Справа № 813/8302/14
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року № 876/1987/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участю секретаря судових засідань: Щерби С.Б.

прокурора Гладія Є.В.

представників відповідача Северина Р.І., Карпової О.О., Шутенка В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Начальника Західного територіального управління Національної гвардії України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 5 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ТВО військового прокурора Західного регіону України до Начальника Західного територіального управління Національної гвардії України про зобовязання до вчинення дій,

встановив:

05.12.2014 ТВО військового прокурора Західного регіону України звернувся в суд із адміністративним позовом до Начальника Західного територіального управління Національної гвардії України (далі ЗТУ НГ України) у якому просив зобовязати відповідача вжити заходи до усунення зазначених у поданні від 25.10.2014 № 07/1-1256вих14 порушень Бюджетного кодексу України, причин та умов, що їм сприяли в частині нарахування та виплати винагороди за участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на обєкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих обєктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, а також вирішити питання про відшкодування безпідставно сплачених у вигляді винагороди коштів військовослужбовцям управління.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що військовою прокуратурою Західного регіону України на підставі ст.ст. 19-21 Закону України «Про прокуратуру» проведено перевірку додержання вимог бюджетного законодавства посадовими особами ЗТУ НГ України. 25.10.2014 за результатами перевірки на усунення виявлених порушень, причин та умов, що їм сприяли, у порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» ТВО військового прокурора Західного регіону України внесено подання № 07/1-1256вих14. 19.11.2014 із ЗТУ НГ Україна надійшла відповідь, якою вимоги прокурора задоволені частково. Проте, вимога про усунення виявлених порушень Бюджетного кодексу України під час нарахування та виплати винагороди за участь в антитерористичних операціях, а також відшкодування безпідставно сплачених військовослужбовцями у вигляді винагороди коштів залишилась без реагування. Прокурор вважає, що внаслідок невиконання вимог прокурора на даний час ЗТУ НГ України продовжує нарахування та виплату винагороди з порушенням порядку, визначеного Постановою КМУ від 04.06.2014 № 158 «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету» (далі Постанова № 158) та наказом МВС України від 23.07.2014 № 719 «Про виплату винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (військовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України» зареєстрований в Міністерстві юстиції України 08.08.2014 за № 939/25716 (далі Наказ № 719), чим спричиняються збитки державі.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 05.02.2015 позов задоволено повністю.

Із цією постановою суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що у відповідності до Постанови № 158 та Наказу № 719 спірна винагорода виплачувалася на підставі наказів начальника управління за час обрахований із дня фактичного початку участі в операціях і заходах до дня завершення такої участі в поточному місяці за минулий. Нарахування винагороди здійснюється у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менше ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць. Вказаними положеннями не передбачено розрахунок винагороди пропорційно дням участі військовослужбовця (резервіста) та працівника Національної гвардії України в антитерористичній операції, а тому вважає позицію позивача, з якою погодився суд першої інстанції, необґрунтованою.

Представники апелянта у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просять її задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив та просить залишити її без задоволення.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представників апелянта та прокурора, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою від 21.10.2014 за № 07/1-1235 вих. 14 Заступником військового прокурора Західного регіону України начальник слідчого управління старшого радника юстиції В. Мятяшук призначено проведення перевірки в порядку нагляду за додержаннями і застосуванням вимог Бюджетного кодексу України, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» у Західному територіальному управлінні Національної гвардії України.

За результатами перевірки прокурором внесено ТВО начальника Західного територіального управління Національної гвардії України полковнику Сахону О.О. подання від 25.10.2014 № 07/1-1256вих14 з вимогою вжити заходи до усунення виявлених порушень Бюджетного кодексу України та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», за допущені порушення вимог Закону вирішити питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності винних службових осіб; вирішити питання про відшкодування безпідставно сплачених у вигляді винагороди коштів військовослужбовцям Управління; про результати розгляду подання та вжиті заходи повідомити військового прокурора Західного регіону України у 20-ти денний строк з дня отримання подання.

У зазначеному поданні прокурор вказує на порушення вимог Постанови № 158 та Наказу № 719, оскільки службовими особами відповідача, винагорода військовослужбовцям за безпосередню участь в антитерористичних операціях, яка передбачена цими нормативно-правовими актами, здійснюється не з розрахунку грошового забезпечення на кількість днів фактичної участі в операціях і заходах, а у розмірі 3000 грн, незалежно від кількості днів участі у таких операціях і заходах. До прикладу у липні 2014 року заступникові начальника Управління полковнику Скрипнюку С.І., грошове забезпечення якого складає 6,3 тис. грн, лише за дві доби фактичної участі в антитерористичній операції виплачено винагороду у розмірі 3 тис. грн, хоча повинні були сплатити 410 грн, (переплата 2, 6 тис. грн.). Аналогічно заступнику начальника управління з тилу начальнику тилу полковнику Кулику О.Є. (грошове забезпечення 6,2 тис. грн) за пять діб участі в операціях і заходах сплачено 3 тис. грн замість 1,03 тис. грн (переплата 2 тис. грн), чим суттєво порушується принцип справедливості розподілу бюджетних коштів між громадянами, оскільки військовослужбовець військової служби за контрактом, який протягом місяця приймає участь в антитерористичній операції отримує також 3 тис грн.

Листом від 17.11.2014 № 2/21-246, який надійшов до ТВО військового прокурора Західного регіону України раднику юстиції О.Кіт 19.11.2014 № 9620вх.14, відповідач повідомив прокурора про те, що виплата винагороди за участь в АТО здійснювалась з додержанням вимог п. 2 Постанови № 158 та Наказу № 719 у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов належить задовольнити, оскільки в супереч положенням Постанови № 158 та Наказу № 719 у Західному територіальному управлінні Національної гвардії України виплата вказаної винагороди здійснюється з фіксованим мінімумом виплати в сумі 3000 грн, незалежно від часу фактичної участі в АТО та розміру місячного грошового забезпечення, що призвело до непропорційного нарахування вказаних сум винагороди. При цьому, суд першої інстанції відхилив посилання відповідача на положення Постанови КМ України від 31.01.2015 № 24, як на розяснення порядку застосування Постанови № 158, оскільки саме нею така скасована та встановлено новий порядок визначення розміру винагороди, що не розповсюджується на спірні правовідносини.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч. 3 ст. 20 Закону України «Про прокуратуру» при виявленні порушень закону прокурор у межах своєї компетенції має право вносити подання, у встановленому законом порядку ініціювати притягнення особи до дисциплінарної, адміністративної відповідальності, складати протокол про адміністративне правопорушення та починати досудове розслідування; звертатися до суду в передбачених законом випадках.

Частиною 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що відповідний прокурор має бути повідомлений про результати розгляду подання та вжиті заходи у визначений ним строк, що обчислюється з дня отримання подання та не може бути меншим 10 днів.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» у разі відхилення подання в цілому чи частково або неповідомлення прокурора про результати розгляду подання, а також якщо подання не вносилося, прокурор може звернутися до суду щодо: визнання незаконним нормативно-правового акта відповідного органу повністю чи в окремій його частині; визнання протиправним рішення чи окремих його положень і щодо скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень; визнання протиправними дій чи бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії або утриматися від вчинення певних дій.

Постановою № 158 передбачено, здійснити в межах загального обсягу бюджетних призначень, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік у загальному фонді державного бюджету, перерозподіл видатків у сумі 400000 тис. гривень шляхом зменшення обсягу видатків розвитку за програмою 3511090 «Державні капітальні видатки, що розподіляються Кабінетом Міністрів України» та збільшення обсягу видатків за програмою 3511030 «Резервний фонд». Установити, що за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об'єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об'єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою військовослужбовцям, у тому числі строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації Національної гвардії і Державної прикордонної служби, водіям автотранспортних засобів Національної гвардії і Державної прикордонної служби починаючи з 1 травня 2014 року виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

23 липня 2014 року відповідно до Постанови № 158 Міністерством внутрішніх справ України видано Наказ № 719, яким передбачено, що виплачувати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об'єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об'єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, починаючи з 01 травня 2014 року, винагороду в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000 гривень у розрахунку на місяць. Обчислення цієї винагороди здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення або заробітної плати (у тому числі з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди) за займаною особою вказаних вище категорій штатною посадою (останньою займаною штатною посадою) на час участі в зазначених операціях і заходах. Винагороду виплачувати за час, обрахований із дня фактичного початку участі в операціях і заходах, зазначених у пункті 1 цього наказу, до дня завершення такої участі, в поточному місяці за минулий на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій) (командирам (начальникам) - наказів вищих командирів (начальників)), начальників органів внутрішніх справ.

Отже, з системного аналізу наведених вище правових положень Постанови № 158 та Наказу № 719, з урахуванням змістового навантаження розділових знаків у контексті п. 2 Постанови № 158, можна дійти висновку, що спірна винагорода обчислюється у розмірі 100% місячного грошового забезпечення, з розрахунку на місяць. Проте, такий розмір не повинен бути меншим ніж 3000 грн. При цьому, враховуючи положення Наказу № 719, обчислення цієї винагороди здійснюється з дня фактичного початку участі в операціях і заходах до дня завершення такої участі, тобто винагорода виплачується військовослужбовцям за відповідні місяці із дня фактичної участі в операціях до дня завершення такої участі.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання позивача, з чим погодився суд першої інстанції, що виплата спірної винагороди здійснюється з порушенням принципу справедливого розподілу бюджетних коштів, оскільки такі висновки зроблені без належного зясування обставин справи.

Так, позивач вказавши на те, що у липні 2014 року спірна винагорода у розмірі 3000 грн Скрипнюку С.І. виплачена лише за 2 дні участі в АТО, не врахував того, що згідно наявних у матеріалах справи доказів, вказаний військовослужбовець в червні 2014 року у відрядженні для участі в проведенні антитерористичної операції перебував 2 доби, у липні 2 доби, у серпні 31 добу, у вересні 2 доби, у жовтні 11 діб (а.с. 17, 18 зворот, 22, 22-23). Також прокурор вказує на те, у червні 2014 року спірна винагорода у розмірі 3000 грн Кулику О.Є. виплачена лише за 5 діб участі в АТО. Проте, такі висновки зроблені без належного зясування обставин справи, оскільки згідно матеріалів справи, вказаний військовослужбовець у червні 2014 року у відрядженні для участі в проведенні антитерористичної операції перебував 5 діб, у липні 11 діб, у вересні 1 добу, у жовтні 29 діб (а.с. 16 зворот, 20, 22-23). Аналогічним чином такі посилання позивача спростовуються і по інших військовослужбовцях, оскільки період їх відрядження частково припадав на один місяць, а частково на інший (наступний місяць).

Що стосується положень Постанови КМ України від 31.01.2015 № 24, то суд апеляційної інстанції вважає, що така на спірні правовідносини не поширюється, так як не має зворотної дії у часі.

Також, суд апеляційної інстанції не бере до уваги акт ревізії від 28.04.2015 № 08-22/3, складений ДФІ у Львівській області, оскільки під час проведення такої, не ревізувались питання, які є предметом спору у цій справі (а.с. 108).

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції прийнята з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому суд апеляційної інстанції виходячи з положень ст. 202 КАС України дійшов висновку про її скасування та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Начальника Західного територіального управління Національної гвардії України задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 5 лютого 2015 року у справі № 813/8302/14 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів, з дня складення її у повному обсязі, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: В.Я. Качмара

В.В. Ніколін

Постанова у повному обсязі складена та підписана 18.06.2015.