Справа № 585/4091/13-а
Суддя: Коротких О.А.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

головуючого Коротких О.А.,
суддів:Волкова О.Ф., Гриціва М.І., Кривенди О.В., Кривенка В.В., Маринченка В.Л., Панталієнка П.В., Прокопенка О.Б., Самсіна І.Л., Терлецького О.О.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_11 до управління Пенсійного фонду України в м. Ромнах та Роменському районі Сумської області (далі управління ПФУ, ПФУ відповідно) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії щодо перерахунку пенсії,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_11 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати дії управління ПФУ щодо відмови йому у перерахунку пенсії та виплаті її на умовах, передбачених статтею 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі Закон № 3723-XII), як судді у відставці відповідно до вимог статті 129 та частини третьої статті 138 Закону України від 8 липня 2011 року № 3668-VI «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону, яка діяла до змін, внесених Законом України від 8 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи»; далі Закон № 3668-VI) розмірі 90 % грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України (далі ТУ ДСА) в Сумській області від 22 жовтня 2013 року № 04-1667/13 з 13 травня по 2 червня 2013 року включно. Зобов'язати управління ПФУ провести такий перерахунок пенсії, але не більше десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 13 травня 2013 року з урахуванням проведених виплат по 2 червня 2013 року включно. Також просив визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови йому в перерахунку та виплаті на умовах, передбачених статтею 37 Закону № 3723-XII, як судді у відставці відповідно до статті 129 та частини третьої статті 138 Закону № 3668-VI у розмірі 90 % грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді згідно із зазначеною довідкою ТУ ДСА, починаючи з 3 червня 2013 року та зобов'язати здійснити такий перерахунок пенсії починаючи з 3 червня 2013 року з урахуванням раніше проведених виплат без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Суди встановили, що позивач з 2010 року є суддею у відставці йому призначено пенсію на умовах, визначених статтею 37 Закону № 3723-XII, у розмірі 90 % від суми заробітку.

На обґрунтування позову ОСОБА_11 зазначив, що Постановою Верховної Ради України від 2 грудня 2010 року «Про звільнення суддів» його було звільнено з посади судді Роменського міськрайонного суду Сумської області у зв'язку із поданням заяви про відставку, а 20 грудня 2010 року він був відрахований зі штату цього суду. При виході у відставку він отримує пенсію на умовах, передбачених статтею 37 Закону № 3723-XII, у розмірі 90 % заробітної плати працюючого судді. Згідно з зазначеною довідкою ТУ ДСА про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, заробітна плата за посадою судді, з якої призначено пенсію, для її перерахування з 1 січня 2013 року становить: посадовий склад 11 470 грн та надбавка за вислугу років (80 %) за стаж роботи 36 років 9176 грн в загальній сумі для обчислення пенсії 20 646 грн. 3 червня 2013 року позивач звернувся до управління ПФУ про перерахування йому пенсії як непрацюючому державному службовцю, проте ПФУ йому відмовило.

Роменський міськрайонний суд Сумської області постановою від 20 грудня 2013 року позовні вимоги задовольнив виходячи із того, що оскільки діючим законодавством чітко визначено, що розмір довічного утримання, який призначено та виплачується судді у відставці, розраховується із розміру грошового утримання працюючого судді, тому у разі збільшення розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді має збільшуватися розмір довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження максимального розміру грошового довічного утримання судді у відставці, визначеного частиною п'ятою статті 138 Закону № 3668-VI.

Харківський апеляційний адміністративний суд постановою від 11 лютого 2014 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29 травня 2014 року, рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нове, яким частково задовольнив позов виходячи із того, що суд першої інстанції помилково застосував до спірних відносин статтю 138 Закону № 3668-VI та Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року в частині визначення розміру грошового утримання та встановлення обмежень в його виплаті, оскільки позивач не отримує довічне грошове утримання судді, а отримує пенсію як державний службовець, будучи суддею у відставці.

Не погоджуючись із ухвалою суду касаційної інстанції, позивач звернувся із заявою про її перегляд Верховним Судом України з підстави неоднакового застосування Вищим адміністративним судом України одних і тих самих норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 37 Закону № 3723-XII. На обґрунтування заяви позивач додав копії ухвал Вищого адміністративного суду України від 4 червня, 8 липня, 9 жовтня 2014 року (№№ К/9991/74507/12, К/800/10314/13, К/800/28947/13 відповідно) та від 17 лютого 2015 року (№№ К/800/14768/13, К/800/14340/13), які, на думку заявника, підтверджують неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм права у подібних правовідносинах.

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України вважає, що заява позивача задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення в адміністративних справах можуть бути переглянуті Верховним Судом України з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Так, в ухвалі від 4 червня 2014 року, яку додано на підтвердження неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, Вищий адміністративний суд України, скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову та залишаючи в силі рішення суду першої інстанції про задоволення позову, виходив із того, що стаття 43 Закону № 3668-VI не суперечить положенням статті 37 Закону № 3723-XII та не обмежує право суддів на отримання пенсії державних службовців, а встановлює для них додаткові гарантії. У зв'язку з цим судді мають право на отримання пенсії на визначених Законом № 3723-XII умовах в разі досягнення ними пенсійного віку. Таким чином, підвищення розміру заробітної плати працюючим суддям з 1 січня 2012 року дає підстави для перерахунку пенсій суддям, що отримують пенсії як державні службовці.

В ухвалі від 8 липня 2014 року суд касаційної інстанції, погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій про задоволення позову, виходив із того, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оскільки з 3 червня 2013 року правове регулювання спірних відносин здійснювалося відповідно до частини третьої статті 138 Закону № 3668-VI в редакції до змін, внесених Законом України від 8 липня 2011 року, то суд апеляційної інстанції правильно вирішив, що довічне грошове утримання позивача як судді у відставці має виплачуватись у розмірі 90 % грошового утримання працюючого судді та не обмежується граничним розміром.

В ухвалі від 9 жовтня 2014 року Вищий адміністративний суд України, погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції про задоволення позову, виходив із того, що оскільки підвищення посадових окладів працюючим суддям дає підстави і для перерахунку пенсій суддям, що вийшли на пенсію відповідно до Закону № 3723-XII, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач набув право на перерахунок пенсії відповідно до статті 37-1 Закону № 3723-XII.

В ухвалі від 17 лютого 2015 року Вищий адміністративний суд України, скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову та залишаючи в силі рішення суду першої інстанції про задоволення позову, дійшов висновку, що підвищення розміру заробітної плати працюючим суддям з 1 січня 2012 року дає підстави для перерахунку пенсій суддям, що отримують пенсії як державні службовці, а тому позивач набув право на перерахунок пенсії згідно зі статтею 37-1 Закону № 3723-XII.

У справі, що розглядається, суд касаційної інстанції, погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції про часткове задоволення позову, виходив із того, що суд апеляційної інстанції обґрунтовано вказав на помилковість застосування судом першої інстанції до спірних відносин статті 138 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» до внесення змін Законом № 3668-VI та Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року в частині визначення розміру грошового утримання та встановлення обмежень в його виплаті, оскільки позивач не отримує довічне грошове утримання судді, а отримує пенсію як державний службовець, будучи суддею у відставці, а тому до спірних відносин слід застосовувати статті 37, 37-1 Закону № 3723-XII.

Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи, перевірка правильності встановлення яких не належить до компетенції Верховного Суду України.

Колегія суддів дійшла висновку, що обставини, встановлені у справі, що розглядається, не є подібними до обставин, встановлених у справах, копії рішень суду касаційної інстанції в яких додано до заяви.

Зазначене не дає можливості дійти висновку про неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Враховуючи те, що обставини, які стали підставою для перегляду справи Верховним Судом України, не підтвердилися, у задоволенні заяви позивача слід відмовити.

Керуючись статтями 241, 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

постановила:

У задоволенні заяви ОСОБА_11 відмовити

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадку, встановленого пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.А. Коротких
Судді:О.Ф. Волков
М.І. Гриців
О.В. Кривенда
В.В. Кривенко
В.Л. Маринченко
П.В. Панталієнко
О.Б. Прокопенко
І.Л. Самсін
О.О. Терлецький