Справа № 1505/8612/12
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" червня 2015 р. м. Київ К/800/5474/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Білгород-Дністровської міської ради Одеської області на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 січня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до управління праці та соціального захисту населення Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про зобовязання виплатити щорічну грошову допомогу до 5 травня,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2012 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача. Просив зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Білгород-Дністровської міської ради Одеської області провести ОСОБА_4 перерахунок та виплату щорічної разової допомоги до 5-го травня за 2010-2012 роки.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 січня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2013 року, позов задоволено частково. Стягнуто з управління праці та соціального захисту населення Білгород-Дністровської міської ради Одеської області на користь ОСОБА_4 невиплачену частину щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2012 рік у сумі 3516 грн. 00 коп. В решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування вказаних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 має статус учасника бойових дій. У 2012 році йому виплачена відповідачем щорічна допомога до 5 травня у розмірі 675 грн. 00 коп.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII відповідач у 2012 році повинен був виплатити позивачу допомогу до п'ятого травня у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Оскільки розмір вказану допомогу у 2012 році відповідач виплатив меншому розмірі, то дії відповідача неправомірні.

Проте, повністю погодитися з такими висновками судів не можна з таких підстав.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Всупереч вимог ст. 159 КАС України висновки судів попередніх інстанцій зроблені без повного та всебічного зясування обставин справи.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст. 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених ст.ст. 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення.

Статтею 3 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" встановлено, що у 2012 році норми і положення ст.ст. 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 у справі №1-11/2012 встановлено, що в аспекті конституційного подання положення ч. 2 ст. 96, пунктів 2, 3, 6 ст. 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

У свою чергу, згідно із вказаним рішенням Конституційного Суду України в аспекті конституційного подання положення ч. 2 ст. 95, ч. 2 ст. 124, ч. 1 ст. 129 Конституції України, п. 5 ч. 1 ст. 4 Бюджетного кодексу України та п. 2 ч. 1 КАС України в системному зв'язку з положеннями ст. 6, ч. 2 ст. 19, ч. 1 ст. 117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

З метою здійснення у 2012 році заходів щодо поетапного до 2015 року підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28 грудня 2011 року № 1381 "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення", підпунктом 2 пункту 5 якої встановлено, що у 2012 році розмір щорічної разової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій встановлено у розмірі 675 грн. 00. коп.

Проте, суди першої та апеляційної інстанцій цих вимог законодавства не врахували та прийшли до передчасного висновку про протиправність дій відповідача при виплаті позивачу допомоги до 5 травня у 2012 році.

Крім того, згідно вимог ч. ч. 2 та 3 ст. 99 КАС України (в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України (в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції), адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог за період 2010- 2011 років, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач пропустив встановлений ст.99 КАС України строк звернення до суду з позовом. При цьому суди не врахували положень ч.2 ст.5 КАС України, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

До того ж, пропущення строку звернення до адміністративного суду і заява сторони про застосування наслідків його пропущення не можуть бути безумовною підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки суд за заявою сторони міг визнати причину пропуску строку поважною. Однак, суд першої інстанції, визначивши початок перебігу строку звернення до суду, в порушення вимог ст.159 КАС України не зясував обставин, з якими сторона повязувала поважність причин пропуску встановленого законом строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно ч. 2 ст. 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, коли суди першої та апеляційної інстанцій допустили порушення вищенаведених норм матеріального та процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а суд касаційної інстанції в силу положень ст. 220 КАС України позбавлений можливості досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, то рішення судів першої та апеляційної інстанцій не можуть залишатися без змін і підлягають скасуванню на підставі ч. 2 ст. 227 КАС України з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Білгород-Дністровської міської ради Одеської області задовольнити частково.

Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 січня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2013 року скасувати, справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: В.В. Тракало Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк