Справа № 2а-200/11
Суддя: Орленко В. В.
Дата ухвалення: 2011-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-200/11
СОСНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЧЕРКАСИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2011 року Суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Орленко В.В., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 15 листопада 2010 року звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що він народився 24 липня 1941 року і, відповідно до Закону України „Про соціальний захист дітей війни, відноситься до цієї категорії громадян та має право на отримання надбавки до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, починаючі з 01.01.06 року. Дію цього положення Закону щодо підвищення пенсії було призупинено Законами „Про Державний бюджет України на 2006 рік та „Про Державний бюджет України на 2007 рік, проте рішенням Конституційного Суду України № 6 рп/2007 від 09.07.07 року визнано неконституційними відповідні норми Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік. Крім того, зазначив, що в 2008 році його право на отримання пенсії було обмежено Законом України „Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України. Але 22 травня 2008 року Рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 були визнані неконституційними положення п. 41 розділу ІІ цього Закону. Просить суд зобовязати відповідача нараховувати йому щомісячну державну соціальну допомогу відповідно до ЗУ «Про соціальний захист дітей війни»в подальшому при нарахуванні пенсії по момент звернення; стягнути з Головного Управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області на його користь недоотриману щомісячну соціальну допомогу у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, забезпечити її виплату за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2010 року по момент звернення та виплачувати в подальшому; судові і матеріальні витрати повязані з розглядом справи покласти на відповідача.

Від представника Головного Управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області письмове заперечення проти позову не надійшло.

У відповідності до ст. 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що позивач є громадянином України, якому до 02.09.1945 року було менше 18 років, тобто відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», він є дитиною війни.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», який набрав чинності 01.01.06 року, дітям війни пенсія підвищується на 30 % мінімального розміру пенсії за віком.

Згідно з п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»зупинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007 року положення п. 12 ст. 71 та ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 року»визнано неконституційними.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 були визнані неконституційними положення п. 41 розділу ІІ Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України.

Відповідно до ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Отже, з дня визнання неконституційними норм законів про бюджет на 2007 та 2008 роки ці норми закону втратили чинність. Саме з цього часу такій категорії осіб, як «діти війни», поновлено право на отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, з підвищенням на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

На час розгляду цієї справи судом розмір мінімальної пенсії за віком законодавче визначений тільки ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність. Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум»від 15.07.1999 року, прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Крім того, відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Кечко проти України»від 08.11.2005р., що є частиною національного законодавства, органи влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань.

Заперечення щодо невизначеності органа виплати підвищення пенсії судом до уваги не приймаються, оскільки іншого державного органу, який здійснює виплату пенсії, крім ПФУ, законодавством не визначено. Щодо невизначеності механізму, джерел та процедури виплати, то суд керується вимогами ст. 72 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003 № 1058-IV якою передбачено, що джерелами формування коштів Пенсійного фонду є також кошти Державного бюджету та цільових фондів, що перераховуються до Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом. Статтею 113 зазначеного Закону встановлено, що у разі виникнення дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі (перевищення видатків над доходами, у тому числі з урахуванням резерву коштів Пенсійного фонду) у зв'язку із забезпеченням виплати пенсій в розмірі, передбаченому статтею 28 цього Закону такий дефіцит покривається за рахунок коштів Державного бюджету України.

Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України «Про соціальний захист дітей війни»залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, у 2009 році та у 2010 році дія ст.6 ЗУ Про соціальний захист дітей війни не призупинялася, а застосування відповідачем положень Постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року щодо визначення розміру підвищення пенсії є безпідставним, оскільки розмір підвищення пенсії визначений ЗУ Про соціальний захист дітей війни, має вищу юридичну силу, ніж постанова Кабінету Міністрів України

Отже нарахування та виплата у 2009 2010 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що відповідач не довів правомірність його бездіяльності, яка полягає у не нарахуванні позивачу підвищення до пенсії за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2010 року по 15 листопада 2010 року, встановленого ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», у звязку з чим позовні вимоги є такими, що з точки зору матеріального права підлягають задоволенню в цій частині.

Втім, відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Позивач не зазначає, коли дізнався про порушення своїх прав, однак звернувся до суду лише тепер. Враховуючи це, суд вважає, що оскільки закони та підзаконні нормативно-правові акти публікуються у пресі, кожна особа, за наявності бажання, може мати доступ до цієї інформації. Позов був заявлений до суду 15 листопада 2010 року, а тому суд вважає, що позивач без поважних причин пропустив строк давності звернення до суду щодо вимог за період з 09.07.2007 року по 15 травня 2010 року, а тому суд вважає, що відносно цих вимог він має бути застосованим і в цій частині в задоволенні позовних вимог має бути відмовлено.

Вимоги позивача в частині зобовязання відповідача нараховувати йому щомісячну державну соціальну допомогу відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»в подальшому при нарахуванні пенсії, суд вважає, такими, що не підлягають до задоволення, оскільки рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, зокрема, вирішуючи спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулась з позовом, субєктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також зясувати наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання. Позовні вимоги, щодо захисту права, яке могло б виникнути у майбутньому і щодо якого невідомо, чи виникло б таке право, не можуть бути задоволені судом.

За таких обставин суд вважає, що слід задовольнити позов частково.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст. 8, 9, 11. 17, 94, 99, 128, 159-163, 183-2, 186 КАС України, ст. 19, 152 Конституції України, рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08.11.05 року за заявою № 63134/00, Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.07 року, Рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 від 22.05.08 року, ст. 1, 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. 2 ЗУ «Про прожитковий мінімум», суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративній позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни - задовольнити частково.

Визнати відмову Головного Управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області щодо перерахування та сплати ОСОБА_1 щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 15 травня 2010 року по 15 листопада 2010 року незаконною.

Зобов'язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», та провести відповідні виплати за період з 15 травня 2010 року по 15 листопада 2010 року з урахуванням сплачених сум.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 3 грн. 40 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з моменту отримання копії постанови, в порядку, передбаченому ст. 186 КАС України.

Суддя В.В. Орленко