Справа № 807/1/15
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2015-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 червня 2015 рокум. Ужгород№ 807/1/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Гаврилка С.Є., суддів Микуляка П.П. та Скраль Т.В.

з участю секретаря судового засідання Пирожук Н.П.,

за участі сторін:

позивача ОСОБА_1;

представника відповідача ОСОБА_2;

представника третьої особи Головне управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області ОСОБА_3;

представника третьої особи Державної казначейської служби України ОСОБА_3;

представника третьої особи Воловецької районної ради ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної Фіскальної Служби України, третіх осіб Головне управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області, Державної казначейської служби України та Воловецької районної ради про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошової допомоги, матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 08 червня 2015 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 15 червня 2015 року.

До Закарпатського окружного адміністративного суду звернувся з адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної Фіскальної Служби України, третя особа Державна казначейська служба України у Закарпатській області, якою просить: "1. Визнати протиправною бездіяльність субєкта владних повноважень стосовно вчасної невиплати мені одноразової грошової допомоги; 2. Стягнути із розрахункових рахунків Державної Фіскальної Служби України одноразову грошову допомогу в розмірі 102464 грн.; 3. Стягнути з розрахункових рахунків Державної Фіскальної Служби України матеріальну шкоду - 7750,00 грн., моральну шкоду - 57350 грн.".

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 березня 2015 року, що занесена до журналу судового засідання задоволено заяву позивача щодо уточнення назви та реквізитів третьої особи (а.с. 42).

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 березня 2015 року, що занесена до журналу судового засідання залучено в якості третьої особи Державну казначейську службу України (а.с. 44).

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 травня 2015 року, що занесена до журналу судового засідання залучено в якості третьої особи Воловецьку районну раду Закарпатської області (а.с. 84).

Позовні вимоги мотивовані наступним. Наказом № 130-о Державної податкової адміністрації України від 15 лютого 2010 року позивач був звільнений з податкової міліції у відставку у звязку з хворобою у відповідності до пункту 65 підпункту "б" Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 19 липня 1991 року № 114. Відповідно до пунктів 10 та 14 Постанови Кабінету Міністрів України Від 17 липня 1992 року за № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (далі по тексту Постанова № 939), позивачеві при звільненні за станом здоровя передбачена виплата одноразової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби особам. Вказані кошти позивачеві відповідачем виплачені не були. У звязку із цим відповідачем була завдана матеріальна шкода у розмірі 7750 грн. та моральна шкода у розмірі 57350 грн.. У позовній заяві позивач зазначає, що доказом заподіяння відповідачем моральної та матеріальної шкоди є Свідоцтво про хворобу № 495 від 07 грудня 2009 року.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів викладених у позовній заяві, просив суд даний адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив, подавши свої письмові заперечення (а.с.а.с. 68-70). Зокрема, представник відповідача пояснив, що протиправної бездіяльності зі сторони відповідача допущено не було, оскільки у відповідності до пункту 10 Постанови за № 393, виплата одноразової грошової допомоги при звільненні повинна була бути проведена Воловецькою районною радою Закарпатської області де перед звільненням працював позивач займаючи посаду голови цієї ради. Пунктом 14 абзацом 2 Постанови № 393 визначено, що військовослужбовцям, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, звільненим із служби безпосередньо з посад, які вони займали в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Державній службі спеціального звязку та захисту інформації, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі, виплата одноразової грошової допомоги у випадках, передбачених пунктом 10 цієї постанови, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких військовослужбовці та зазначені особи працювали. А тому, саме - Воловецька районна рада Закарпатської області, де працював на момент звільнення позивач, повинна була виплачувати позивачу вказану допомогу, а не відповідач, про що йому вже неодноразово наголошувалось у відповідях ДПА України на його запити звернення. У звязку з наведеними обставинами представник відповідача просив суд у задоволенні даного позову відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи Головного управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області та Державної казначейської служби України в судовому засіданні просив ухвалити законне рішення по даній справі.

Представник третьої особи Воловецької районної ради Закарпатської області в судовому засіданні проти даного позову не заперечував. Представник пояснив суду, що позивач вже звертався до суду з позовною заявою до Воловецької районної ради Закарпатської області про стягнення даної суми одноразової грошової допомоги і з цього приводу є рішення судів, які набули законної сили у яких вказано, що грошова допомога повинна стягуватися саме з відповідача у даній справі, тобто органу із служби в яких звільняється особа.

Заслухавши пояснення сторін, зясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх належними та допустимими доказами суд дійшов до наступних висновків.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 працював в Ужгородському міжрайонному відділі податкової міліції ДПІ у м. Ужгороді Закарпатської області.

Відповідно до Протоколу № 2 засідання лічильної комісії по виборах голови Воловецької районної ради від 25 квітня 2006 року, головою Воловецької районної ради обрано депутата від виборчого блоку місцевих політичних партій "ОСОБА_5 Тимошенко" ОСОБА_1 (а.с. 97).

Рішенням Воловецької районної ради № 1 І сесії V скликання від 25 квітня 2006 року на підставі статті 55 пункту 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" головою Воловецької районної ради обрано депутата від виборчого блоку "ОСОБА_5 Тимошенко" ОСОБА_1 (а.с. 98).

Відповідно до Наказу Державної податкової адміністрації у Закарпатській області від 14 червня 2006 року № 83-о (а.с. 100), прийнявши до уваги наказ ДПА України від 14 червня 2006 року № 587-о "Про відрядження працівників податкової міліції" (а.с.а.с. 71, 99), до Воловецької районної ради на період роботи на постійній основі, із залишенням в кадрах податкової міліції ДПА України було відряджено підполковника податкової міліції ОСОБА_1, якого обрано головою Воловецької районної ради Закарпатської області, звільнивши його з посади завідувача сектором боротьби з ухиленням від сплати податків Ужгородського міжрайонного відділу податкової міліції ДПІ у місті Ужгороді.

Наказом № 130-о Державної податкової адміністрації України від 15 лютого 2010 року позивач був звільнений з податкової міліції у відставку у звязку з хворобою у відповідності до статті 65 пункту "б" Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України на підставі свідоцтва про хворобу, видане військово-лікарською комісією від 07 грудня 2009 року № 495, витягу із акту огляду у МСЕК від 15 грудня 2009 року № 0381154 та рапорту ОСОБА_1 від 27 січня 2010 року (а.с.а.с. 72, 103).

Наказом Державної податкової адміністрації у Закарпатській області від 17 лютого 2010 року № 19-о було оголошено вищевказаний наказ № 130-о ДПА України від 15 лютого 2010 року. Також у цьому наказі зазначено, що вислуга років позивача в органах внутрішніх справ та податковій міліції на день звільнення у календарному обчисленні складає 20 років 06 місяців 15 днів. З даним наказом позивач ознайомився 23 лютого 2010 року, про що свідчить його підпис на цьому наказі (а.с. 104).

Відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 26 березня 2013 року, що постановлена в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Воловецької районної ради про скасування рішень (адміністративна справа за № 2а-415/10 (2-а-48/11), що розглядалася Міжгірським районним судом Закарпатської області) касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21 березня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2011 року без змін (а.с.а.с. 109, 110).

Постановляючи вказану ухвалу, Вищий адміністративний суд України, зокрема зауважив, що: "порядком обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393, передбачена виплата одноразової допомоги в розмірі 50 або 25 відсотків грошового забезпечення за кожний календарний рік служби особам, які звільняються із служби. Зі змісту пункту 11 вищевказаного Порядку вбачається, що виплату одноразової допомоги проводять ті органи, із служби в яких звільняється особа. Таким чином, вимога позивача про стягнення із Воловецької районної ради 102464 грн. одноразової допомоги у звязку із звільненням є безпідставною".

Таким чином, позивач уже звертався до суду з вимогою щодо виплати одноразової допомоги, що передбачена пунктом 11 Постанови № 393 і таку вимогу позивач спрямував Воловецькій районній раді Закарпатської області.

Постаново Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 червня 2014 року, що ухвалена в адміністративній справі № 807/767/14 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів, матеріальної та моральної шкоди, третя особа 1 - Державна казначейська служба України у Закарпатській області, третя особа 2 Воловецька районна рада у Закарпатській області визнано протиправною бездіяльність ДПА у Закарпатській області (правонаступником якої являється Головне управління Міністерства доходів і зборів України у Закарпатській області) щодо не проведення виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при його звільнені передбаченої пунктом 10 Постанови № 393. Стягнуто з Головного управління Міндоходів у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу визначену пунктом 10 Постанови № 393 в розмірі 102464,20 грн.. Стягнути з Головного управління Міндоходів у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн.. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено (а.с.а.с. 12-21).

17 грудня 2014 року Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалив постанову, якою апеляційну скаргу Головного управління Міндоходів у Закарпатській області задовольнив. Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 червня 2014 року у справі № 807/767/14 скасував та у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив (а.с.а.с. 8-11).

Скасовуючи постанову Закарпатського окружного адміністративного суду та ухвалюючи свою постанову, суд апеляційної інстанції, зокрема, вказав таке. "Оскільки, як встановлено з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 наказом ДПА України від 14 червня 2006 року № 587-о "Про відрядження працівників податкової міліції" ОСОБА_1 був відряджений до Воловецької районної ради із залишенням в кадрах податкової міліції ДПА України, перебував на службі в ДПА України до 2010 року і був звільнений наказом ДПА України №130-О від 15.02.2010 року з податкової міліції у відставку у звязку з хворобою відповідно до п. "б" ст. 65 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України, але не був звільнений безпосередньо з посади, яку він займав у органі місцевого самоврядування, то колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що виплату одноразової грошової допомоги позивачу при звільненні зі служби повинна провести ДПА України. Позовні вимоги до Головного управління Міндоходів у Закарпатській області є безпідставними і до задоволення не підлягають, оскільки позивач ніколи не працював у ДПА України в Закарпатській області і відповідач не порушував жодних прав чи інтересів позивача. Таким чином, позивач звернувся до неналежного відповідача, який не повинен відповідати за позовом, а належним відповідачем у справі є ДПА України, на службі в якій перебував позивач до 2010 року і з якої був звільнений. Таким чином, посилання апелянта на положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», відповідно до яких виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби здійснюється центральними органами виконавчої влади, зі служби в яких звільняється особа, за рахунок коштів Державного бюджету України, є підставними та обґрунтованими".

Нормативно-правовими актами, які встановлюють право на отримання та порядок виплати одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовців та деяких інших осіб є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-XII (далі по тексту Закон України № 2262-XII) та Постанова № 393.

Відповідно до статті 9 частини 1 Закону України № 2262-XII та пункту 10 Постанови № 393, особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоровя, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до статті 9 частини 1 Закону України № 2262-XII виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною службою спеціального звязку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Згідно з пунктом 10 Постанови № 393 - військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, Державної служби спеціального звязку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за станом здоровя, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктом 1 цієї Постанови.

Отже враховуючи пункт 10 вказаної Постанови № 393, а також те, що позивача в даному випадку звільнено з податкової міліції у відставку за статтею 65 пунктом "б" (через хворобу), йому повинна бути виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Даний обставина з приводу належності до виплати вказаної одноразової допомоги позивачу, сторонами не оспорюється.

Спір між сторонами, в даному випадку виник, у звязку невизначеністю органу, який повинен виплатити позивачу дану допомогу.

Відповідно до пункту 14 абзацу1 Постанови № 393, одноразова та щорічна грошова допомога, передбачена пунктами 10 і 11 цієї постанови, виплачується Міністерством оборони, Міністерством надзвичайних ситуацій, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством транспорту та звязку, Державною податковою адміністрацією, Державною прикордонною службою, Державною службою спеціального звязку та захисту інформації, Державною кримінально-виконавчою службою, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Державною інспекцією техногенної безпеки, Державною службою з надзвичайних ситуацій та Управлінням державної охорони за рахунок коштів, виділених у державному бюджеті для їх утримання (за винятком випадків, передбачених абзацом другим цього пункту).

Відповідно до пункту 14 абзацу 2 Постанови № 393, військовослужбовцям, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального звязку та захисту інформації, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, звільненим із служби безпосередньо з посад, які вони займали в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Державній службі спеціального звязку та захисту інформації, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі, виплата одноразової грошової допомоги у випадках, передбачених пунктом 10 цієї постанови, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких військовослужбовці та зазначені особи працювали.

Таким чином, оскільки, як встановлено під час судового розгляду, позивач наказом ДПА України від 14 червня 2006 року № 587-о "Про відрядження працівників податкової міліції" ОСОБА_1 був відряджений до Воловецької районної ради із залишенням в кадрах податкової міліції ДПА України, перебував на службі в ДПА України до 2010 року і був звільнений наказом ДПА України №130-О від 15 лютого 2010 року з податкової міліції у відставку у звязку з хворобою відповідно до п. "б" статті 65 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України, але не був звільнений безпосередньо з посади, яку він займав у органі місцевого самоврядування, то Закарпатський окружний адміністративний суд приходить до висновку про те, що виплату одноразової грошової допомоги позивачу при звільненні зі служби відповідно до пункту 10 Постанови № 393 повинна провести Державна фіскальна служба України (правонаступник Державної податкової адміністрації України). Крім того, Закарпатським окружним адміністративним судом встановлено, що станом на день звільнення позивача у відставку (15 лютого 2010 року) такий був звільнений з посади голови Воловецької районної ради та поновлений лише 07 жовтня 2010 року (а.с.а.с. 107-109).

Отже, з наведеного суд приходить до висновку що у відповідності до пункту 10 Постанови № 393 виплата одноразової грошової допомоги при звільненні повинна була бути проведена саме Державною фіскальною службою України, з якої позивач був звільнений у відставку, а не Воловецькою районною радою, куди був відряджений позивач.

Аналогічна правова позиція щодо покладеного обовязку виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 03 червня 2014 року, що ухвалена у справі № 21-158а14, а відтак відповідно до статті 2442 КАС України є обовязковими для всіх судів України.

Крім того, позиція відповідача, з приводу органу який має виплачувати дану допомогу, також спростовується і наявним в матеріалах справи наказом ДПА України № 519-о від 27 квітня 2010 року "Про внесення змін і доповнень до наказу ДПА України від 15.02.2010 року №130-о", де відповідачем зазначено його обовязок провести позивачу виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 10 Постанови у відповідності до пункту 14 абзацу Постанови № 393 (а.с.а.с. 89, 105).

Отже вимога позивача про визнання протиправною бездіяльності Державної фіскальної служби України (правонаступником Державної податкової адміністрації України) щодо не проведення виплати позивачеві одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 10 Постанови № 393 є обґрунтованою і такою що підлягає до задоволення.

Стосовно вимог позивача з приводу розміру одноразової грошової допомоги, яку позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь, суд констатує наступне.

Відповідно статті 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", посадова особа місцевого самоврядування - особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження у здійсненні організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

На запит Закарпатського окружного адміністративного суду Міжгірським районним судом Закарпатської області була надіслана адміністративна справа № 2а-415/10 (2-а-48/11). У матеріалах даної справи міститься довідка про розмір грошового забезпечення позивача, станом на 15 лютого 2010 року № 52 від 07 квітня 2010 року.

Відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення, станом на 15 лютого 2010 року № 52 від 07 квітня 2010 року, розмір грошового забезпечення позивача становить 10246,42 грн. (а.с. 111). Суд вважає, що розмір одноразової грошової допомоги, що передбачений пунктом 10 Постанови №393, необхідно розраховувати саме із 10246,42 грн., тобто із суми, яку позивач отримував на день звільнення.

Таким чином, при визначенні розміру одноразової грошової допомоги суд виходить з наступного розрахунку: 10246,42 грн. (розмір грошового забезпечення)*50%(пункт 10 Постанови № 393)*20 років стажу = 102464,20 грн..

Щодо позовної заяви в частині вимог позивача про стягнення з розрахункових рахунків Державної Фіскальної Служби України матеріальної шкоди у розмірі 7750 грн. та моральної шкоди у розмірі 57350 грн., то Закарпатський окружний адміністративний суд вважає за необхідне у задоволенні позовної заяви в цій частині відмовити.

Заподіяну позивачеві матеріальну та моральну шкоду, позивач повязує із тим, що відповідачем йому вчасно не виплачені кошти, у звязку з чим йому приходилося десятки разів звертатись до відповідача, у судові та правоохоронні органи. Позивач зазначає, що доказом заподіяння відповідачем моральної та матеріальної шкоди є Свідоцтво про хворобу № 495 від 07 грудня 2009 року. Також позивач вказує що матеріальна шкода полягає у витрачених ним коштів на послуги адвокатів, проїзд в судові інстанції та податкові органи міст Ужгорода, Львова та Києва, а також у витрачених коштах на медикаменти та лікування за вказаний період. Матеріальну шкоду позивач оцінив у 7750 грн.. З приводу заподіяної відповідачем моральної шкоди, позивач вказав наступне. Зокрема позивач вказує, що така полягає в тому, що "… з вини відповідача я випробував сильний біль, значно погіршилось моє здоровя що підтверджується листками непрацездатності. Я витратив багато часу та грошей для відновлення свого здоровя. 20 квітня 2010 р. та 12 квітня 2012 р. у моїй сімї народилась донечка ОСОБА_1 і син ОСОБА_6 (у моїй сімї стало троє дітей багатодітна сімя) і гроші, які вчасно не виплатив відповідач були вкарай необхідними для моєї сімї. Весь хід мого звичайного життя був повністю порушений". У звязку з цим позивач визначив розмір моральних страждань у 57350 грн..

Відповідно до статті 1166 частини 1 та статті 1167 частини 1 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи. Відповідно до статті 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи жодного доказу, який би свідчив про обґрунтованість вимог щодо наявної заподіяної матеріальної та моральної шкоди позивачем не надано, Крім того, суд зауважує, що Свідоцтво про хворобу № 495 від 07 грудня 2009 року на яке вказує позивач як на доказ заподіяння відповідачем моральної та матеріальної шкоди, не може бути таким доказом, оскільки таке свідоцтво було наявне ще заздалегідь до подій, які, як вказує позивач, спричинили матеріальну та моральну шкоди. Таке свідоцтво також не було надане позивачем.

На підставі викладеного вище та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 160-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної Фіскальної Служби України, третіх осіб Головне управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області, Державної казначейської служби України та Воловецької районної ради про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошової допомоги, матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Державної Фіскальної Служби України щодо невиплати одноразової грошової допомоги.

Стягнути із Державної Фіскальної Служби України одноразову грошову допомогу у розмірі 102464 грн.( сто дві тисячі чотириста шістдесят чотири грн.)

В задоволенні позовної заяви в частині решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. Рішення набирає законної сили в порядку, що встановлений статтею 254 КАС України.

Головуючий суддя Судді:ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9