Справа № 1407/2-а-5746/11
Суддя: Вуїв О. В.
Дата ухвалення: 2011-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1407/2-а-5746/11
ПОСТАНОВА

іменем України

"23" червня 2011 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Вуїва О.В.,

при секретарі Кашарайло А.А.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Первомайської роти дорожньо-патрульної служби державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області ОСОБА_2 про визнання дій щодо притягнення до адміністративної відповідальності протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з таким адміністративним позовом.

В обґрунтування позову зазначав, що 23 травня 2011 року інспектор Первомайської роти ДПС ДАЇ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_2 склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно протоколу позивач 23 травня 2011 року о 19 годині 50 хвилин, рухаючись на 108 км. автодороги Р-06 Ульянівка-Миколаїв в м. Южноукраїнську Миколаївської області та керуючи автомобілем «Тойота Кемрі», реєстр. номер ВЕ 5995АХ в порушення п. 12.4 ПДР України більше, ніж на 20 км/год. перевищив максимальну дозволену для населених пунктів швидкість руху (60 км./год.), рухаючись зі швидкістю 87 км./год., чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КупАП.

На підставі протоколу інспектором в цей же день було винесено постанову, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Позивач вважав, що протокол був складений та постанова винесена безпідставно та з процесуальними порушеннями, а саме з підстав:

1) відсутності правопорушення взагалі, оскільки він здійснював рух зі швидкістю не більше 60 км./год.;

2) відсутності належних та допустимих доказів такого порушення.

Виходячи з цих обставин ОСОБА_1 просив про визнання дій відповідача протиправними та скасування постанови.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, додатково просив про закриття провадження в справі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки не відомі. Клопотання та заяви до суду не надходили.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття представника відповідача субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та матеріали отриманої від відповідача адміністративної справи, суд прийшов до наступного.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Відповідно до протоколу серії ВЕ1 № 097818 та постанови ВЕ № 275261 23 травня 2011 року о 19 годині 50 хвилин позивач, рухаючись на 108 км. автодороги Р-06 Ульянівка-Миколаїв в м. Южноукраїнську Миколаївської області та керуючи автомобілем «Тойота Кемрі», реєстр. номер ВЕ 5995АХ в порушення п. 12.4 ПДР України більше, ніж на 20 км/год. перевищив максимальну дозволену для населених пунктів швидкість руху (60 км./год.), рухаючись зі швидкістю 87 км./год., чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КупАП.

ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КупАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Факт порушення водієм Правил дорожнього руху України фіксується відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення та повинен бути достатньо обґрунтованим належними та допустимими доказами, які б усували будь-які сумніви щодо наявності такого порушення.

Разом з тим, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Проте характер правопорушення вказує на те, що його фіксування можливе лише за допомогою конкретного виду доказів, а саме за допомогою спеціальних приладів, що мають функції фіксування швидкості руху транспортного засобу.

Положення ст. 251 КУпАП мають імперативний характер відносно можливості використання тільки тих технічних засобів та приладів, які мають функції фото- кінозйомки, відеозапису і тому лише вони можуть бути використані, як докази по справі.

Доказом вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є дані приладу для вимірювання швидкості руху «Беркут», який не містить функції фото-, кінозйомки, відеозапису.

Маючи перед прийняттям постанови протокол про адміністративне правопорушення, в якому позивач заперечував проти порушення ним Правил дорожнього руху, зокрема вказуючи на те, що він здійснював рух з дозволеною швидкістю руху, субєкт владних повноважень мав би, використовуючи свої повноваження, перевірити ці доводи, зібрати додаткові докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростовували свідчення позивача, але таких належних та допустимих доказів ні протокол, ні постанова не містить.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У відповідності до ст. 288 КУпАП встановлено, що постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 162 КАС України надано адміністративному суду повноваження на прийняття іншої постанови (не передбаченої переліком частини 2) , яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За змістом ст. 293 КУпАП під час розгляду позову перевіряється законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймається одне з таких рішень: залишення постанови без зміни; скасування постанови і надсилання справи на новий розгляд; скасування постанови і закриття справи; зміна заходу стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За зазначених обставин справи суд вбачає підстави для визнання дій інспектора протиправними, а постанова про адміністративне правопорушення у звязку відсутністю належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_3 даного правопорушення, а також неможливістю з обєктивних причин зібрання нових доказів підлягає скасуванню, а справа закриттю в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 11, 158-163, 167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати протиправними дії інспектора Первомайської роти дорожньо-патрульної служби державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області ОСОБА_2, здійснені ним під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ВЕ1 №097818 від 23 травня 2011 року та під час винесення постанови про адміністративне правопорушення серії ВЕ №275261 від 23 травня 2011 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Постанову серії ВЕ №275261 від 23 травня 2011 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: О.В. Вуїв