Справа № 750/2263/15-а
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/2263/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Литвиненко І.В.
Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мацедонської В.Е.,

суддів Грищенко Т.М., Лічевецького І.О.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, відповідно до ч.1 ст.41 КАС України у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради на постанову Деснянського районного суду м.Чернігова від 21 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про скасування постанови про накладення штрафу,-

в с т а н о в и в:

Постановою Деснянського районного суду м.Чернігова від 21 квітня 2015 року у задоволенні адміністративного позову Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про скасування постанови про накладення штрафу відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що позивач частково виконав рішення суду, а саме в частині здійснення перерахунку ОСОБА_2 грошової щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, в розмірі передбаченому ст.43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», за період з 27 жовтня 2007 року по 31 грудня 2007 року, однак, в частині виплати грошової щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку позивач виконати не має можливості з огляду на відсутність бюджетних призначень для забезпечення виконання судових рішень за програмами соціального захисту громадян, які мають право на виплати згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Особи, які беруть участь в справі в судове засідання не зявилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, тому у відповідності до ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області відкрито виконавче провадження ВП №45946431 про примусове виконання виконавчого листа №2-а-4321/08/2570, виданого 10 грудня 2014 року Чернігівським окружним адміністративним судом, про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради нарахувати та виплатити ОСОБА_2 недоплачену суму допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст.43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» в розмірі прожиткового мінімуму, встановленому ст.62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» на одну працездатну особу, з 27 жовтня по 31 грудня 2007 року.

Згідно розпорядження №03-09/5881 від 03 вересня 2014 року Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_2 здійснено перерахунок щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст.43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» за період з 27 жовтня 2007 року по 31 грудня 2007 року, що становить 780,29 грн., однак, позивачем зазначено про неможливість виконати судове рішення в частині зобовязання здійснити виплату щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з огляду на відсутність бюджетних призначень для забезпечення виконання судових рішень за програмами соціального захисту громадян, які мають право на отримання виплат відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

25 лютого 2015 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області Постиляковою М.Б. на підставі ст.ст.11, 89 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову ВП №45946431 про накладення на позивача штрафу у розмірі 1360,00 грн. у зв'язку з повторним невиконанням рішення суду та законних вимог державного виконавця без поважних причин.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що постанова про накладення штрафу за невиконання рішення суду є обґрунтованою, оскільки позивачем не надано доказів виконання та поважності причин невиконання постанови Чернігівського окружного адміністративного суду у встановлений державним виконавцем строк.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне:

Статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

В силу ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Згідно ст.75 вищезазначеного Закону після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого ч.2 ст.25 цього Закону для самостійного виконання рішення. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст.89 цього Закону, згідно якої у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання, а також не пізніше пяти робочих днів з дня накладення штрафу повторно перевіряє стан виконання рішення. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 лютого 2015 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області Постиляковою М.Б. на підставі ст.ст.11, 89 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову ВП №45946431 про накладення на позивача штрафу у розмірі 1360,00 грн. у зв'язку з повторним невиконанням без поважних причин у наданий державним виконавцем строк виконавчого листа №2-а-4321/08/2570, виданого 10 грудня 2014 року Чернігівським окружним адміністративним судом, про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради нарахувати та виплатити ОСОБА_2 недоплачену суму допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст.43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» в розмірі прожиткового мінімуму, встановленому ст.62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» на одну працездатну особу, з 27 жовтня по 31 грудня 2007 року.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що державний виконавець при винесенні постанови про накладення штрафу ВП №45946431 від 25 лютого 2015 року діяв у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», в межах своєї компетенції та не мав підстав, передбачених вищезазначеним законом, для невиконання виконавчого документу, оскільки позивачем у встановлений державним виконавцем строк рішення суду не виконано, не вчинено дій для виконання такого рішення, тому накладення штрафу у розмірі 1360,00 грн. є правомірним.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем повідомлено державну виконавчу службу про те, що на виконання рішення суду проведено нарахування допомоги по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, однак виплата буде проведена за наявності фінансування з Державного бюджету України.

Відповідно до ст.ст.23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не встановлено законом про Державний бюджет України. Взяття зобов'язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що невиконання судового рішення позивачем в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 березня 2015 року №21-66а15, а тому в силу ч.1 ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За таких обставин колегія суддів дійшла до висновку щодо протиправності прийнятої державним виконавцем постанови про накладення штрафу ВП №45946431 від 25 лютого 2015 року, яка підлягає скасуванню, оскільки Управлінням праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради не виконано виконавчий лист №2-а-4321/08/2570, виданий 10 грудня 2014 року Чернігівським окружним адміністративним судом, про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради виплатити ОСОБА_2 недоплачену суму допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст.43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» в розмірі прожиткового мінімуму, встановленому ст.62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» на одну працездатну особу, з 27 жовтня по 31 грудня 2007 року, не у звязку з бездіяльністю органу чи його посадових осіб, а у звязку з відсутністю відповідних бюджетних призначень для проведення грошових виплат згідно рішень судів та фактичною відсутністю грошових коштів для здійснення виплат у розмірах, передбачених ст.43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням». Крім того, всупереч ч.2 ст.71 КАС України відповідачем не доведено правомірність оскаржуваної постанови про накладення штрафу від 25 лютого 2015 року, якою накладено штраф в розмірі 1360,00 грн. за повторне невиконання судового рішення, натомість жодних доказів повторності та наявності постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення, що передувала оскаржуваній, суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, тому постанова Деснянського районного суду м.Чернігова від 21 квітня 2015 року підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м.Чернігова від 21 квітня 2015 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради задовольнити.

Скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про накладення штрафу від 25 лютого 2015 року у виконавчому провадженні №45946431 за виконавчим листом №2-а-4321/08/2570, виданим 10 грудня 2014 року Чернігівським окружним адміністративним судом.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 18 червня 2015 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді Т.М.Грищенко

І.О.Лічевецький

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Лічевецький І.О.

Грищенко Т.М.