Справа № 807/3128/14
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 червня 2015 рокум. Ужгород№ 807/3128/14

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.,

при секретарі Лумей В.Г.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1, представник - ОСОБА_2,

відповідача: Управління МВС України в Закарпатській області, представник - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління МВС України в Закарпатській області про визнання протиправним, скасування наказу та поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 10 червня 2015 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 12 червня 2015 року.

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління МВС України в Закарпатській області, якою просив суд скасувати Наказ Управління МВС України № 1193 « Про звільнення з органів внутрішніх справ, яким за систематичні порушення службової дисципліни, вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, наказу МВС України № 155-2012 року «Про затвердження Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України», ОСОБА_4 працівника органів внутрішніх справ України, що проявилося у невиході на роботу 04.09.2014 року, перешкоджанні проведенню службового розслідування, проявленій при цьому нещирості, грубому порушенні норм професійної та службової етики, що проявилось у неповазі до старших офіцерів, невиконанні їх законних наказів та низьку виконавську дисципліну, інспектора - чергового спеціального приймальника для утримання осіб, підданих адміністративному арешту УМВС України в Закарпатській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в органах внутрішніх справ за п. «є» ст.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (за порушення дисципліни) та зобов'язати Управління МВС України в Закарпатській області поновити у займаній посаді інспектора - чергового спеціального приймальника для утримання осіб, підданих адміністративному арешту УМВС України в Закарпатській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1

У позовній заяві позивач вказав, що 11.09.2014 року наказом Управління МВС України № 1193 його звільнено з посади інспектора-чергового спеціального приймальника для утримання осіб, підданих адміністративному арешту УМВС України в Закарпатській області старшого лейтенанта міліції. На думку позивача, вказаний Наказ було оголошено на підставі того, що 25.08.2014 року до чергової частини Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області звернулася громадянка ОСОБА_5 із заявою про те, що її колишній співмешканець інспектор - черговий спеціального приймальника для утримання осіб, підданих адміністративному арешту УМВС України в Закарпатській області старший лейтенант міліції ОСОБА_1 на пл. Корятовича в м. Ужгороді біля готелю Атлант заволодів її мобільним телефоном марки Нокіа.

03.09.2014 року відомості за заявами громадянки ОСОБА_5 та громадянина ОСОБА_6 прокуратурою Закарпатської області внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000174 та відкрито кримінальне провадження за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України (грабіж). Однак, відповідно до ч.6 ст. 21 Закону України Про міліцію звільнення працівника міліції зі служби у зв'язку з обвинуваченням у вчиненні злочину допускається тільки після набуття обинувальним вироком законної сили.

Відтак, позивач у своїй заяві посилається на те, що наказ Управління МВС України № 1193 Про звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_1М. від 11.09.2014 року є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки немає вироку за результатами вищевказаного кримінального провадження відносно ОСОБА_1, який би набрав законної сили.

Крім того, позивач вважає, що керівництво УМВС України в Закарпатській області матеріали службового розслідування відносно нього фальсифікувало та незаконно було притягнуло до відповідальності.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили суд їх задовольнити з викладених вище підстав.

Представник відповідача проти позову заперечила, з мотивів викладених у поданих письмових запереченнях, просила суд врахувати матеріали справи та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані позивачем документи та матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та покази свідків, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи 25.08.2014 до УМВС України в Закарпатській області надійшла інформація про те, що о 15 год. 00 хв. на пл. Корятовича, що в м.Ужгороді інспектор-черговий спеціального приймальника для утримання осіб, підданих адміністративному арешту УМВС ОСОБА_1 допустив неправомірні дії відносно гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_6

Слідчо-оперативної група виіхавши на місце події встановила, що працівник міліції ОСОБА_1, причетний до викладених вище подій.

З метою з'ясування обставин події т.в.о. начальника спеціального приймальника для утримання осіб, підданих адміністративному арешту УМВС ОСОБА_7 по телефону наказав підлеглому працівнику міліції ОСОБА_1 прибути до міськвідділу для надання пояснення. Однак останній відмовився, мотивуючи тим, що знаходиться вдома, де займається домашнім господарством.

Слідчо - оперативна група міськвідділу виїхала за місцем проживання працівника міліції ОСОБА_1 однак опитати останнього не змогли, оскільки після виїзду було встановлено, що ОСОБА_1 вдома немає, про що доповіли керівництву.

Т.в.о. начальника спеціального приймальника для утримання осіб, підданих адміністративному арешту УМВС ОСОБА_7 повторно зателефонував ОСОБА_1, та наказав підлеглому працівнику міліції прибути до міськвідділу для надання пояснення однак надати пояснення ОСОБА_1 повторно відмовився, мотивуючи тим, що вже перебуває за межами міста.

26.08.2014 року працівники міліції ВІОС УКЗ УМВС та ВВБ в Закарпатській області, запропонували ОСОБА_1 надати пояснення з приводу заяв ОСОБА_5 та ОСОБА_6, однак останній в черговий раз відмовився надавати пояснення з цього приводу, про що було складено відповідний Акт № 2/1454 від 26.08.2014 року(а.с.65).

В той же день 26.08.2014 року на адресу керівництва УМВС був направлений рапорт т.в.о. начальника приймальника для утримання осіб, підданих адміністративному арешту УМВС ОСОБА_7 про неадекватну поведінку працівника міліції ОСОБА_1 на робочому місці, внаслідок якої позивача було доставлено на медичний огляд (а.с.36).

У зв'язку з цим, наказом УМВС №1132 від 27.08.2014 року (а.с.86) ОСОБА_1 відсторонено від виконання службових обов'язків на час проведення службового розслідування.

Відповідно до вимог Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 №230 УМВС України в Закарпатській області та на підставі Наказу начальника Управління МВС України в Закарпатській області полковника міліції ОСОБА_8 від 27.08.2014 року №1130(а.с.31), за даним фактом розпочато службове розслідування.

Згідно, наявної в матеріалах справи копії Витягу з кримінального провадження (а.с.34), 03.09.2014 року відомості за заявами гр-ки ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_6прокуратурою Закарпатської області внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000174 та відкрито кримінальне провадження за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України (грабіж).

04.09.2014 року старший інспектор з о/д ВІОС УКЗ УМВС України в Закарпатській області полковник міліції ОСОБА_9 в рапорті поданому на імя Начальника УМВС України в Закарпатській області (а.с.56-57) зазначив, що «після 11 год. 08 хв. 04.09.2014р. було запропоновано працівнику міліції ОСОБА_1 в присутності інспектора ВІОС УКЗ УМВС ОСОБА_10 прибути на 12 год 00 хв. до ВІОС УКЗ УМВС з метою уточнення відомостей, викладених у рапорті ОСОБА_1 від 30.08.2014 р. зареєстрованого 03.09.2014р.(а.с.80), де останній зазначає, що «при проведенні службового розслідування від нього умисно не відібрано пояснення у письмовій формі, службове розслідування проводиться однобоко, має на меті його звільнення з ОВС». У відповідь ОСОБА_1 повідомив, що скоріш за все на вказану годину не встигне одягнутися тому його не буде. Тоді старшим інспектором Лучка І.Ю. було запропоновано самому назвати час і дату коли він зможе прибути до УМВС. У відповідь ОСОБА_1 повідомив, що не знає чи сьогодні встигне оскільки йому необхідно зустрітися з юристом та поставив слухавку. В подальшому о 13 год. 27 хв. ОСОБА_1 зателефонував та повідомив, що прийде для дачі пояснень о 14 год. 00 хв. Прибувши у кабінет близько 14.10 години ОСОБА_1 спитав з якого приводу він повинен надавати пояснення. Інспектор Лучка І.Ю. повідомив, що пояснення необхідно надати з приводу рапорту написаного позивачем 30.08.2014 року та за фактом події, яка мала місце 25.08.2014 року близько 15:00 год. в м. Ужгород біля готелю «Атлант» між ним та гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_6 Після цього ОСОБА_1 зазначив, що пояснення буде надавати власноручно. Роздрукувавши бланк поясненнь йому було повідомлено перелік запитань на які йому необхідно було відповісти. Почувши дану пропозицію та запитання, на які йому необхідно відповісти ОСОБА_1 встав та повідомив, що пояснення надавати категорично відмовляється при цьому почав ображати інспектора різними нецензурними словами та погрожував фізичною розправою. На зауваження не реагував. Через деякий час заспокоївся при цьому пошепки у адрес інспектора Лучки І.Ю. висловлював невдоволення різними образливими словами.

У подальшому повторно було запропоновано надати пояснення, однак це його ще більше обурило і він повідомив, що до нього всі ставляться упереджено та вийшов з кабінету».

04.09.2014 року рапортом керівника позивача - начальника приймальника для утримання осіб, підданих адміністративному арешту УМВС ОСОБА_11 поданого на імя начальника УМВС України в Закарпатській області (а.с.62), повідомлено, що в період з 09 год. 00 хв. по 18 год. 00 хв. ОСОБА_1 не вийшов на роботу, на телефонні дзвінки протягом робочого дня не відповідав. В кінці робочого дня працівник міліції ОСОБА_1 зателефонував сам, але розмову вів на підвищених тонах, на зауваження не реагував, можливість пояснити причину дзвінків не надавав, після чого вимкнув телефон.

Факт невиходу на роботу зафіксовано відповідним Актом за № 16/1885 від 04.09.2014 року(а.с.67).

11.09.2014 року, згідно витягу з Наказу Управління МВС України в Закарпатській області №1193 Про звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_1, яким за систематичні порушення службової дисципліни, вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, наказу МВС України № 155-2012 року Про затвердження Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, ОСОБА_4 працівника органів внутрішніх справ України, що проявилося у невиході на роботу 04.09.2014 року, перешкоджанні проведенню службового розслідування, проявленій при цьому нещирості, грубому порушенні норм професійної та службової етики, що проявилось у неповазі до старших офіцерів, невиконанні їх законних наказів та низьку виконавську дисципліну, інспектора - чергового спеціального приймальника для утримання осіб, підданих адміністративному арешту УМВС України в Закарпатській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в органах внутрішніх справ за п. є ст. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (за порушення дисципліни ).

Наказу про звільнення передували дисциплінарні стягнення, а саме згідно наказу Управління МВС України від 03.06.2014 року №702 притягнуто до дисциплінарної відповідальності інспектора-чергового СПУОПАА УМВС України в Закарпатській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, за порушення службової дисципліни, вимог ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, що виразилося у невиконанні наказу безпосереднього керівника підрозділу, не прибутті на відпрацювання Перечинського району 25.04.2014 року, відповідно до п.3 ст.12 Закону України Про дисциплінарний статут ОВС України, йому оголошено догану та попереджено, що в разі допущення в подальшому подібних вчинків у службовій діяльності до нього будуть застосовані більш суворі заходи дисциплінарного впливу.

Також, згідно наказу Управління МВС України від 10.06.2014 року №730 було ще раз було притягнуто до дисциплінарної відповідальності інспектора-чергового СПУОПАА УМВС України в Закарпатській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, за порушення службової дисципліни, вимог ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Наказу МВС України №1050-2012, що проявилось у негідній поведінці у побуті, не інформування безпосереднього керівника та чергової частини органу внутрішніх справ про скоєне правопорушення, вирішено попередити про неповну посадову відповідальність.

Відтак, ОСОБА_1 грубо порушив вимоги ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, якими зобов'язано кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги ОСОБА_4 працівника органів внутрішніх справ України, статутів і Наказів начальників, дотримуватися норм професійної та службової етики, у службовій діяльності бути чесним, об'єктивним, з гідністю і честю поводитися в робочий та поза робочий час.

Службова особа міліції, яка порушила вимоги закону або неналежно виконує свої обов'язки, несе відповідальність у встановленому порядку.

Порядок та підстави проходження і припинення служби в органах внутрішніх справ регулюються Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення). Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначаються Законом України "Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

Пунктом "є" ст. 64 Положення встановлено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV затверджено Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України (далі - Дисциплінарний статут, Статут).

Підставою дисциплінарної відповідальності працівника міліції є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою рядового або начальницького складу службової дисципліни, визначення якої наведене у статті 1 цього Статуту (стаття 2 Дисциплінарного статуту).

Згідно із ст.ст. 5, 12 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

На осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Керівництво позивача неодноразово вимагало пояснення від ОСОБА_1, однак останній відмовлявся надавати будь-які пояснення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Згідно зі статтею 15 Дисциплінарного статуту - звільнення із органів внутрішніх справ є одним із видів дисциплінарного стягнення, а стаття 22 цього Статуту в свою чергу передбачає право накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ начальником, якому надано право прийняття для проходження служби в органи внутрішніх справ.

Як вже зазначалося вище, на момент притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача ОСОБА_1 були діючі дисциплінарні стягнення, а саме догана згідно наказу УМВС України №702 від 03.06.2013 року та попередження про неповну посадову відповідальність, згідно наказу №730 від 10.06.2014 року.

В матеріалах даної адміністративної справи наявні копії висновків за результатами перевірки факту не виходу на відпрацювання інспектора-чергового СПУОПАА УМВС України в Закарпатській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 від 23.05.2014 року та за результатами службового розслідування відносно інспектора-чергового спеціального приймальника для утримання осіб, підданих адмінарешту УМВС ОСОБА_1 від 04.06.2014 року.

Вищезазначені накази, попередні висновки та висновок за результатами службового розслідування від 08.09.2014 року ОСОБА_1 не оскаржував ні в адміністративному ні в судовому порядку.

Згідно ст. 14 Дисциплінарного статуту у разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

Статтею 16 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику.

Суд не може взяти до уваги пояснення ОСОБА_1, про те, що вирок суду відносно останнього не набув законної сили, а його звільнено зі служби не законно за події, що відбувалися 25.08.2014р., оскільки згідно наказу Управління МВС України в Закарпатській області №1193 Про звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_1М., такого звільнено за систематичні порушення службової дисципліни, вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, наказу МВС України № 155-2012 року Про затвердження Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, ОСОБА_4 працівника органів внутрішніх справ України, що проявилося у невиході на роботу 04.09.2014 року, перешкоджанні проведенню службового розслідування, проявленій при цьому нещирості, грубому порушенні норм професійної та службової етики, що проявилось у неповазі до старших офіцерів, невиконанні їх законних наказів та низьку виконавську дисципліну, за п. є ст. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (за порушення дисципліни).

Також, суд не може взяти до уваги надані позивачем пояснення щодо причин відсутності на робочому місці з 9 год.00 хв. по 18 год. 00 хв. 04.09.2014р., оскільки такі не підтверджені матеріалами справи та не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Крім того, судом було задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків, а саме працівників міліції які оформляли Акт невиходу позивача на роботу, безпосереднього керівника позивача, інспектора ВІОС УКЗ УМВС та ВВБ та батьків позивача з метою підтвердження обставин на які посилався позивач. Проте, допитані в судовому засіданні свідки, будучи під присягою пояснення позивача не підтвердили. (а.с.113-114, а.с.142-162).

Отже невихід на роботу позивача ОСОБА_1 04.09.2014 року підтверджується Актом, рапортом начальника приймальника для утримання осіб, підданих адміністративному арешту УМВС ОСОБА_11 показами свідків, матеріалами справи. Слід зауважити, що відсутній в матеріалах справи і рапорт позивача з резолюцією безпосереднього керівника, який би підтвердив правомірність відсутності позивача протягом цілого робочого дня. Листків непрацездатності суду представлено не було.

Керівництвом СПУОПАА УМВС ОСОБА_1 характеризується негативно: до виконання своїх службових обов'язків відноситься безвідповідально, за результати роботи не вболіває, постійно допускає порушення службової та виконавської дисципліни, за що притягався до дисциплінарної відповідальності. При виконанні службових обов'язків ОСОБА_1 особисті справи ставить завжди вище службових. На зауваження або критику здебільшого не реагує або реагує агресивно. По відношенню до колег по роботі нещирий. Поведінка в побуті не відповідає вимогам Правил поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України.

Листом начальника СПЗ УКЗ УМВС України в Закарпатській області №2/305 дск від 08.09.2014 року(а.с.43) повідомлено, що ОСОБА_1 перебуває у групі посиленої психологічної уваги.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо скарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обгрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення ( вчинення дії); 4) безсторонньо ( неупереджено; 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь - якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення ( дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладені обставини та враховуючи приписи ч.2 ст.71 КАС України, в силу яких в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову відповідач належними та допустимими доказами довів у суді правомірність прийнятих наказів.

Виходячи з вищевикладеного, беручи до уваги покази свідків, численні рапорти, систематичне порушення дисципліни, матеріали всіх службових розслідувань які були судом витребувані суд приходить до висновку, що підстав, щодо скасування наказів та поновлення на роботі ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління МВС України в Закарпатській області про визнання протиправним, скасування наказу та поновлення на роботі - відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд в порядку та строки, встановлені ст.186 КАС України. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови (копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції).

СуддяОСОБА_4