Справа № 173/1605/14-а(2-а/173/2/2015)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

03 червня 2015 рокусправа № 173/1605/14-а(2-а/173/2/2015)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.
суддів: Нагорної Л.М. Юхименка О.В.
за участю секретаря: Лащенко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Верхньодніпровської районної організації Української Спілки Ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) в інтересах ОСОБА_1
на постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2015 року у справі №173/1605/14-а; провадження №2-а/173/2/2015
за позовом Верхньодніпровської районної організації Української Спілки Ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) в інтересах ОСОБА_1
до за участі третьої особи про Дніпропетровської обласної державної адміністрації Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
Верхньодніпровська районна організація Української Спілки Ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) в інтересах ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернулась до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Дніпропетровської обласної державної адміністрації (далі по тексту відповідач), третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі по тексту третя особа), в якому просила:

- визнати неправомірними дії відповідача по відмові в призначенні ОСОБА_1 пенсії за особливі заслуги перед Україною;

- зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за особливі заслуги перед Україною у встановленому законодавством розмірі відповідно до Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною».

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2014 року відкрито провадження в адміністративній справі №173/1605/14-а; провадження №2-а/173/2/2015.

Позивач, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві, зокрема, зазначив, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , який виконував інтернаціоналістичний обов`язок у Демократичній Республіці Афганістан та за бойові заслуги Указом Президії Верховної Ради СРСР від 05 лютого 1986 року був нагороджений медаллю «За відвагу». Останні роки життя ОСОБА_2 проживав в місті Вітебську Республіки Білорусь, де помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Управлінням соціального захисту населення Верхньодніпровської райдержадміністрації ОСОБА_1 було надано статус члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та видано відповідне посвідчення. З огляду на положення статті 6 Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною», якими визначено право на встановлення надбавки до пенсії за наявності одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 70 відсотків до пенсії померлого годувальника або надбавки до пенсії, що могла бути йому встановлена, позивач 25 листопада 2013 року звернувся до відповідача із заявою про вирішення питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за особливі заслуги перед Україною та листом від 18 лютого 2014 року Головним управлінням Пенсійного фонду України було надано відповідь про відмову у здійсненні вказаного призначення. Вважаючи зазначені дії неправомірними, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом.

Постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2015 року у справі №173/1605/14-а; провадження №2-а/173/2/2015 у задоволенні адміністративного позову відмовлено. (суддя Трофимова Н.А.)
Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що оскільки ОСОБА_2 , хоча і був нагороджений медаллю «За відвагу», але не був громадянином України, тому не набув право на пенсію за Законом України «Про пенсії за особливі заслуги перед України» та ця пенсія йому не призначалася і не виплачувалась, відповідно після смерті ОСОБА_2 у його матері не виникає право на пенсію, яка призначається за Законом України «Про пенсії за особливі заслуги перед України».

Позивач Верхньодніпровська районна організація Української Спілки Ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) в інтересах ОСОБА_1 , не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2015 року у справі №173/1605/14-а; провадження №2-а/173/2/2015 та задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що ОСОБА_1 є громадянкою України, постійно проживає на території України, а ступінь спорідненості між нею та її сином не змінилась зі зміною місця проживання останнього.

03 червня 2015 року на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за вх.№25881/15 надійшли заперечення відповідача на апеляційну скаргу, в яких він вказує, що оскільки на момент смерті ОСОБА_2 не був громадянином України, право на призначення пенсії за особливі заслуги перед Україною у нього відсутнє, а тому і відсутнє відповідне право у ОСОБА_1 . Відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача.

Третя особа про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась у встановленому порядку, свого представника для участі у її розгляді не направила.

За таких обставин, з урахуванням думки представників сторін, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представника третьої особи.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2015 року у справі №173/1605/14-а; провадження №2-а/173/2/2015 та задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити без змін постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2015 року у справі №173/1605/14-а; провадження №2-а/173/2/2015.

У судовому засіданні, заслухавши пояснення представників сторін по справі, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 є громадянкою України, членом Верхньодніпровської районної організації Української Спілки Ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів), матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до Військового квитка НОМЕР_1 ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 (Демократична Республіка Афганістан) в період з 07 січня 1985 року по 04 січня 1987 року. У відповідності до довідки від 03 листопада 1995 року зазначена особа 28 серпня 1985 року при обстрілі колони автомашин отримала вогнепальне осколкове сліпе поранення лівої надключичної області та верхньої третини правого стегна. Указом Президії Верховної Ради СРСР від 05 лютого 1986 року ОСОБА_2 був нагороджений медаллю «За відвагу».

Згідно зі Свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 , виданим відділом ЗАГС Вітебського міськвиконкому 02 травня 2008 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Приймаючи рішення по суті заявлених апеляційних вимог, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно довідки №1348 від 26 квітня 2012 року та посвідчення № НОМЕР_4 , виданого 26 квітня 2014 року, вбачається, що ОСОБА_1 має статус члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб та має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни.
Згідно статті 20 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» громадські організації та інші об`єднання ветеранів війни в межах своїх повноважень сприяють розробленню рішень органами законодавчої і виконавчої влади, представляють і захищають законні інтереси своїх членів у державних органах і громадських організаціях, здійснюють інші повноваження, передбачені законодавством України про об`єднання громадян.

Верхньодніпровська районна організація Української Спілки Ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) звернулась до Дніпропетровської обласної державної адміністрації із заявою №02/11 від 25 листопада 2013 року про розгляд питання щодо призначення пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про пенсії та особливі заслуги перед Україною».

Листами від 12 лютого 2014 року та від 18 лютого 2014 року відповідно Дніпропетровська обласна державна адміністрація та Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомили позивача, що пенсія за особливі заслуги перед Україною встановлюється громадянам України. Оскільки ОСОБА_2 на момент смерті не був громадянином України, право на призначення пенсії за особливі заслуги у нього відсутнє та, відповідно, відсутнє право у ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною».

Також із матеріалів справи вбачається, що рішенням Комісії з встановлення пенсій за особливі заслуги перед України при Дніпропетровській обласній державній адміністрації, оформленим протоколом №3 від 17 лютого 2015 року, відхилено заяву ОСОБА_1 щодо встановлення пенсії відповідно до статті 6 Закону України «Про пенсії та особливі заслуги перед Україною». Обґрунтування вказаного рішення аналогічне викладеному у вищевказаних листах.

Згідно статті 4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство.

Статтею 1 Закону України «Про громадянство України» визначено, що громадянством України є правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках.

У відповідності до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсії та особливі заслуги перед Україною» пенсії за особливі заслуги перед Україною встановлюються наступним громадянам України: ветеранам війни, нагородженим за бойові дії орденом, медаллю «За відвагу» або медаллю Ушакова, незалежно від часу нагородження.

Статтею 5 Закону України «Про пенсії та особливі заслуги перед Україною» визначено, що пенсія за особливі заслуги встановлюється як надбавка до розміру пенсії, на яку має право особа згідно із законом.

Згідно статті 6 вищевказаного Закону у разі смерті особи, яка мала право на пенсію за особливі заслуги відповідно до статті 1 цього Закону, непрацездатні члени сім`ї померлого, зазначені в статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», мають право на встановлення надбавки до пенсії у таких розмірах: за наявності одного непрацездатного члена сім`ї - 70 відсотків, двох і більше - 90 відсотків надбавки до пенсії померлого годувальника або надбавки до пенсії, що могла бути йому встановлена.

Із сукупності матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є громадянкою України, непрацездатною особою в розумінні статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», матір`ю ОСОБА_2 , який нагороджений медаллю «За відвагу» та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, право ОСОБА_1 на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, підтверджується відповідними належними доказами та відповідачем не заперечується.

Стосовно посилань відповідача та третьої особи на ту обставину, що ОСОБА_2 не був громадянином України на момент смерті, з огляду на що у ОСОБА_1 відсутнє право на призначення пенсії згідно статті 6 Закону України «Про пенсії та особливі заслуги перед Україною» необхідно зазначити наступне.

Колегія суддів звертає увагу на те, що за умови набуття ОСОБА_2 громадянства України, у останнього, як особи, що нагороджена медаллю «За відвагу», виникло право на пенсійне забезпечення згідно Закону України «Про пенсії та особливі заслуги перед Україною» та згідно змісту статті 6 названого Закону зазначена можливість є допустимою для наявності у непрацездатного члена сім`ї померлого громадянки України ОСОБА_1 , права на встановлення надбавки до пенсії. Також матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 , на момент смерті, не був громадянином України.

Крім того, необхідно зазначити, що відповідно до статті 1 Угоди «Про взаємне визнання пільг і гарантій для учасників та інвалідів Великої Вітчизняної війни, учасників бойових дій на території інших держав, сімей загиблих військовослужбовців» (далі по тексту Угода), яка ратифікована Україною 26 квітня 1996 року та набрала чинності для України 27 червня 1996 року, дія цієї Угоди поширюється на інвалідів і учасників громадянської та Великої Вітчизняної воєн, учасників бойових дій на території інших держав, родини загиблих військовослужбовців та на інші категорії осіб, яким надані пільги законодавством колишнього Союзу РСР згідно з додатком 1 цієї Угоди.

Додатком 1 до зазначеної Угоди встановлено, що до категорій осіб, на яких поширюється дія Угоди, віднесено, зокрема, військовослужбовців Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового і начальницького складу Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових фахівців і радників), які відповідно до рішень урядових органів колишнього Союзу РСР брали участь у бойових діях на території інших держав; військовозобов`язаних, які призивалися на навчальні збори та спрямовувалися в Афганістан у період ведення бойових дій.

Статтею 2 Угоди передбачено, що категорії осіб, зазначених в статті 1 цієї Угоди, незалежно від того, на території держави якої із Сторін вони проживають, користуються пільгами і гарантіями, передбаченими національним законодавством Сторін і цієї Угодою.

Зазначені положення Угоди кореспондуються із нормами статті 6 Закону України «Про пенсії та особливі заслуги перед Україною», якими допускається встановлення надбавки до пенсії непрацездатним членам сім`ї у розмірах надбавки до пенсії, що могла бути встановлена особі, яка мала право на пенсію за особливі заслуги.

Згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За викладених обставин, суд апеляційної інстанції, виходячи із зазначених правових норм та конституційно закріпленого права особи на соціальний захист, керуючись завданням адміністративного судочинства, вважає, що відмова відповідача у призначенні пенсії ОСОБА_1 згідно Закону України «Про пенсії та особливі заслуги перед Україною» є необґрунтованою та протиправною, суперечить критеріям добросовісності та розсудливості, які передбачені нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

Помилковим є посилання суду першої інстанції на ту обставину, що Закон України «Про пенсії за особливі заслуги перед України» є спеціальним законом, який застосовується до певного кола осіб за ознакою особливих заслуг перед Україною, що не тотожне поняттю осіб, яким надані пільги законодавством колишнього Союзу РСР, оскільки названою Угодою прямо передбачено користування особами, зазначеними в статті 1 Угоди, незалежно від того, на території держави якої із Сторін вони проживають, пільгами і гарантіями, передбаченими національним законодавством Сторін.

Крім того, необхідно звернути увагу на наступне.

Згідно статті 9 Закону України «Про пенсії та особливі заслуги перед Україною» клопотання про призначення пенсії за особливі заслуги подається у відповідні органи виконавчої влади, зазначені у статті 2 цього Закону, які розглядають його в місячний строк з дня подання документів.

Рішення про встановлення пенсії за особливі заслуги або про відмову в її встановленні, прийняте відповідними органами виконавчої влади, зазначеними у статті 2 цього Закону, повідомляється не пізніше 10 днів після його прийняття громадянам, які звернулися за встановленням пенсії за особливі заслуги, і посадовим особам, які порушили клопотання.

Згідно розпорядження Голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації №64-р-03 від 25 лютого 2003 року утворено Комісію з встановлення пенсій за особливі заслуги перед Україною при Дніпропетровській обласній державній адміністрації та затверджено Положення про Комісію з встановлення пенсій за особливі заслуги перед Україною при Дніпропетровській обласній державній адміністрації. Пунктами 9, 11 даного Положення визначено, що рішення комісії про призначення пенсій за особливі заслуги відповідно до пунктів 2, 6-8 статті 1 Закону України «Про встановлення пенсій за особливі заслуги перед Україною» оформлюється протоколом, який підписується головою комісії та секретарем.

Відповідачем у спірних правовідносинах не надано доказів дотримання строку розгляду клопотання про призначення пенсії за особливі заслуги, встановленого статтею 9 Закону України «Про пенсії та особливі заслуги перед Україною».

Згідно частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи були порушені норми матеріального права і тому вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, а постанова Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2015 року у справі №173/1605/14-а; провадження №2-а/173/2/2015 скасуванню.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вийти за межі заявлених вимог адміністративного позову з огляду на необхідність повного захисту прав ОСОБА_1 .

Керуючись ч.3 ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Верхньодніпровської районної організації Української Спілки Ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2015 року у справі №173/1605/14-а; провадження №2-а/173/2/2015 скасувати.
Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Комісії з встановлення пенсій за особливі заслуги перед України при Дніпропетровській обласній державній адміністрації щодо порушення строку розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за особливі заслуги згідно Закону України «Про пенсії та особливі заслуги перед Україною».

Визнати протиправним і скасувати підпункт 1.3 рішення Комісії з встановлення пенсій за особливі заслуги перед України при Дніпропетровській обласній державній адміністрації, оформленого Протоколом №3 від 17 лютого 2015 року, про відхилення заяви ОСОБА_1 щодо встановлення їй пенсії за особливі заслуги перед Україною у зв`язку з втратою годувальника за померлого ОСОБА_2 відповідно до статті 6 Закону України «Про пенсії та особливі заслуги перед Україною».

Зобов`язати Комісію з встановлення пенсій за особливі заслуги перед України при Дніпропетровській обласній державній адміністрації прийняти рішення про призначення пенсії ОСОБА_1 у відповідності до статей 5,6 Закону України «Про пенсії та особливі заслуги перед Україною».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу з дня складання рішення в повному обсязі.
Повний текст виготовлено 09 червня 2015 року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: О.В. Юхименко