Справа № 2-а-700/10
Суддя: Вдовиченко Т. М.
Дата ухвалення: 2010-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-700/10
Провадження № 2-а/0274/700/10
Постанова

Іменем України

23.09.2010 Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Вдовиченко Т.М., при секретарі Вольницькій Е.А., з участю позивача, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УДАІ ГУМВС України в Київській області про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В с т а н о в и в :

В травні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 22.04. 2010 року інспектор ДПС Березанського взводу ДПС сержант ОСОБА_2 виніс постанову серії АІ № 213722, якою визнав його винним у порушенні Правил дорожнього руху України, а саме в тому, що 22.04.2010 року о 15 годині 04 хвилини , він, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався зі швидкістю 84 км/год., чим перевищив в населеному пункті швидкість на 24 км/год. Керуючись ч.1 ст. 122 КпАП України наклав штраф в розмірі 255 гривень.

Вважає, що дана постанова є незаконною, оскільки вказаного правопорушення він не скоював. Про свою незгоду з висновком інспектора ДПС ОСОБА_2 він вказав у протоколі, де зазначив, що був зупинений інспектором о 15 годині 12 хвилин за часом на приборі без назви , який йому показав інспектор ДПС, прибор показував 84 км/год. Зазначив, що фактична швидкість з якою він рухався і яка була на спідометрі становила 72 км/год.

Враховуючи вище наведені факти просить суд визнати незаконною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АІ № 213722 від 22.04. 2010 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень, провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позовній заяві .

В судове засідання відповідач не з»явився , на адресу суду надіслав письмове заперечення, в якому вказав, що з позовом не погоджується оскільки посилання позивача на те, що працівники ДАІ не мають права складати протокол про адміністративне правопорушення та виносити постанову по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованими, так як в ст. 255 КУпАП, чітко вказано, що протокол про адміністративне правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ. Інспектор ДПС ОСОБА_2 має спеціальне звання та склав заліки по допуску до роботи з вимірювальними пристроями.

Вказали, що правопорушення було виявлено за допомогою вимірювача швидкості « Беркут» № 0801091, який пройшов державну повірку робочого засобу вимірювальної техніки та має відповідне свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Також зазначили, що посилання позивача на невиконання працівниками ДПС Наказу № 1111 від 13.11.2006 року є застарілими, оскільки зазначений наказ втратив чинність .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що 22.04.2010 року їхав разом з позивачем в його автомобілі в с. Іванків Бориспільського району Київської області коли їх зупинили працівники ДПС. Після зупинки вказали, що водій автомобіля перевищив швидкість руху, однак швидкості руху вони не перевищували, окільки рухались приблизно зі швидкістю 72-75 км/год. Зазначив, що в працівника ДПС під час зупинки автомобіля позивача в руках був відсутній прибор вимірювання швидкості руху.

Заслухавши пояснення позивача, оголосивши письмове заперечення відповідача, допитавши свідка ОСОБА_3, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі.

Судом встановлено, що водій ОСОБА_1 22.04.2010 року на 48 км а/д Київ Харків керував автомобілем НОМЕР_1 та був зупинений працівниками ДПС. Після зупинки інспектор ПДС Березанського взводу ДПС сержант ОСОБА_2 пояснив йому, що він порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху України, оскільки рухався з швидкістю 84 км/год., чим перевищив встановлену в населеному пункті швидкість на 24 км/год. Швидкість вимірювалась приладом Беркут 0801091. За фактом вчинення адміністративного правопорушення було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АІ № 257982 від 22.04.2010 року та винесено постанову серії АІ № 213722 від 22.04. 2010 року в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. ( а.с. 4, 5).

Згідно ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності , потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису , які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається зі змісту копії протоколу в графі « пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення» позивачем записано « був зупинений в 15 12 з часом на приборі без назви який показував 84 км . Але фактично швидкість на спідометрі 72 км/год.» ( а.с.4).

Згідно письмових заперечень відповідача, вони посилаються на те, що позивач оспорює постанову в справі про адміністративне правопорушення з тих підстав, що інспектор ДПС не мав повноважень на складення протоколу та винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення, також вказали , що позивач посилається на невиконання працівниками ДПС Наказу № 1111 від 13.11.2006 року, і зазначили, що даний наказ є вже застарілим і це викликає у них сумнів у щирості позивача під час написання ним адміністративного позову та незнання чинного законодавства, що не позбавляє від відповідальності.

Однак, згідно поданої позовної заяви та пояснень позивача судом достовірно встановлено, що позивач не згоден із винесеною постановою в справі про адміністративне правопорушення з підстав того, що він взагалі не перевищував швидкість руху, посилання на те, що інспектор ДПС не мав право складати протокол та виносити оскаржувану ним постанову в змісті позовної заяви взагалі відсутні, що дає підстави суду вважати, що при написанні даного заперечення відповідачем не уважно вивчені надіслані йому матеріали адміністративного позову.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган ( посадова особа) при розгляді справи про адміністративне праворушення зобовязаний з» ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності , чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином враховуючи те, що відповідачем не надано суду жодних належних доказів про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, в той час коли відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, суд вважає за необхідне визнати незаконною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АІ № 213722 від 22.04. 2010 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 2,6, 11,17, 69 71, 86, ч.4 ст. 128, 158-163, 167, 171-2 КАС України, ст. ст. 9,222, 251, 256, 258,280, 283, 287-289,293 КУпАП, суд, -

П о с т а н о в и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Постанову серії АІ № 1213722 в справі про адміністративне правопорушення від 22.04.2010 року, винесену інспектором ДПС взводу ДПС сержантом ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КпАП України і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень визнати незаконною та скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити , в зв»язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Постанова Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий