Справа № 202/1384/15-а (2-а/0202/53/2015)
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"05" червня 2015 р. справа № 202/1384/15-а (2-а/0202/53/2015)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2015 року у адміністративній справі № 202/1384/15-а (2-а/0202/53/2015) за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська про визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ:

03 лютого 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська в якому просила визнати протиправними дії та зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсії починаючи з 09.09.2008 р. з урахуванням повної суми виплаченої позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та проводити такі виплати в майбутньому.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2015 року у адміністративній справі № 202/1384/15-а (2-а/0202/53/2015) адміністративний позов ОСОБА_2. задоволено. Визнано неправомірними дії відповідача, зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з 09.09.2008 р. до відповідних змін у законодавстві, з урахуванням сум виплаченої їй індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 з 09.09.2008 року вийшла на пенсію та їй призначена та виплачується пенсія державного службовця, відповідно до Закону України «Про державну службу».

При цьому, при призначенні розміру пенсії ПФУ не враховано матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги для вирішення соціально-побутових питань

11.12.2014 року позивач звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська з заявою про поновлення права на більший розмір пенсії і просила здійснити перерахунок пенсії з дати її призначення з урахуванням у складі заробітку сум матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди та індексації заробітної плати.

Відповідач, листом від 08.01.2015 року за №89/05/40 року, відмовив у здійсненні такого перерахунку, мотивуючи тим, що матеріальна допомога та інші виплати не входять до складу заробітної плати державного службовця, тому зазначені виплати не враховуються для обчислення пенсії.

Не погодившись з такими діями відповідача, ОСОБА_2 звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань має бути врахована при розрахунку пенсії, оскільки на них нараховувались страхові внески, які сплачувалися у повному обсязі.

Дослідивши обставини по справі колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції щодо повного задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.37 Закону України «Про державну службу» (в редакції яка діяла на момент призначення пенсії позивачу) пенсія державним службовцям призначається у розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які враховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Тобто, вказаною нормою встановлено, що об'єктом обчислення розміру пенсії при призначенні пенсії для відповідача є сума заробітної плати, з якої справляється збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ст.35 Закону України «Про державну службу» державним службовцям надається щорічна відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законодавством не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою допомоги для оздоровлення у розмірі посадового окладу.

У частині першій ст.1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року №108/95ВР встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань, на які нараховувались страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування (після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування») включається до складу заробітної плати державного службовця, враховується при обчисленні розміру його пенсії, є правильним, оскільки перевага має надаватись не положенням Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про оплату праці», які щодо спірних відносин є загальними, а спеціальним нормам, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Однак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції припустився помилки в частині періоду задоволення позовних вимог з 09.09.2008 року.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Під час розгляду справи щодо правомірності рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень суд повинен перевірити спірні дії на відповідність критеріям, визначених ч. 3 ст. 2 КАС України. Не відповідність хоча б одному з наведених критеріїв тягне за собою скасування такого рішення субєкта владних повноважень лише за умови, що спірним рішенням порушено права, свободи та законні інтереси особи. Якщо ж права, свободи та інтереси позивача не були порушені, суд повинен відмовити у задоволенні позову.

При цьому з 09.09.2008 року право позивача на проведення перерахунку пенсії з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань не порушено відповідачем, оскільки ОСОБА_2. не надано до Пенсійного фонду довідку про складові заробітної плати. Без цієї довідки у відповідача відсутні будь-які правові підстави та можливості для проведення відповідного перерахунку. Як встановлено матеріалами справи довідка про складові заробітної плати надана позивачем до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська лише 11.12.2014 р. Таким чином, саме з моменту подання позивачем вищезазначеної довідки до Управління і виникає право у ОСОБА_2. на проведення перерахунку пенсії з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги для вирішення соціально-побутових питань, до цього його право відповідачем не порушувалось.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених ч. 1 ст. 35, ч. 2 ст. 38, ч. 3 ст. 42 і ч. 5 ст. 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

З огляду на вищенаведене та враховуючи дату звернення позивача до відповідача із заявою про здійснення відповідного перерахунку, а саме 11 грудня 2014 року, колегія суддів прийшла до висновку, що порушені права позивача підлягають поновленню відповідно з 01 грудня 2014 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст. 197, п. 2 ч.1 ст. 198, п. 1 ч.1 ст. 201, ст. 205, ст. 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська - залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2015 року у адміністративній справі № 202/1384/15-а (2-а/0202/53/2015) - змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини постанови у наступній редакції:

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з 01 грудня 2014 року до відповідних змін у законодавстві, з урахуванням сум виплаченої їй індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

В решті постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2015 року у адміністративній справі № 202/1384/15-а (2-а/0202/53/2015) - залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту постановлення та відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко