Справа № 815/1223/15
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/1223/15

Категорія: 8.3.13 Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Градовського Ю.М.,
судді Лукянчук О.В.

(у звязку з неприбуттям у судове засідання сторін, справа

розглядається в порядку п.2 ч.1 ст.197 КАС України )

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Славкіної Марини Анатоліївни до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2015 року публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Славкіної Марини Анатоліївни (надалі позивач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області (надалі відповідач, ДПІ), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкову вимогу ДПІ від 03.12.2014 року №10289-25, якою позивача повідомлено про виникнення станом на 02.12.2014 року податкового боргу зі сплати земельного податку в сумі 2075,83 грн. за основним платежем.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою Правління Національного банку України від 20.11.2014 року №733/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №123 про запровадження з 21.11.2014 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський Акціонерний Банк». Тимчасову адміністрацію у Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський Акціонерний Банк» запроваджено строком на три місяці з 21.11.2014 року до 20.02.2015 року. З цих підстав позивач стверджує, що направлення відповідачем в адрес позивача податкової вимоги від 03.12.2014 року №10289-25 є неправомірним та суперечить положенням Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23.04.2015 року позовні вимоги задоволені.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, ДПІ подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та винести нову постанову, якою у задоволені позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на підставі постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 року №733/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №123 про запровадження з 21.11.2014 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський Акціонерний Банк». Тимчасову адміністрацію у Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський Акціонерний Банк» запроваджено строком на три місяці з 21.11.2014 року до 20.02.2015 року (а.с.9).

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації приступила до виконання своїх повноважень 24.11.2014 року відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.11.2014 року №128 та Наказу від 24.11.20104 року №3-п (а.с.14-15).

03.12.2014 року Державна податкова інспекція у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області склала та направила на адресу позивача податкову вимогу №10289-25, в якій повідомила позивача про виникнення станом на 02.12.2014 року податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями зі сплати земельного податку в розмір 2075,83 грн. за основним платежем.

Дана податкова вимога була отримана позивачем 10.02.2015 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції погодився з доводами позивача про те, що направлення відповідачем позивачу спірної податкової вимоги під час дії тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський Акціонерний Банк» є неправомірним та суперечить приписам ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яка забороняє нараховувати неустойку (штраф, пеню), інші фінансові (економічні) санкції за невиконання чи неналежне виконання зобовязань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) під час тимчасової адміністрації.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, з огляду на наступне.

Так, ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачає, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється:

1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;

2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку;

3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку;

4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом;

5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Колегія суддів зазначає, що направлення позивачу податкової вимоги від 03.12.2014 року №10289-25 не повязано з жодною обставиною, яка передбачена частиною 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (п.59.3 ст.59 ПК України).

Отже, за своїм змістом податкова вимога є документом, яким контролюючий орган повідомляє платника податків про невиконання ним свого податкового обов'язку та виникнення у нього податкового боргу.

При цьому, якщо платник податків самостійно узгодив суму податкового зобов'язання шляхом подання податкової декларації, але не сплатив узгоджену суму податкового зобов'язання у встановлений строк, контролюючий орган одразу направляє йому податкову вимогу, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У спірній податковій вимозі сума боргу зі сплати земельного податку в розмірі 2075,83 грн. позивачем самостійно але не сплачена у встановлені законодавством терміни.

При цьому дана сума не включає в себе жодних штрафних санкцій, як-то штрафів чи пені.

Направлення спірної податкової вимоги не є примусовим стягненням коштів та майна банку та не є зверненням стягнення на майно банку, адже відповідно до п.95.2 ст.95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

При цьому згідно п.95.3 ст.95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу.

Отже, примусове стягнення коштів та майна банку, або звернення стягнення на майно банку можливо не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) позивачу спірної податкової вимоги.

Крім того, за змістом ст.88 ПК України майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає, зокрема, у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку. При цьому право податкової застави не потребує письмового оформлення.

З наведеного слідує, що викладене у спірній податковій вимозі попередження про виникнення права податкової застави на майно позивача не можна вважати накладенням арешту на кошти та майно банку, адже за змістом ст.88 ПК України податкова застава виникає автоматично у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, і не потребує письмового оформлення.

Також є помилковими посилання суду на невідповідність спірної вимоги пункту 3 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» , який забороняє нарахувати неустойку (штрафи, пені), інші фінансові (економічні) санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), оскільки спірна податкова вимога визначає лише суму основного боргу зі сплати земельного податку без будь-яких штрафний санкцій (штрафів чи пені).

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що направлення в адрес позивача вимоги від 03.12.2014 року №10289-25 про сплату податкового боргу з земельного податку в розмірі 2075,83 грн. відповідає положенням Податкового кодексу України та не порушує приписів інших законодавчих акті, зокрема Законів України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та «Про банки і банківську діяльність».

Також колегія суддів звертає увагу на те, що за матеріалами справи про введення з 24.11.2014 року у Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський Акціонерний Банк» тимчасової адміністрації позивач повідомив ДПІ листом від 20.02.2015 року за вих.№03-2277 (а.с.9), тобто вже після отримання спірної податкової вимоги.

Отже, на момент направлення спірної податкової вимоги відповідачу не було відомо про існування тих обставин, на які посилається позивач.

Оскільки судом першої інстанції були порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.195, ст.197, п.3 ч.1 ст.198, ч.1 ст.202, ст.207, ч.5 ст.254 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Славкіної Марини Анатоліївни до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:К.В. Кравченко
Суддя: Суддя: Ю.М. Градовський О.В. Лукянчук