Справа № 807/523/15
Суддя: Ващилін Р. О.
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 рокум. Ужгород№ 807/523/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ващиліна Р. О.,

при секретарі судового засідання - Меренич І. А.,

за участю сторін, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: Чопська митниця Міндоходів, представник - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Чопської митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування наказу від 24.02.2015 № 36-о "Про звільнення ОСОБА_1 Ю.", поновлення з 25.02.2015 на займаній до звільнення посаді та зобов'язання нарахувати та виплатити суму заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Чопської митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування наказу від 24.02.2015 № 36-о "Про звільнення ОСОБА_1 Ю.", поновлення з 25.02.2015 на займаній до звільнення посаді та зобов'язання нарахувати та виплатити суму заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги позивачем мотивовані тим, що його незаконно, з порушенням вимог частини другої статті 40 Кодексу законів про працю України, без запропонування будь-якої іншої посади було звільнено з роботи у зв'язку з реорганізацією Чопської митниці Міндоходів.

Крім цього, позивач вказував на те, що при звільненні його з посади старшого державного інспектора сектору митного оформлення № 3 митного поста "Лужанка" Чопської митниці Міндоходів відповідно до п.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України відповідачем не було дотримано положень ст. 42 КЗпП України щодо переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові. Просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення, в яких, зокрема, зазначив, що дії відповідача при прийнятті спірного наказу правомірні та відповідають вимогам чинного законодавства. Так, постановою Кабінету Міністрів України "Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України" від 06.08.2014 № 311, зокрема, утворено як юридичну особу публічного права Закарпатську Митницю Державної фіскальної служби, яка визначена правонаступником Чопської митниці Міндоходів, та реорганізована шляхом приєднання до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби. Наказами Закарпатської митниці ДФС № 1 та № 2 введено в дію структуру Закарпатської митниці ДФС та штатний розпис Закарпатської митниці ДФС. Згідно з вказаними наказами зменшилась чисельність митного поста "Лужанка". Відтак, наказом Чопської митниці Міндоходів від 24.02.2015 № 36-о позивача звільнено з посади старшого державного інспектора сектору митного оформлення № 3 митного поста "Лужанка" Чопської митниці Міндоходів. При звільненні були дотримані вимоги законодавства, що регулюють порядок звільнення при скороченні, зокрема, положення ст. 49-2 КЗпП України, оскільки на час звільнення вакантні посади в Закарпатській митниці були відсутні.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, з підстав, наведених у запереченнях, та просив відмовити у його задоволенні.

Дослідивши подані документи та матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував на держаній службі й працював в органах митної служби України з 24 січня 2002 року по 24 лютого 2015 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2014 № 67 ліквідовано Міністерство доходів і зборів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 № 160 утворено Державну фіскальну службу як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України, реорганізувавши Міністерство доходів і зборів шляхом перетворення.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України" від 06.08.2014 № 311, зокрема, утворено як юридичну особу публічного права Закарпатську митницю Державної фіскальної служби, яка визначена правонаступником Чопської митниці Міндоходів, яка реорганізована шляхом приєднання до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби.

Наказом ДФС України від 12.09.2014 затверджено чисельність працівників Закарпатської митниці ДФС у розмірі 926 посад, що на 45 посад менше чисельності працівників Чопської митниці Міндоходів, яка була встановлена наказом Міністерства доходів і зборів України від 26.04.2013 № 80 "Про затвердження чисельності працівників територіальних органів Міндоходів" та становила 971 одиницю.

Наказом Міністерства доходів і зборів України "Про реорганізацію Чопської митниці Міндоходів" від 28.11.2014 № 45 розпочато реорганізацію Чопської митниці Міндоходів та утворено комісію з реорганізації Чопської митниці Міндоходів.

03.12.2014 наказами Закарпатської митниці ДФС № 1 та № 2 введено в дію структуру Закарпатської митниці ДФС та штатний розпис Закарпатської митниці ДФС, згідно з якими зменшено чисельність митного поста "Лужанка". Так, штатна чисельність митного поста "Лужанка" Чопської митниці Міндоходів становила 53 одиниці, а штатна чисельність митного поста "Лужанка" Закарпатської митниці - 52 одиниці.

08.12.2014 головою комісії з реорганізації Чопської митниці Міндоходів було попереджено позивача про можливе наступне звільнення із займаної посади на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України.

Наказом Чопської митниці Міндоходів від 24.02.2015 № 36-о, звільнено ОСОБА_1, старшого державного інспектора сектору митного оформлення № 3 митного посту "Лужанка" Чопської митниці Міндоходів, 24.02.2015 у звязку із змінами в організації роботи та скороченням штату працівників митниці в окремих її структурних підрозділах, відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України.

Проходження служби в органах доходів і зборів врегульовано главою 79 Митного кодексу України. Статтею 569 цього Кодексу передбачено, що працівники органів доходів і зборів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи органів доходів і зборів є державними службовцями. Правове становище посадових осіб органів доходів і зборів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України. Зазначене узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну службу".

Відповідно до п.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з ч. 2 зазначеної статті звільнення з підстав, зазначених у п.п.1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

У відповідності до ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Згідно ч. 2 ст. 42 КЗпП України при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років, з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.

Статтею 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.

Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 36 КЗпП України зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору. У разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників.

Таким чином, розірвання трудового договору на підставі п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України відбувається з обов'язковим додержанням зазначених вимог.

При цьому, суд також враховує і п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.1992 № 9, яким розяснено, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Таким чином, виходячи з нормативного тлумачення ч. 1 ст. 40, ч.ч. 1 та 3 ст. 49-2 КЗпП України, суд дійшов висновку, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Вказана позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладені в постанові від 01.10.2013 в справі № 21-319а13.

Судом встановлено, що штатна чисельність сектору митного оформлення № 3 митного поста "Лужанка" Чопської митниці Міндоходів та штатна чисельність аналогічного підрозділу - відділу митного оформлення № 3 митного поста "Лужанка" Закарпатської митниці ДФС не змінилася та дорівнювала 9 посадам, а посада позивача скорочена не була.

Крім того, відповідачем не було надано доказів на підтвердження надання позивачу пропозицій щодо переведення на іншу роботу. Відповідно до службової записки начальника відділу персоналу Закарпатської митниці ДФС від 09.02.2015 № 1427/04-41 н, наявні вакантні посади в Закарпатській митниці ДФС були запропоновані іншим працівникам з врахуванням їхньої продуктивності праці, освітньо-кваліфікаційного рівня та досвіду роботи. Разом з тим, відповідачем не було надано доказів на підтвердження того, що працівники, яким були запропоновані вакантні посади та які прийняті на роботу мали вищу кваліфікацію та продуктивність праці в порівнянні з позивачем.

З урахуванням досліджених письмових доказів, судом також встановлено, що відповідачем при звільненні позивача не враховано вимоги ст. 42 КЗпП України щодо його переважного права залишення на роботі, оскільки на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей.

За змістом же наведених вище норм закону та роз'яснень в постанові Пленуму Верховного Суду України, роботодавець зобов'язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії, які за своєю кваліфікацією може займати працівник, і не лише за місцем його роботи в певному структурному підрозділі, а всі вакансії, які є в юридичній особі.

Згідно ч. 2 ст. 71 КЗпП України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірність прийнятого оскаржуваного наказу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування наказу від 24.02.2015 № 36-0 про звільнення та поновлення його на посаді старшого державного інспектора сектору митного оформлення № 3 митного поста "Лужанка" Чопської митниці Міндоходів підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Основним нормативно-правовим актом, що визначає порядок розрахунку заробітної плати за час вимушеного прогулу є постанова Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 "Про затвердження Порядку розрахунку середньої заробітної плати" (далі - Порядок).

Згідно п.2 Порядку у разі визнання середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Пунктом 8 розділу 4 вказаного Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З довідки від 01.04.2015 № 07-70-05/35-140 про середню заробітну плату ОСОБА_1 (розрахунковий період з 12.2014 по 01.2015) вбачається, що середньомісячна заробітна плата позивача становить 3126,91 грн., а середньогодинна заробітна плата - 18,12 грн.

Згідно листа Міністерства праці та соціальної політики України від 09.09.2014 № 10196/0/14-14/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік" норма тривалості робочого часу при 40-годинному робочому тижні за лютий 2015 рік становить 20 робочих днів, за період з 25.02.2015 по 28.02.2015 норма тривалості робочого часу становить 3 робочих дні, а виплаті підлягає: 3126,91/20 х 3 = 469,04 грн.

За кожний повний календарний місяць вимушеного прогулу підлягає виплаті середньомісячна заробітна плата у розмірі 3126,91 грн., тому за період з 01.03.2015 по 31.05.2015 підлягає виплаті: 3126,91 грн. х 3 місяці = 9380,73 грн.

Норма тривалості робочого часу при 40-годинному робочому тижні в період з 01.06.2015 по 30.06.2015 становить 20 робочих днів, за період з 01.06.2015 по 30.06.2015 становить 20 робочих днів, за період з 01.06.2015 по 03.06.2015 норма тривалості робочого часу становить 2 робочих дні, виплаті підлягає: 3126,96 грн./20 х 2 = 312,69 грн.

Таким чином, загальна сума заробітної плати за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 за період з 25.02.2015 по 03.06.2015 становить: (3126,91/20 х 3) + (3126,91 х 3) + (3126,91/20 х 2) = 10162,46 грн.

Відповідно до абз.5 п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24.12.1999 № 13 при задоволенні вимог про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян (податків з доходів фізичних осіб) є відповідно обовязком роботодавця та працівника, суд визначає суму без утримання цього податку й інших.

За наведених обставин, позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами і підлягають до задоволення.

Частиною 1 ст. 94 КАС України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Оскільки, згідно ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач був звільнений від сплати судового збору за подання даного позову, судові витрати (судовий збір), у відповідності до ст. 94 КАС України стягненню з відповідача не підлягають.

У відповідності до п.п.2, 3 ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Позов ОСОБА_1 до Чопської митниці Міндоходів - задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасування наказ Чопської митниці Міндоходів від 24.02.2015 № 36-о "Про звільнення ОСОБА_1 Ю.".

3.Поновити ОСОБА_1 з 25.02.2015 на займаній до звільнення посаді старшого державного інспектора сектору митного оформлення № 3 митного поста "Лужанка" Чопської митниці Міндоходів.

4.Зобов'язати Чопську митницю Міндоходів нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму заробітної плати за час вимушеного прогулу з 25.02.2015 по 03.06.2015 в розмірі 10162,46 (десять тисяч сто шістдесят дві гривні сорок шість копійок) грн.

5.Допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць.

6.Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд, який ухвалив постанову. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та строки, визначені ст. 254 КАС України.

Суддя ОСОБА_3