Справа № 21-1801а15
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

17 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідачаГриціва М.І.,
суддів:Коротких О.А., Терлецького О.О.,
розглянувши заяву публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» (далі Товариство) про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 23 жовтня 2013 року у справі за позовом державного підприємства «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування» до Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), комунального підприємства «Київське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», треті особи: Товариство, Кабінет Міністрів України, Фонд державного майна України, Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, про визнання нечинним наказу,

встановила:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 23 жовтня 2013 року залишив без змін постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2012 року про часткове задоволення позову.

Не погодившись з ухвалою Вищого адміністративного суду України, Товариство подало заяву про її перегляд Верховним Судом України з передбаченої пунктом 2 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції у подібних правовідносинах одних і тих самих норм процесуального права, що, на думку заявника, підтверджується рішенням суду касаційної інстанції від 5 квітня 2015 року (справа № К/800/28378/14).

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України перевірила наведені у заяві доводи і дійшла висновку про її необґрунтованість з огляду на таке.

Законом України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд» (далі Закон № 192-VIII) статтю 237 КАС, що передбачала підстави для подання заяви про перегляд судових рішень, викладено у новій редакції, згідно з якою до таких підстав, зокрема, додатково віднесено неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності справ або встановленої законом юрисдикції адміністративних судів (пункт 2 частини першої статті 237 КАС).

Закон № 192-VIII набрав чинності 28 березня 2015 року.

Відповідно до принципу дії закону в часі, за яким нормативно-правовий акт починає діяти з моменту набрання ним чинності і застосовується до подій, що настали під час його дії, перегляду Верховним Судом України з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 237 КАС, підлягають лише ті рішення суду касаційної інстанції, які ухвалені цим судом після набрання чинності Законом № 192-VIII.

Оскаржене рішення прийнято до дати набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 238 КАС заява про перегляд судових рішень подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого заявлено клопотання про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання на підтвердження підстав, установлених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше, але не пізніше одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява. За змістом цієї статті річний строк для подання заяви про перегляд судових рішень є обмежувальним і не підлягає поновленню.

Заява про перегляд ухвали суду касаційної інстанції від 13 лютого 2013 року подана до Верховного Суду України більше ніж через один рік, тобто з пропуском строку, встановленого частиною першою статті 238 КАС.

З викладеного висновується, що заява не містить необхідного обґрунтування підстав, за яких за законом справа може бути допущена до провадження Верховного Суду України.

З огляду на викладене, керуючись статтею 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Відмовити у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом державного підприємства «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування» до Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), комунального підприємства «Київське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», треті особи: публічне акціонерне товариство «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву», Кабінет Міністрів України, Фонд державного майна України, Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, про визнання нечинним наказу, для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 23 жовтня 2013 року.

Суддя-доповідач М.І. Гриців

Судді: О.А. Коротких

О.О. Терлецький