Справа № 295/5997/15-а
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Полонець С.М.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"16" червня 2015 р. Справа № 295/5997/15-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів: Капустинського М.М.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Богунського районного суду м. Житомира від "14" травня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Богунського районого суду м. Житомира від 14.05.2015року позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо виплати ОСОБА_5 пенсії у розмірі меншому, ніж визначено Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_5 з 22 жовтня 2014 року виплату пенсії в розмірі та в порядку, передбаченому Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". В решті вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати обумовлене рішення суду та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема відповідач вказує, що суд першої інстанції грубо порушив приписи процесуального закону щодо змісту судового рішення.

Враховуючи приписи ст. 183-2, 195 КАС України розгляд справи апеляційної скарги здійснюється в порядку скороченого провадження та в межах доводів апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково.

З матеріалів справи вбачається, що 21.11.2012року Корольовським районним судом м.Житомира винесено постанову, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду від 28.03.2013року, про зобов'язання відповідача відновити виплату пенсії позивачу починаючи з 07.10.2009року.

06.12.2013року позивач звернувся до відповідача за роз'ясненням причин виплати йому пенсії у розмірі зменшеному розмірі, а саме - 340,32грн. При цьому, позивач зазначив, що довідкою ОСОБА_3 управління пенсійного фонду України в Житомирській області №4655/03.03 від 05.12.2013року позивача поінформовано про виплату йому пенсії у розмірі 340,32грн. Однак, у період з 07.10.2009року по 07.11.2013року розмір пенсії яку отримував позивач складав 2740 грн. на місяць.

ОСОБА_3 управління пенсійного фонду України в Житомирській області від 18.12.2013року №1789/Ш-11 позивача поінформовано, що на виконання обумовленої постанови Корольовського районного суду м.Житомира від 21.11.2012року, відповідачем було відновлено виплату пенсії ОСОБА_5 у розмірі, в якому її виплату було припинено, а зокрема у розмірі 340,32грн. При цьому, відповідач зазначив, що суд приймаючи рішення про відновлення виплати позивачу пенсії не покладав на відповідача обов'язку щодо перерахунку пенсійних виплат, а тому виплата пенсії відновлена у розмірі, що був встановлений на момент припинення виплати.

З наведеного вбачається, що про обставини виплати пенсії у зменшеному розмірі відповідач дізнався в грудні 2013року. До суду з позовом про зобов'язання відповідача виплатити різницю (недоплату) пенсії позивачу за період 06.12.2013року у розмірі 2392,03грн. в місяць позивач звернувся 22.04.2015року

В обґрунтування доводів щодо поважності причин пропущення строку звернення до адміністративного суду, позивач в особі його представника зазначив обставини з приводу хвороби його представника у період з 19.08.2014 року по 12.09.2014року та перебування позивача у іншій державі.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Колегія суддів приходить до висновку, що обставини з приводу хвороби представника позивача у період з 19.08.2014 року по 12.09.2014року не свідчить про поважність причин пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки з матеріалів справи вбачається, що про порушення прав позивачу стало відомо в грудні 2013року. Відтак, шестимісячний строк звернення для звернення до адміністративного суду з позовом закінчився в липні 2014року. Таким чином, хвороба представника позивача мала місце після сплину встановлених строків звернення до суду.

Стосовно ж доводів щодо перебування позивача в іншій державі та неможливість захисту інтересів у встановлений ст. 99 КАС строк, то як вбачається з довіреності ОСОБА_4 (а.с. 28), позивач реалізував своє право на представництво його інтересів на території України через представника ОСОБА_4, який у період з січня по липень 2014року був наділений всіма повноваженнями для звернення до суду з позовом про захист прав позивача. Поважних та об'єктивних причин, що перешкоджали позивачу чи його представнику звернутись до суду з позовом в установлений шестимісячний строк ні позивач, ні представник не навели. Окрім того, перебування позивача у іншій державі не позбавляє його можливості звернутись з позовом до адміністративного суду на території України шляхом надіслання на адресу суду позовної заяви за допомогою поштового зв'язку.

Відтак, наведені у позовній заяві причини пропущення строку звернення до суду не є поважними.

Суд першої інстанції вказаних обставин не врахував, як і не врахував положень пункту дев'ятого частини першої ст. 155 Кодексу адміністративного судочинства України, яка передбачає, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо її подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Оскільки наведені представником позивача у клопотанні та доданих до неї матеріалів підстави не є достатніми для визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, адміністративний позов в частині вимог позивача про зобов'язання відповідача виплатити різницю (недоплату) пенсії позивачу з 06.12.2013року по 21.10.2015року у розмірі 2392,03грн. в місяць підлягає залишенню без розгляду.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що при винесенні оскаржуваної постанови, суд першої інстанції грубо порушив вимоги ст. 159, 163 КАС України та п. 4 Постанови №7 Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про судове рішення в адміністративній справі" від 20.05.2013року.

Зокрема у рішенні названого суду відсутні описова частина із зазначенням: короткого змісту позовних вимог і позиції відповідача; пояснень осіб, які беруть участь у справі; інших доказів, досліджених судом та мотивувальна частина із зазначенням: встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при прийнятті постанови, і положення закону, яким він керувався.

Керуючись ст.ст. 155, 195, 197, 198, 202,203, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити частково, постанову Богунського районного суду м. Житомира від "14" травня 2015 р. скасувати.

Постановити нове рішення, яким адміністративний позов в частині вимог про зобов'язання ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Житомирській області виплатити різницю (недоплату) пенсії ОСОБА_5 з 06.12.2013року по 21.10.2015року у розмірі 2392,03грн. в місяць залишити без розгляду.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: М.М. Капустинський

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_4 в інтересах АДРЕСА_1,10008 ОСОБА_5 ОСОБА_6 Авеню,буд.3002 кв.13Еф,м.Бруклін,м.Нью-Йорк,США,11224

3- відповідачу/відповідачам: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вул.Ольжича, 7,м.Житомир,10003

4-третій особі: - ,