Справа № 809/666/14
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2015 р. № 809/666/14

17 год. 00 хв. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - Гундяка В.Д.,

при секретарі Хомі О.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали адміністративної справи за позовом Калуської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до Публічного акціонерного товариства "Калуський молокозавод" про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

26.02.2014 року Калуська об'єднана Державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області звернулася до суду з адміністративним позовом до Відкритого акціонерного товариства "Калуський молокозавод" про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за відповідачем рахується податкова заборгованість перед бюджетом, яка виникла у зв'язку з несплатою податку на додану вартість, податку на прибуток, комунального податку.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду в адміністративній справі №809/666/14 від 22.05.2014 року, яка була залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2014 року, в задоволенні позову Калуської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області до Відкритого акціонерного товариства "Калуський молокозавод" про стягнення заборгованості було відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 27.01.2015 року постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.05.2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2014 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд.

В ході нового судового розгляду ухвалою суду від 10.06.2015 року замінено відповідача - Калуську об'єднану Державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області правонаступником Калуською об'єднаною Державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області. Крім того судом встановлено, що відповідно до наявної в матеріалах справи Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідач змінив організаційно-правову форму з відкритого акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство «Калуський молокозавод».

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в адміністративному позові. Суду пояснила, що проведеною податковим органом позаплановою виїзною перевіркою ВАТ «Калуський молокозавод» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства в період з 01.01.2005 року по 31.12.2007 року виявлено порушення відповідачем положень ЗУ «Про податок на додану вартість», «Про оподаткування прибутку підприємств» та Декрету КМУ «Про місцеві податки і збори», внаслідок чого занижено суми даних податків та виявлено факт використання коштів не за цільовим призначенням та прийнято податкові повідомлення-рішення за №№/0, /0, /0, від 04.04.2008 року. Крім того відповідачем шляхом подання податковому органу декларацій та уточнюючих розрахунків самостійно визначено грошове зобовязання по податку на додану вартість. Зазначила, що у звязку з несплатою основного платежу та штрафних санкцій ПАТ «Калуський молокозавод» нараховано пеню в розмірі 62,95 грн. Позов просила задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не подав, причини неявки суду не повідомив. Однак ПАТ «Калуський молокозавод» на адресу суду направив заперечення проти позову. Зазначив, що позов визнає частково в сумі 10 224 грн. Вказав, що так як з позовною заявою про оскарження вищевказаного податкового повідомлення-рішення до суду звернулася неуповноважена особа, позивач помилково вважає датою узгодження податкового зобовязання день ухвалення рішення Львівського апеляційного адміністративного суду у справі про оскарження відповідних рішень податкового органу. Крім того вказав, що оскільки позивач був поточним кредитором, стягнення податкового боргу з відповідача повинно було проводитись в процедурі санації. З огляду на це вважає, що податковим органом пропущений строк, визначений ст.102 ПКУ. Зазначив також, що відповідачем подано Калуській оДПІ уточнюючі розрахунки по податкових деклараціях за січень, липень та жовтень 2013 року якими змінені суми податкових зобовязань по податку на додану вартість, однак позивачем останні, на думку відповідача, протиправно взяті до уваги не були. В задоволенні позову просив відмовити.

Вислухавши представника позивача, розглянувши матеріали адміністративної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних мотивів.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ЗУ «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, Податковим кодексом України.

Згідно ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпункт 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового Кодексу України (далі-ПКУ) визначає, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та в розмірах, передбачених податковим законодавством. Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (п.38.1ст.38ПКУ).

Сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання згідно п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПКУ є податковим боргом.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відповідач в періоді, який перевірявся, був платником податку на додану вартість, податку на прибуток та комунального податку.

Відповідно до п.п.36.1 п.36.2 ст.36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок платника податків виникає за кожним податком та збором.

Положенням п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України зазначено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

На виконання ухвали ВАС України від 27.01.2015 року, судом встановлено, що відповідно до ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 17.12.2013 року у справі №Б-12/191-21/127-23/6 припинено процедуру санації ВАТ «Калуський молокозавод» у звязку з виконанням плану санації і відновленням платоспроможності.

Судом встановлено, що проведеною Калуською оДПІ позаплановою виїзною перевіркою ВАТ «Калуський молокозовод» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства в період з 01.01.2005 року по 31.12.2007 року виявлено порушення відповідачем вимог пп.1.222.1 п.1.22 , п.1.25 ст.1, пп.4.1.6 п.4.1 ст.4, п.п.5.1, 5.9 ст.5, п.20.1 ст.20 ЗУ «Про оподаткування прибутку підприємств», п.11.21 ст.11, п.4.1 ст.4 Закону України "Про податок на додану вартість", вимог Декрету КМУ «Про місцеві податки і збори».

За наслідками вказаної перевірки складено акт №370/23-02/00445682 від 24.03.2008 року, в якому податковим органом зроблено висновок про заниження Товариством суми податку на прибуток за 2005 рік на суму 1 535 тис. грн., за 2006 рік 11 978 грн., за 2007 рік 24 460 грн., податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет на загальну суму 391 585,41 грн., а по комунальному податку за І квартал 2006 року грошове зобовязання занижено на 292,4 грн., а в ІІ кварталі завищено на таку ж суму.

Відповідно до висновків вищевказаного акту перевірки позивачем на підставі підпункту б пп.4.2.2 п.4.2 ст.4 ЗУ «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» прийнято податкові повідомлення-рішення за №№/0, /0, /0 від 04.04.2008 року, якими збільшено позивачу податкові зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств за основним платежем в розмірі 51 788 грн. і застосовано штрафну санкцію на суму 29 432 грн., з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 391 585 грн. і застосовано штрафну санкцію на суму 1 131 грн. та за штрафними санкціями по комунальному податку 170 грн.

Судом встановлено, що 06.02.2013 року Львівським апеляційним адміністративним судом постановлено ухвалу по справі 26389/10, яка набрала законної сили 14.02.2013 року, про відмову у задоволенні апеляційної скарги ВАТ "Калуський молокозавод" на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.11.2009 року, якою залишено без розгляду позовну заяву ВАТ "Калуський молокозавод" до Калуської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №/2 від 04.04.2008 року про стягнення ПДВ на суму 392 716,00 грн., №/0 від 04.04.2008 року про стягнення податку на прибуток на суму 81 220,00 грн.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача, що провадження у справі №2а-4593/08/0970 відкрито помилково, оскільки на дату подання позовної заяви єдиною повноважною особою, яка мала право діяти від імені ВАТ «Калуський молокозавод», був арбітражний керуючий ОСОБА_2, а не голова правління з огляду на наступне.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.107 КАС України на стадії відкриття провадження в адміністративній справі питання чи має представник належні повноваження вирішує суд.

Таким чином, датою узгодження податкових повідомлень-рішень №/2 від 04.04.2008 року та №/0 від 04.04.2008 року слід вважати 14.02.2013 року. Аналогічний висновок зроблений ВАС України відповідно до ухвали від 27.01.2015 року в справі за №К/800/54429/14 (а.с.18), який відповідно до ч.5 ст.227 КАС України є обовязковим для суду при розгляді справи.

За таких обставин позивач звернувся до суду з позовом про стягнення коштів в межах передбаченого законом строку.

Однак на переконання суду позов в частині стягнення грошового зобов'язання податкового повідомлення-рішення за №/0 від 04.04.2008 року яким до Товариства застосовано штрафну санкцію по комунальному податку в розмірі 170 грн. судом встановлено наступне.

Згідно приписів пп.5.3.1 ст.5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" за N 2181-III від 21.12.2000, який діяв на момент спірних правовідносин, у разі визначення податкового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах "а" - "в" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, платник податків зобов'язаний погасити нараховану суму податкового зобов'язання протягом десяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення, крім випадків коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру апеляційного узгодження.

Відповідно до наявної в матеріалах справи та дослідженої в якості письмового доказу копії повідомлення про вручення поштового відправлення останнє отримано уповноваженою особою Товариства 10.04.2008 року. Так як згідно пояснень представника позивача дане податкове повідомлення-рішення відповідачем ні в судовому, ні в адміністративному порядку не оскаржувалось, то останнє вважається узгодженим в день отримання платником податків - 10.04.2008 року, а отже визначена зазначеним рішенням грошове зобов'язання підлягало до сплати у строк до 20.04.2008 року.

Згідно положень пп. 5.4.1. Закону узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Згідно з підпунктом 15.2.1 пункту 15.2 статті 15 цього Закону у разі, коли податкове зобов'язання було нараховане податковим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 15.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні податкового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів від дня узгодження податкового зобов'язання.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку проте, що з врахуванням трирічного строку позовної давності, передбаченого статті 15 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та держаними цільовими фондами" у позивача відсутнє право на звернення до суду із вимогою про стягнення з ПАТ "Калуський молокозавод" узгодженого податкового боргу в сумі 170 грн.

Таким чином позов у даній частині до задоволення не підлягає, а тому в стягненні штрафних санкцій з комунального податку застосованих податковим повідомленням-рішення за №/0 від 04.04.2008 року слід відмовити.

Станом на 14.02.2013 року узгоджена сума податкового боргу була поточним боргом платника, а позивач поточним кредитором, тобто кредитором за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство. Дана обставина визнана відповідачем, тому у відповідності до ч.3 ст.72 КАС України остання не підлягає доказуванню, як така, що визнається сторонами, а в суду не виникає сумнівів щодо її достовірності та добровільності її визнання.

Відповідно до ч. 4 п. 13 Постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 року №15 "Про судову практику в справах про банкрутство", поточними кредиторами слід вважати тих кредиторів, термін виконання вимог яких до боржника настав після порушення справ про банкрутство.

Відповідно до п. 17 цієї ж Постанови, за змістом статті 12 Закону (2343-12) мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), які виникли після введення мораторію, їх виконання для боржника є обовязковим, але пеня, штраф та інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), що застосовуються до платника податків за порушення податкового законодавства, не нараховують, оскільки ця норма визначає конкретний проміжок часу, який відповідає строку дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, але ніяк не пов'язаний із його суттю.

Узгоджена сума податкового зобовязання, несплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків. Згідно з пп. 6.2.1. п.6.2. ст.6 ЗУ Про порядок погашень зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобовязання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги. Першу податкову вимогу за №1/5 від 24.10.2001 року та другу за №2/173 від 29.11.2001 року отримано головним бухгалтером Товариства, що підтверджується підписом останнього на корінцях відповідних вимог.

В судовому засіданні встановлено, що платником податку податковими деклараціями за січень, березень-жовтень 2013 року, вересень, жовтень, грудень 2012 року, уточнюючими розрахунками з даного податку за січень, липень та жовтень 2013 року самостійно визначено суму податку на додану вартість в загальному розмірі 66 816 грн. та штрафу у звязку з виправленням помилки в розмірі 237 грн.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на уточнюючі розрахунки податкових зобовязань з податку на додану вартість, поданих податковому органу за січень, липень та жовтень 2013 року виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що Калуською оДПІ вказані уточнюючі розрахунки не визнано податковою звітністю, оскільки в останніх відсутні підписи головного бухгалтера.

Відповідно до положень п.48.5 ст.48 ПКУ податкова декларація повинна бути підписана керівником а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку. Як вбачається з наявних в матеріалах справи та досліджених в якості письмових доказів по справі уточнюючих розрахунків, останні підписані тільки керівником (в.о. голови правління ОСОБА_3М.), а графа «головний бухгалтер» незаповнена. Таким чином уточнюючі розрахунки подано з порушенням вимог до податкових декларацій, закріплених п.48.3 ст.48 ПКУ.

Відповідно до п.46.1 ст.46 ПКУ додатки до податкової декларації є її невідємною частиною. Згідно з п.13 наказу Міністерства доходів і зборів від 13.11.2013 року за №678 «Про затвердження форми та порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість» у складі декларації подаються передбачені цим податком додатки (у разі заповнення даних у відповідних рядках декларації). В уточнюючих розрахунках заповнено рядки 1, 10.5, заповнення яких вимагає обовязкового подання додатку №5 (розшифровки податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів). Однак як вбачається з копій уточнюючих розрахунків та пояснень представника позивача, вищевказані додатки в порушення чинного законодавства Товариством подані не були.

З огляду на вищезазначене суд вважає правомірною відмову Калуської оДПІ в прийнятті уточнюючих декларацій.

Нормою п.49.11 ст.49 ПКУ встановлено, що податкова звітність, надана платником або його представником та заповнена з порушенням п.п.48.3 та 48.4 ст.48 ПКУ, вважається неподаною, про що платник повідомляється у порядку, визначеному п.49.11 ст.49 Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що податковим органом на виконання вищевказаного пункту Кодексу було надіслане повідомлення про відмову у прийнятті уточнюючих розрахунків, отримане відповідачем 10.06.14 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи та дослідженою в якості письмового доказу копією повідомлення про вручення відповідного поштового відправлення.

В судовому засіданні встановлено, що повторно жодні уточнюючі розрахунки ПАТ «Калуський молокозавод» податковому органу не подавались.

Крім того суд не приймає до уваги надані податковим органом рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду за №2а-3250/12/0970 від 12.11.2012 року та за № 2а-300/12/0970 від 22.03.2012 року, так як відповідно до вказаних постанов судом було вирішено питання про стягнення податкового боргу з відповідача за інші періоди.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність та взаємний звязок суд погоджується з підставністю виникнення та розміром заборгованості в сумі 541 051,95 грн., заявленої до стягнення. Наявність податкового боргу відповідача підтверджується довідкою про борг, податковими повідомленнями рішеннями, розрахунками податкових зобовязань та іншими письмовими доказами наявними в матеріалах справи.

Підстав для звільнення відповідача від сплати заборгованості судом не встановлено.

Наявність податкового боргу в розмірі 541 051,95 грн., відповідач не спростував, доказів сплати даної заборгованості суду не представив, чим фактично не заперечив суму заборгованості, яка є предметом спору в даній справі.

Згідно п.95.1 ст.95 ПКУ орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги (п.95.2 ст.95 ПКУ).

Відповідно до п.95.3 ст.95 ПКУ стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Виходячи з викладеного, суд вважає вимогу позивача про стягнення коштів в сумі 541 051,95 грн., підставною, а позов таким, що підлягає до часткового задоволення.

На підставі ст. 67 Конституції України, керуючись ст.ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити частково.

Стягнути з розрахункових рахунків Публічного акціонерного товариства "Калуський молокозавод" в банках та за рахунок готівки, що належить відповідачу, в дохід Державного бюджету України податковий борг в сумі 541 051 (п'ятсот сорок одна тисяча п'ятдесят одна) грн. 95 коп.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Згідно ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова складена в повному обсязі 16.06.2015 року.

Суддя Гундяк В.Д.