Справа № 2а-157/2010
Суддя: Струс Л. Б.
Дата ухвалення: 2010-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-157/2010
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2010 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

різглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Городок справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УДАІ при ГУ МВС України у Львівській області про визнання незаконною та скасування постанови серії ВС № 049224 від 25.09.2009 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.І ст.122 КУпАП, суд -

встановив:

ОСОБА_1 6.10.2009р. звернувся до суду з адміністративним позовом до УДАІ при ГУ МВС пи у Львівській області про визнання незаконною та скасування постанови серії ВС № 224 від 25.09.2009 року по справі про адміністративне порушення за ч.І ст. 122 КУпАП.

Свої зимоги в основному мотивував тим, що винесена постанова є незаконною, складена з грубим щенням адміністративно-процесуального законодавства, просить визнати незаконною та ;«вати винесену постанову серії ВС №049224 від 25.09.2009 року та закрити провадження в тративній справі за відсутністю складу інкримінованого правопорушення.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, покликаючись на мотиви викладені в просить про задоволення такого та про поновлення строку на оскарження постанови.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, судом належним чином був повідомлений про місце та час розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Згідно п. 4 ст. 128 КАС у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином шеного про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення про причину неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставіі наявних у ній доказів.

Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, мотивує це наступним.

Так, судом встановлено, що постановою інспектора адміністративної практики БДПС ВДА1 з ОАТ та АТІ ОСОБА_2 від 25.09.2009 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.І ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 300 грн., і зокрема за те, що року о 17 год. 39 хв., на вул.Бесараб у м.Львові, керуючи автомобілем «ВАЗ», р.н. ВС 38 здійснив зупинку на тротуарі для руху пішоходів менше 2-х метрів, чим порушив вимоги п.15.10 "в" (а.с.-5).

Зазначена постанова винесена за результатами застосування фіксації порушень ПДР приладом "Візир" № 0810707.

Проте така постанова не відповідає вимогам закону, складена за відсутності належних доказів та не відображає фактичних обставин справи. Свій висновок суд мотивує наступним.

Так, прилад «Візир» №0810707, яким зафіксовано порушення вимог п.15.10 «в» ПДР, не є автоматичним засобом фото- чи відеофіксації, оскільки він знаходиться у співробітника ДА1, керується ним безпосередньо або через комп'ютер (визначаються ті параметри, які фіксуються приладом, зокрема, швидкість, абощо, об'єкт зйомки, її режими, кут огляду приладу, тощо).

Між тим, ст. 14-і КУпАГІ передбачає, що для її застосування необхідно, щоб фіксація велася саме засобами; фото-, кіно- або відео зйомки, які працюють у автоматичному режимі.

За таких умов, така фіксація не відповідає вимогам закону, до того ж, не сприяє виконанню основних завдань міліції і, зокрема ДАІ по профілактиці та припиненню правопорущень.

Окрім того, у випадку фіксації правопорущень спеціальними технічними засобами, які працюють не в автоматичному режимі інспектором ДАІ має складатися протокол про адміністративне правопорушення. Між тим, інспектором адміністративної практики БДПС ВДАІ з ОАТ м.Львова та АТІ ОСОБА_2 всупереч вимогам ст.254 КУпАП такого складено не було.

До постанови долучено фотокартки, які отримано за допомогою працюючого в автоматичному режимі спеціального технічного засобу «Візир» №0810707, хоча в «Методичних рекомендаціях по роботі з радіолокаційним відео записуючим вимірювачем швидкості «Візир» зовсім немає такого поняття, як робота в автоматичному режимі, а робота такого приладу відбувається тільки в ручному режимі. Із зображення на вказаних фотокартках (а.с.-4. 13) не можливо визначити місце скоєння правопорушення з прив»язкою до дорожнього знаку «Зупинку заборонено», а отже суд не бере їх до уваги, як докази скоєння позивачем правопорушення.

Разом з тим, в оскаржуваній постанові відсутня вказівка на те, хто саме проводив фотофіксацію, як і в який спосіб це відбувалось. Між тим, це повинно бути зафіксовано, тим більше, що > відповідності до п. 13.2 Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України (затверджено Наказом МВС 13.11.2006 N 1111), до використання спеціальних засобів нагляду за дорожнім рухом допускаються лише співробітники, які вивчили інструкції та склали заліки з використання цих приладів. Тому при оцінці як законності, так і достовірності фіксації порушень ПДР необхідно мати відомості про цих співробітників.

Відповідно до вимог Ч.2 ст.71 КАСУ, в адміністративних справах про протиправність рішень субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Проте відповідач не надав суду заперечень проти позову, не навів переконливих доказів про відповідність постанови про накладення адмінстягнення на ОСОБА_1 обставинам справи.

Окрім того, за вимогами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеномл законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповіда,льності. потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і лок/ментів. а також іншими документами.

Із пояснень позивача вбачається, що він заперечує факт порушення 25.09.2009 року вимог п.15.10

"в" ПДР України, відповідачем такі заперечення не спростовані, а всі сумніви трактуються на користь позивача.

За наведеного, суд приходить до висновку, що дії інспектора адміністративної практики БДПС 7 м.Львова та АТ1 ОСОБА_2 при винесенні постанови серії ВС № 049224 від >:к> на ОСОБА_1 за ч.І ст.122 КУпАП є протиправними, винесена ним постанова незаконною, не відображає фактичних обставин справи, та складена за відсутності належних юрушенням вимог адміністративно-процесуального законодавства, а отже підлягає із закриттям справи на ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу іного правопорушення..

Суд поновлює на ОСОБА_1 строк на оскарження постанови серії ВС № 049224 від 25.09.2009 року з огляду на поважність пропуску такого.

Керуючись ст.ст. 6, 18, 19, 68, 70, 106, 159-163 КАС України, та на підставі ст.ст. 247, 251,287-289 КУпАП,

постановив:

поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про адміністративне правопорушення серії ВС № 049224 від 25.09.2009 року.

позов задоволити.

Визнати незаконною та скасувати постанову серії ВС 049224 від 25.09.2009 року, винесену інспектором адміністративної практики БДПС ВДАІ з ОАТ м.Львова та АТІ ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 300 грн.

Адміністративну справу на ОСОБА_1 за ч.І ст.122 КУпАП провадженням закрити за відсутністю в його діях складу інкримінованого правопорушення.

Заява про апеляційне оскарження постанови може бути подана протягом десяти днів.

Суддя ОСОБА_3