Справа № 412/15190/2012
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2015 рокусправа № 412/15190/2012

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання: Фірсіка Д.Ю.

за участі представника позивача Уханенко Л.Д.

представника відповідача Федоренко О.П.

представників третіх осіб Панкова В.В., Ковриги О.І., Шанкаренка С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. імені Газети «Правда», 29 апеляційну скаргу Національної металургійної академії України на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.10.2013 р. в справі № 412/15190/2012 за позовом Національної металургійної академії України, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - Міністерство освіти і науки, молоді та спору України, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, до Дніпропетровської міської ради, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Комунальне підприємство «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради, Комунальне підприємство «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпропетровської міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Національна металургійна академія України звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до Дніпропетровської міської ради про скасування рішення міської ради № 198/48 від 22.07.2009 р. «Про скасування рішення виконкому міської ради № 462 від 15.04.1993 р. «Про передачу на баланс Дніпропетровського металургійного інституту будинку по пр. Гагаріна, 19».

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.10.2013 р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову, ухвалити нове рішення про задоволенні позову з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного зясування обставин, які мають значення для справи. Апелянт вказує, що суд повинен був застосувати до даних правовідносин ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2009 від 16.04.2009 р. у справі № 1-9/2009. Посилання суду на те, що у позивача не виникло будь-яких субєктивних прав на підставі рішення виконкому № 462 «Про передачу на баланс Дніпропетровському металургійному інституту будинку по пр. Гагаріна, 19» від 15.04.1993 р., які б могли бути порушені скасуванням цього рішення, є безпідставним, оскільки позивачу виділено рішенням міськвиконкому № 256 від 25.05.1979 р земельну ділянку під будівництво інженерного корпусу зі знесенням жилого будинку № 19 по пр. Гагаріна, а рішенням № 462 від 15.04.1993 р. позивачу передано на баланс непридатний для житла будинок № 19 по пр. Гагаріна з метою використання для виробничих потреб під лабораторії інституту до закінчення будівництва спортивного майданчику, після чого планувалося його знесення. Позивачем на виконання рішення № 462 придбано мешканцям будинку 16 квартир, вартістю 21,5 млн. руб. та сплачено підряднику вартість матеріалів від розібрання будинку. Судом не витребувані докази понесених позивачем витрат у відповідача, в Будівельному банку, оскільки бухгалтерські документи у позивача не збереглися, та не взяті до уваги пояснення свідка з цього питання. При цьому відповідачем не надано доказів відселення мешканців будинку саме органом місцевого самоврядування. Судом також не враховано, що позивачем для фактичного розміщення лабораторних корпусів отримано у постійне користування земельну ділянку по пр. Гагаріна, 17, 19, 21, позивачем отримано державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, саме позивач ніс витрати по утриманню будинку.

Також апелянт вказує на неправильний висновок про приналежність будинку № 19 по пр. Гагаріна до комунальної форми власності через незастосування ст. 4 Закону України «Про передачу обєктів права державної та комунальної власності», п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 р. «Про передачу обєктів права державної та комунальної власності», оскільки будинок є державною власністю, знаходиться в управлінні Міністерства освіти і науки України, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру обєктів державної власності.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представники третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Міністерства освіти і науки, молоді та спору України, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області в судовому засіданні просили апеляційну скаргу задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Комунального підприємства «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Комунального підприємства «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпропетровської міської ради до судового засідання не зявився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, у звязку з чим колегія суддів визнала за можливе здійснити апеляційній перегляд справи за відсутністю представника третьої особи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.07.2009 р. Дніпропетровською міською радою прийнято рішення № 198/48 «Про скасування рішення виконкому міської ради від 15 квітня 1993 року № 462 «Про передачу на баланс Дніпропетровському металургійному інституту будинку по пр. Гагаріна, 19», відповідно до якого скасоване рішення виконкому Дніпропетровської міської ради від 15.04.1993 р. № 462, зобовязано позивача передати будинок № 19 по пр. Гагаріна у м. Дніпропетровську, який перебував на балансі Національної металургійної академії, на баланс КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради. Спірний будинок належить до комунальної власності відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради № 46 від 27.11.1991 р., яким затверджено перелік обєктів комунальної власності Дніпропетровської міської ради.

Також встановлено, що рішення виконкому № 462 не виконане спірний будинок не використовувався під лабораторію, в ньому розміщено комерційні структури, будинок не знесений.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з наявності у відповідача повноважень на прийняття рішення, яке оскаржується, через те, що спірний будинок є комунальною власністю, а також з того, що у позивача не виникло правовідносин, повязаних з використанням будинку відповідно до раніше прийнятого рішення.

Колегія суддів вважає такий висновок необґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 22.07.2009 р. Дніпропетровською міською радою прийнято рішення № 198/48 «Про скасування рішення виконкому міської ради від 15 квітня 1993 року № 462 «Про передачу на баланс Дніпропетровському металургійному інституту будинку по пр. Гагаріна, 19», відповідно до якого скасоване рішення виконкому Дніпропетровської міської ради від 15.04.1993 р. № 462, зобовязано Національну металургійну академію України, яка є правонаступником Дніпропетровського металургійного інституту, передати будинок № 19 по пр. Гагаріна у м. Дніпропетровську, який перебував на балансі Національної металургійної академії, на баланс КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради.

Рішення № 198/48 від 22.07.2009 р. обґрунтоване тим, що спірний будинок не знесений, використовується для розміщення комерційних структур, що не узгоджується з чинним законодавством України та рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради від 15.04.1993 р. № 462, оскільки обєкти нерухомого майна, що належать до комунальної власності територіальної громади міста, не можуть перебувати на балансі підприємств іншої форми власності.

Відповідач обґрунтовує приналежність спірного будинку до комунальної власності рішенням Дніпропетровської міської ради № 46 від 27.11.1991 р., яким затверджено перелік обєктів комунальної власності Дніпропетровської міської ради, до якого включено виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне обєднання Жовтневого району (житлові будинки, нежитловий фонд тощо).

Предметом доказування в даній справі є наявність чи відсутність у органу місцевого самоврядування як у субєкта владних повноважень компетенції на скасування рішення виконавчого органу міської ради.

Щодо повноважень Дніпропетровської міської ради на скасування рішення виконавчого комітету ради з питань розпорядження комунальним майном, колегія суддів зазначає наступне.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення, частиною 5 статті 60 якого визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

До виключної компетенції сільських, селищних, міських рад відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» належить скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень.

Статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» встановлено, що рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (частини 9 та 10).

Конституційним Судом України в рішенні N 7-рп/2009 від 16.04.2009 р. у справі N 1-9/2009 за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначено, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3) . Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Відтак, компетенція органів місцевого самоврядування на скасування, внесення змін до попередніх рішень обмежена у разі виникнення правовідносин, повязаних з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законів інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів №462 від 15.04.1993 р., яким передано на баланс позивача будинок № 19 по пр. Гагаріна, є ненормативним правовим актом.

Вирішуючи питання, чи виникли у позивача відповідно до рішення від 15.04.1993 р. № 462 про передачу на баланс будинку № 19 по пр. Гагаріна певні субєктивні права та охоронювані законом інтереси, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Як випливає з рішення виконкому Дніпропетровської міської ради № 462 від 15.04.1993 р., будинок № 19 по пр. Гагаріна передано на баланс позивачу для використання для виробничих потреб під лабораторії інституту.

Починаючи з 1993 року, позивачем будинок використовувався для виробничих потреб, споруда перебувала на балансі позивача, позивачем здійснювалось утримання будинку, відтак, у позивача виникли субєктивні права на користування даним приміщенням.

При цьому колегія суддів приймає до уваги той факт, що спірний будинок перебуває на земельній ділянці, переданій позивачу у постійне користування на підставі державного акту на право постійного користування землею ІІ-ДП № 001621, виданого 03.04.2003 р. відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради від 28.02.2003 р. № 125/7.

З огляду на виникнення у позивача певних субєктивних прав щодо спірного приміщення відповідно до рішення міської ради № 462, а також той факт, що позивач як субєкт правовідносин, що виникли на підставі цього рішення, заперечує проти припинення таких правовідносин, приймаючи до уваги рішення Конституційного Суду України N 7-рп/2009 від 16.04.2009 р. у справі N 1-9/2009, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність у органу місцевого самоврядування компетенції на скасування раніше прийнятого рішення.

Вказане спростовує висновок суду першої інстанції про наявність у відповідача повноважень на прийняття рішення, яке оскаржується, а також про те, що у позивача не виникло правовідносин, повязаних з використанням будинку відповідно до раніше прийнятого рішення.

Відсутність у Дніпропетровській міській раді повноважень на скасування рішення виконавчого комітету обумовлює висновок про протиправність рішення № 198/48 від 22.07.2009 р.

При цьому колегія суддів зауважує, що питання приналежності спірного будинку до тієї чи іншої форми власності не є предметом спору.

Відтак, колегія суддів вважає, що оспорюване рішення відповідача є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, у звязку з чим позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України з місцевого бюджету Дніпропетровської міської ради підлягають стягнення судові витрати, понесені позивачем.

З урахуванням викладеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 202, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Національної металургійної академії України на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.10.2013 р. в справі № 412/15190/2012 задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.10.2013 р. в справі № 412/15190/2012 за позовом Національної металургійної академії України, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - Міністерство освіти і науки, молоді та спору України, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, до Дніпропетровської міської ради, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - Комунальне підприємство «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради, Комунальне підприємство «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпропетровської міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення скасувати.

Прийняти в справі № 412/15190/2012 нову постанову.

Позов Національної металургійної академії, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - Міністерство освіти і науки, молоді та спору України, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, до Дніпропетровської міської ради, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - Комунальне підприємство «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради, Комунальне підприємство «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпропетровської міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Скасувати рішення Дніпропетровської міської ради № 198/48 від 22.07.2009 р. «Про скасування рішення виконкому міської ради № 462 від 15.04.1993 р. «Про передачу на баланс Дніпропетровського металургійного інституту будинку по пр. Гагаріна, 19».

Стягнути з місцевого бюджету Дніпропетровської міської ради на користь Національної металургійної академії України судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 84 (вісімдесят чотири) грн. 90 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст постанови складений 18.06.2015 р.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: О.М. Панченко