Справа № 826/20432/14
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Старова Н.Е.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Старової Н.Е.,

суддів: Файдюка В.В., Чаку Є.В.,

при секретарі: Тищенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот" до Державної екологічної інспекції у місті Києві про визнання дій протиправними, скасування розрахунку, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Судноплавна компанія Укррічфлот" звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції у місті Києві про визнання протиправними дії відповідача зі складання розрахунку розмірів відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (за самовільне використання підземних вод), який додавався до претензії від 14.07.2014 року №132; та скасування вказаного розрахунку розмірів відшкодування збитків.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.03.2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивачем було подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, а представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явилися до судового засідання, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами структурного підрозділу АСК "Укррічфлот" - Центр дозвілля і відпочинку "Борисфен", ДЕІ у м. Києві складено акт №08/1052а, яким встановлено, що у ЦДВ "Борисфен" відсутні дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (дизельні котлоагрегати), дозвіл на спеціальне водокористування артезіанськими свердловинами 60/Чер.Дніпро або документи, що посвідчують право власності чи користування на земельну ділянку під свердловиною.

На підставі акта перевірки відповідач направив АСК "Укррічфлот" претензію від 11.07.2014 року №132 з вимогою відшкодувати збитки за самовільне використання підземних вод у сумі 344 124,20 грн.

До вказаної претензії додано розрахунок розмірів відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води), відповідно до якого сума збитків, нанесених державі АСК "Укррічфлот" ЦДВ "Борисфен" становить 344 124,30 грн.

Позивач вважаючи дії по складанню розрахунку та сам розрахунок неправомірними, звернувся до суду з вказаним позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що розрахунок розмірів відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води) не є рішенням органу державної влади, нормативним актом чи актом індивідуальної дії та не створює, не припиняє права та обов'язки особи, а лише фіксує певні обставини, виявлені при проведенні перевірки. Жодних прав та обов'язків позивача складанням розрахунку не порушується.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

При дослідженні матеріалів справи встановлено, що оскаржуваний розрахунок був підставою для складання та направлення претензії від 11.07.2014 року №132 з вимогою відшкодувати збитки за самовільне використання підземних вод у сумі 344 124,20 грн.

Водночас, суд першої інстанції вірно встановив протиправність дій Держекоінспекції при обрахунку розмірів завданих збитків, та порушення самого порядку та методики розрахунку, з чим погоджується і колегія суддів, з огляду на таке.

Як видно з матеріалів справи, Державне управління охорони навколишнього природного середовища в м. Києві 17.02.2010 року видало АСК "Укррічфлот" ЦДВ "Борисфен" дозвіл на спеціальне водокористування Укр-762-Кіє терміном до 17.02.2013 року на підземні води - дві артезіанські свердловини (одна резервна), 60//Чер.Днепр., для госппобутових та виробничих потреб, що розташовані на території центру дозвілля та відпочинку.

Як встановлено, в акті перевірки, та не спростовується позивачем, в період з 18.02.2013 року по 28.05.2014 року АСК "Укррічфлот" ЦДВ "Борисфен" використовувало із артезіанської свердловини воду для господарсько-питних потреб за відсутності дозвільних документів.

Відповідно до п.п.1.2, 1.3 Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 року №389, вона встановлює порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, у разі: забруднення водних об'єктів, у тому числі пов'язаного із самовільними та аварійними скидами у водний об'єкт забруднюючих речовин та фізико-хімічних показників (далі - забруднюючі речовини) із зворотними водами або забруднюючих речовин у чистому вигляді, у складі сировини, продукції чи відходів, крім випадків забруднення територіальних і внутрішніх морських вод та виключної морської економічної зони України із суден, кораблів та інших плавучих засобів; забруднення поверхневих та підземних вод під впливом полігонів (сміттєзвалищ) твердих побутових та промислових відходів; самовільного використання водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води); забору, використання води та скиду забруднюючих речовин із зворотними водами з порушенням умов водокористування, встановлених у дозволі на спеціальне водокористування.

Ця Методика встановлює єдині вимоги до визначення збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів суб'єктами господарювання (фізичними і юридичними особами).

Формула розрахунку розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), встановлена пунктом 9.1 Методики.

Відповідно до пункту 9.2 Методики фактичний об'єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), визначається на основі даних: первинної документації, статистичної звітності, ліміту забору та використання води, індивідуальних норм водоспоживання та водовідведення або довідки суб'єкта господарювання за підписом керівництва, завіреної печаткою.

Зі змісту розрахунку вбачається, що він проведений за період з 18.02.2013 року по 28.05.2014 року та здійснений на підставі акта перевірки, книги обліку води АСК "Укррічфлот" ЦДВ "Борисфен", форми №7-гр (підземні води, річна), звіту про використання води форми №2-ТП (водгосп) та Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків.

На підтвердження проведених розрахунків у письмовому запереченні відповідач зазначив, що керувався даними журналу обліку водоспоживання (водовідведення) водовимірювальними приладами і обладнанням.

Натомість, запис у журналі обліку водоспоживання (водовідведення) водовимірювальними приладами і обладнанням 26.05.2014 року вчинено невстановленою особою, оскільки надані позивачем копії такого журналу не містять записів, датованих 26.05.2014 року та відповідних показань водомірів.

Оскільки відповідно до пункту 9.2 Методики фактичний об'єм води, що використана самовільно без дозвільних документів, може визначатись виключно на підставі документів, що вказані у цьому пункті, відтак, надана відповідачем копія журналу обліку водоспоживання (водовідведення) водовимірювальними приладами і обладнанням із записами невстановленої особи у період з 06.05.2014 року по 28.05.2014 року не може вважатись належним доказом для обчислення об'єму самовільно спожитої води, у розумінні ст.70 КАС України.

Таким чином, неможливо достеменно встановити, якими первинними та звітними документами керувався відповідач при визначенні об'єму самовільно використаної води конкретно за період з 06.05.2014 року по 28.05.2014 року.

Також, період з 04.02.2013 року по 01.03.2013 року, становить 26 днів, а не 24 дні, як помилкового вважає відповідач, що автоматично свідчить про неправильність розрахунку добового споживання води за цей період; а математичне складання показників журналу обліку водоспоживання (водовідведення) водовимірювальними приладами і обладнанням за перевірений період не становить вказаного об'єму - 6 460 куб.м.

Також, колегія суддів бере до уваги, доводи позивача, що ним було сплачено оплату за водокористування у п'ятикратному розмірі у відповідності до положень п.327.3, п.327.1 ст.327 ПК України (які були чинними на час виникнення спірних правовідносин), що підтверджується наданими платіжними дорученнями (а.с.78-83), та що не було враховано посадовими особами Держекоінспекції при розрахунку розмірів відшкодування збитків.

Судом апеляційної інстанції враховується і той факт, що позивач неодноразово звертався до відповідних органів для отримання необхідних дозвільних документів, проте в зв'язку з реорганізацією державних органів був позбавлений можливості вчасно оформити такі документи.

Враховуючи все викладене, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції в частині того, що складений відповідачем розрахунок містить необґрунтовані та не підтверджені доказами об'єм самовільно використаної води та, відповідно, розмір відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, зокрема перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно, колегія суддів погоджується з доводами апелянта щодо порушення відповідачем як суб'єктом владних повноважень порядку обрахунку розмірів, завданих збитків, та встановлення таких збитків з помилковим розрахунком, що безперечно суперечить положенням Основного закону та вищевказаної Методики.

Суд апеляційної інстанції не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову з огляду на те, що розрахунок, оскаржуваний в межах даної адміністративної не може бути скасовано, оскільки не породжує для позивача жодних правових наслідків. Адже даний розрахунок є безпосередньою та єдиною підставою для пред'явлення претензії від 14.07.2014 року №132, якою позивача зобов'язано сплатити розмір відшкодування збитків за самовільне використання вод в сумі 344 124,20 грн.

Беручи до уваги численні порушення при проведенні оскаржуваного розрахунку, та відповідні наслідки, які вказані вище, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування такого розрахунку.

Крім цього, відповідно до ст.11 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Як роз'яснив Верховний Суд України у п.3 постанови Пленуму №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення», вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Колегія суддів, вважає, необхідним вийти за межі позовних вимог для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, та скасувати претензію від 14.07.2014 року №132, як таку, що пред'явлена позивачу з урахуванням розрахунку розмірів відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (за самовільне використання підземних вод), який не відповідає вимогам чинного законодавства, та проведений з порушенням Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 року №389.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, всупереч вимог ч.2 ст.71 КАС України не надав до суду належні докази правомірності своїх дій та рішень. Натомість, апелянт на виконання вимог ч.1 ст.71 КАС України надав до суду належні докази правомірності своїх вимог, та належним чином обґрунтував їх.

Судова колегія апеляційної інстанції приходить до висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та вважає, що судом першої інстанції неповно встановлені обставини справи, яким надана неправильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові від 24.03.2015 року, та є підставою для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до ст.202 КАС України, апеляційну скаргу слід задовольнити, та вийти за межі позовних вимог, а постанову суду першої інстанції - скасувати.

Керуючись ст.ст. 11, 41, 94, 160, 186, 195, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот" - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.03.2015 року - скасувати, та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот".

Визнати протиправними дії Державної екологічної інспекції у місті Києві зі складання розрахунку розмірів відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (за самовільне використання підземних вод), який додавався до претензії від 14.07.2014 року №132.

Скасувати розрахунок розмірів відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (за самовільне використання підземних вод), та претензію Державної екологічної інспекції у місті Києві від 14.07.2014 року №132.

Постанова набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Старова Н.Е.

Судді: Файдюк В.В.

Чаку Є.В.