а тому Головне управління Держземагентства у Вінницькій області не може надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки. Позивач, вважаючи вказану відмову неправомірною, звернувся до суду з даним адміністративним позовом та з урахування заяви від 26.05.2015 року про зміну предмету позову (вх. № 13299 від 27.05.15) просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Держземагентства у Вінницькій області стосовно надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 гектара на території Дубовомахаринецької сільської ради Козятинського району Вінницької області, за межами населеного пункту, викладену у листі Головного управління Держземагентства у Вінницькій області від 12.12.2014р. за № 31-2-0.32-11432/2-14;

- зобов'язати Головне управління Держземагентства у Вінницькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 07.11.2014 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 гектара на території Дубовомахаринецької сільської ради Козятинського району Вінницької області, за межами населеного пункту, відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України.

Ухвалою суду від 28.05.2015 року в порядку ст. 55 КАС України було замінено відповідача - Головне управління Держземагентства у Вінницькій області на його правонаступника - Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

Позивач в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлений вчасно та належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи. Разом із тим письмовою заявою від 27.05.15 (вх. № 13296) заявлені позовні вимоги підтримав та просив здійснювати розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, проте 28.05.2015 року подав письмові заперечення проти позову за вх. №13411 у яких зазначив, що відповідачем було правомірно відмовлено у надані дозволу на розробку документації із землеустрою у зв'язку з чим просив у задоволені позову відмовити та здійснювати розгляд справи без його участі.

З урахуванням викладеного, керуючись положеннями ст. ст. 122, 128 КАС України, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представників сторін в порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що 07.11.2014 року позивач звернувся до ГУ Держземагентства у Вінницькій області із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 гектара на території Дубовомахаринецької сільської ради Козятинського району Вінницької області.

Листом за № 31-2-0.32-11432/2-14 від 12.12.2014 року Головне управління Держземагентства у Вінницькій області повідомило позивача, що відповідно до рішень колегії Держземагентства України від 14.10.2014 року, введених в дію наказом Держземагенства України від 15.10.2014 року № 328 щодо виконання доручення Віце-прем'єр-міністра - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України ОСОБА_2 від 08.10.2014 року № 37732/0/1-14, територіальні органи Держземагентства зобов'язані сформувати та затвердити переліки земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги. Земельна ділянка, зазначена у викопіюванні, що додане до клопотання ОСОБА_1, є об'єктом землеустрою, який підпадає під дію вказаного наказу, а відтак Головне управління не може надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходив з наступного.

У відповідності до положень ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування визначений статтею 123 ЗК України, частиною другої якої передбачено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). ОСОБА_3 АРК, ОСОБА_3 міністрів АРК, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 3 ст. 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Суд звертає увагу на те, що підставою для відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 3 ст. 123 ЗК України).

Крім того, частиною 4 статті 122 ЗК України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для відмови у наданні позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки є те, що право на цю земельну ділянку має бути виставлене на земельні торги згідно з наказом Держземагентства України № 328 від 15.10.2014 року.

Надаючи оцінку правомірності відмови відповідача з цих мотивів судом встановлено, що дорученням Віце-прем'єр-міністра - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України ОСОБА_2 від 08.10.2014 року № 37732/0/1-14 Держземагентство України зобов'язано з метою забезпечення децентралізації влади, збільшення повноважень органів місцевого самоврядування з управління територіями, подолання корупції та збільшення надходжень до місцевих бюджетів, підвищення ефективності територіального планування та якості управлінських рішень органів місцевого самоврядування забезпечити у строк з 15.10.2014 року:

- обов'язкове направлення на розгляд до місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою;

- надання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності (крім тих, що знаходяться у користуванні) для ведення фермерського господарства та особистого селянського господарства на конкурсній основі за результатами відкритих публічних земельних аукціонів;

- затвердження на регулярній основі та оприлюднення на офіційному сайті Держземагентства переліків земельних ділянок, що виставляються на земельні торги, за результатами аналізу матеріалів інвентаризації, іншої землевпорядної документації, звернень фізичних та юридичних осіб щодо таких земельних ділянок.

На виконання цього доручення відповідно до пункту 1 наказу Держземагентства України № 328 від 15.10.2014 року "Про введення в дію рішень колегії Держземагентства України" введено в дію рішення колегії Держземагентства України від 14.10.2014 року (протокол засідання № 2).

Пунктом 2 зазначеного рішення колегії Держземагентства України визначено, що начальники головних управлінь Держземагентства в областях, м. Києві за зверненнями юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні, що надходитимуть з 15.10.2014 року, забезпечують обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою.

Також, обґрунтовуючи правомірність своєї відмови у письмових запереченнях проти позову відповідач посилається на Наказ Держземагентства України від 22.10.2014 року №343, яким рекомендовано за результатами звернень фізичних і юридичних осіб про надання (передачу) земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства здійснити добір земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які можуть бути виставлені на земельні торги, включаючи несформовані земельні ділянки, що можуть бути об'єктами землеустрою під час підготовки відповідних лотів до продажу.

Разом з тим судом встановлено, що відповідачем не надано будь-яких доказів які б свідчили про те, що спірна земельна ділянка на яку претендував позивач включена до переліку земельних ділянок право на які має набуватись на конкурентних засадах. Отже відповідач фактично не виконав вимог наказу Держземагентства України № 328 від 15.10.2014 року і, надаючи позивачу відмову, формально послався на цей акт.

Відтак, суд критично оцінює посилання відповідача на положення ч. 3 ст. 136 Земельного кодексу України, згідно якої земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Також суд зауважує, що згідно з ч. 1 ст. 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Отже, норми Земельного кодексу України мають вищу юридичну силу у порівнянні з положеннями тих підзаконних нормативно-правових актів, якими відповідач обґрунтовує свою відмову (накази Держземагентства України від 15.10.2014 року за № 328 та від 22.10.2014 року за № 343).

Водночас перелік законних підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, а така підстава для прийняття відповідного рішення як те, що право на земельну ділянку має бути виставлено на земельні торги, частиною 3 статті 123 ЗК України не передбачена.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що Головне управління Держземагентства у Вінницькій області з непередбачених законом підстав відмовило ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 гектара на території Дубовомахаринецької сільської ради Козятинського району Вінницької області.

Відтак, позовні вимоги в частині визнання протиправною такої відмови, яка викладена у листі-відповіді Головного управління Держземагентства у Вінницькій області № 31-2-0.32-11432/2-14 від 12.12.2014 року, належить задовольнити.

Визначаючись щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 07.11.2014 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою суд виходив з наступного.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 162 КАС України передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 року № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, реорганізувавши Державне агентство земельних ресурсів України шляхом перетворення.

Іншою постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року №5 "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру" утворено Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області. Згідно п. 1 наказу Держгеокадастру України №67 від 15.05.2015 року, функції і повноваження Головного управління Держземагентства у Вінницькій області, що припиняється, покладено на Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

Із долученої до матеріалів справи копії наказу Державного агентства земельних ресурсів України № 1 від 29.04.2015 року (а.с.24) вбачається, що Головне управління Держземагентства у Вінницькій області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 р. № 15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру.

Згідно з п.п. 31 п. 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

Відповідно до п.п. 13 п. 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства 03.02.2015р. № 14, головне управління Держгеокадастру в області розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України.

Отже, враховуючи те, що спірна земельна ділянка належить до категорії земель сільськогосподарського призначення, а тому розгляд питання про надання дозволу чи відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки у даний час належить саме до компетенції Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

Таким чином, з урахуванням наявності в суду права при задоволенні вимог адміністративного позову прийняти рішення про зобов'язання відповідача вчити певні дії, а також беручи до уваги протиправність і передчасність відмови суб'єкта владних повноважень у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, суд доходить висновку про необхідність зобовязати відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути подане позивачем клопотання від 07.11.2014 року.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат у справі вирішується судом відповідно до вимог частини 1 статті 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держземагентства у Вінницькій області, викладену у листі Головного управління Держземагентства у Вінницькій області від 12.12.2014 р. за № 31-2-0.32-11432/2-14, щодо надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 гектара на території Дубовомахаринецької сільської ради Козятинського району Вінницької області, за межами населеного пункту.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 07.11.2014 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 гектара на території Дубовомахаринецької сільської ради Козятинського району Вінницької області, за межами населеного пункту, відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України.

Стягнути із Державного бюджету України в користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 73 грн. 08 коп. (сімдесят три гривні вісім копійок).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович