Справа № 2-а-1441/11
Суддя: Токова С. Є.
Дата ухвалення: 2011-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-1441/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2011 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді ТОКОВОЇ С.Є.

при секретарі ЄВТУШЕНКО О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Соснівському районі м. Черкаси про визнання дій відповідача незаконними та зобовязання здійснити перерахунок і виплату пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 24 січня 2011 року звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що вона є інвалідом ІІІ групи внаслідок захворювань, повязаних з роботами в зоні відчуження ЧАЕС, пенсія по інвалідності виплачується йому Управлінням Пенсійного фонду України в Соснівському районі м. Черкаси. Статтями 50 та 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та ст. 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» встановлено, що він має право на щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, розмір його пенсії не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком та інвалідам війни пенсія підвищується у розмірі 30% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Але відповідач не бажає проводити відповідне нарахування цих пенсій та відмовив йому в цьому. Тому просить суд визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Соснівському районі м. Черкаси неправомірними, зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсії по інвалідності і виплачувати її з 24 липня 2010 року.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив суд визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Соснівському районі м. Черкаси неправомірними, зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсії по інвалідності і виплачувати її з 24 липня 2010 року з подальшим збільшенням у відношенні із змінами діючого законодавства безстроково, зобовязати в подальшому виплачувати основну та додаткову пенсії згідно діючого законодавства України.

Представник відповідача заперечував проти позову просив відмовити у позові.

Суд, заслухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що позивач внаслідок захворювання, повязаного з виконанням робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції у 1986 року, визнаний інвалідом ІІІ групи та належить до першої категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

При цьому позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Соснівському районі м. Черкаси, де перебуває на обліку як пенсіонер, із заявою про нарахування державної та додаткової пенсії у розмірах, встановлених статтями 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але в проведенні перерахунку пенсії йому було відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Нормами ст. 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»передбачено пенсії особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами третьої групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів третьої групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Зі статей 50 та 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»вбачається, що при визначенні розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Посилання відповідача на те, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається КМУ, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто КМУ повинен був встановити зазначений порядок не порушуючи положень цього Закону. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положенням ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Зі статей 50 та 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»вбачається, що при визначенні розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Безпідставними є також посилання відповідача на Закон України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»від 28.12.2007 року, яким були внесені зміни до ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», по-скільки рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року положення п. 28 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»щодо внесення змін до ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»визнані неконституційними.

Відповідно до ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що відповідач допустив бездіяльність, яка полягає у не нарахуванні позивачу пенсії відповідно до ст. ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»починаючи з 24 липня 2010 року, у звязку з чим позовні вимоги є такими, що з точки зору матеріального права підлягають задоволенню.

На підставі ст. 22 Конституції України, ст.ст.11, 69-71, 99, 100, 122, 160, 162, 183-2, 186 КАС України, ст. 19, 46, 152 Конституції України, Рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 від 22.05.08 року, Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. ст. 28, 45 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративній позов задовольнити.

Визнати незаконною відмову Управління Пенсійного Фонду України в Соснівському районі м. Черкаси у перерахунку ОСОБА_1 пенсії у відповідності вимог ст. ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»починаючи з 24 липня 2010 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Соснівському районі м. Черкаси здійснити перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»починаючи з 24 липня 2010 року, з урахуванням сплачених сум та провести відповідні виплати.

Стягнути з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 03 грн. 40 коп.

Постанова підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ст. 186 КАС України. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Головуючий: