Справа № 288/1631/14-а
Суддя: Зленко А. В.
Дата ухвалення: 2015-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 288/1631/14-а
Провадження № 2-а/288/3/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді - Зленко А. В. ,

при секретарі Кудрявцевій Т. В.,

за участю :

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня справу за позовом

ОСОБА_1 до лікаря Попільнянського районного відділення Андрушівського міжрайонного відділу лабораторних досліджень ДУ «ЖОЛЦ ДСЕСУ» ОСОБА_2 про вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до лікаря Попільнянського районного відділення Андрушівського міжрайонного відділу лабораторних досліджень ДУ «ЖОЛЦ ДСЕСУ» ОСОБА_2 про вчинення певних дій.

На обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 13.06.2014 року відповідач надумано послався на статтю 7 Закону України «Про звернення громадян», приватним чином протиправно повернув його запит від 19.07.2013 року без обґрунтованої відповіді.

Позивач зазначає, що при цьому відповідач неправдиво послався на те, що його запит нібито не стосувався повноважень відповідача. Хоча насправді запит стосувався повноважень, які має відповідач, у тому числі і станом на 19.07.2013 року, коли районна санепідемстанція ще не була ліквідованою, і станом на 12.02.2009 року, коли рішення апеляційного суду Житомирської області зобовязало відповідача виплатити йому заробіток сумою 6446,06 гривень за період з 11.02.1999 року по 18.02.2005 року.

Позивач вказує, що факт порушення його прав негативно впливає на його самопочуття, є стресовою психотравмуючою ситуацією. Отже, позивач визначає моральну шкоду, заподіяну йому відповідачем, в розмірі двох мінімальних заробітних плат.

Виходячи з вищевикладеного позивач просить визнати незаконною (тобто не передбачену жодним законом) відмову дати обґрунтовану відповідь по суті питань, порушених ним у зверненні-запиті від 19.07.2013 року; зобовязати належного відповідача дати обґрунтовану відповідь по суті його звернення від 19.07.2013 року; відшкодувати йому за рахунок держави моральну шкоду розміром дві мінімальні заробітні плати.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, вказавши, що отримала звернення від 19.07.2013 у судовому засіданні 10.06.2014, як свідок. Тому відповідь від 13.06.2014 вона надавала, як фізична особа, а не як посадова особа.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав №2-а/288/52/13:

Так, в судовому засіданні 10.06.2014 позивач надав відповідачу заяву від 19.07.2013, дана заява була надана на підтвердження позовних вимог у справі №2-а/288/52/13.

В свою чергу, 13.06.2013 ОСОБА_2, було дано відповідь, в якій вказано, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» повернуто запит, оскільки, він не стосується повноважень відділення, в якому вона працює та особисто її повноважень.

Згідно вимог частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Суд бере до уваги, що обов'язковою ознакою рішення суб'єкта владних повноважень нормативно-правового акту чи правового акту індивідуальної дії є створення юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення.

Справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п.1.ч.1 ст.3 КАС України).

Відповідно до вимог ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Також, згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Водночас, суд звертає увагу, що позивачем вже оскаржено в судовому порядку бездіяльність Попільнянського районного відділення Андрушівського міжрайонного відділу лабораторних досліджень ДУ «ЖОЛЦ ДСЕСУ», Попільнянським районним судом Житомирської області постановою від 12.08.2014 у по справі №2-а/288/52/13 частково задоволено позов, а саме, визнано протиправною відмову відповідача в прийнятті особистого звернення ОСОБА_1 від 19.07.2013; зобовязано відповідача прийняти звернення ОСОБА_1 від 19.07.2013; частково стягнуто моральну шкоду.

Звернення у справі №2-а/288/52/13 та у даній справі є ідентичними, що не заперечується і самим позивачем.

За таких обставин, суд вважає, що оскаржуваний позивачем лист не є рішенням суб'єкта владних повноважень, у розмінні статті 17 КАС України.

Лист відповідь є лише засобом листування для фізичних осіб, не встановлює та не змінює правовідносини, а тому не може бути предметом оскарження в адміністративному суді.

Крім того, слід зазначити, що звернення від 19.07.2013 надавалося позивачем відповідачу 10.06.2013 на підтвердження позовних вимог у іншій адміністративній справі.

Отже, на переконання суду, в даному випадку позивачем був вибраний невірний спосіб захисту порушених, на його думку, прав, шляхом визнання незаконною (тобто не передбачену жодним законом) відмову дати обґрунтовану відповідь по суті питань, порушених ним у зверненні-запиті від 19.07.2013 року.

Частиною 1 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку, наведені вище обставини, наявні матеріали справи та норми зазначеного законодавства свідчать про безпідставність позовних вимог позивача, зважаючи на що, у позові слід відмовити, оскільки в матеріалах справи наявний позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 6, 8, 10, 11, 12, 14, 17, 70, 71, 94, 157, 159 163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до лікаря Попільнянського районного відділення Андрушівського міжрайонного відділу лабораторних досліджень ДУ «ЖОЛЦ ДСЕСУ» ОСОБА_2 про вчинення певних дій відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 10 днів з дня її проголошення, а особам без виклику яких було постановлено постанову, або застосовано ч. 3 ст. 160 КАС України протягом 10 днів з дня отримання копії постанови до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Попільнянський районний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_3 А. В.