Справа № 2а/0270/3042/12
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2015-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 червня 2015 р. Справа № 2а/0270/3042/12

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді: Богоноса М.Б., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: прокуратури Інгулецького району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

про: визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1І.) із адміністративним позовом до прокуратури Інгулецького району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (далі прокуратура Інгулецького району) про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач звернувся до Генеральної прокуратури України із скаргою на дії прокурора Інгулецького району м. Кривого Рогу, які порушили його особисті права, передбачені Конституцією України та іншими нормативними актами. Однак, відповіді на скаргу ОСОБА_2 не отримав, тому звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 13.09.2012 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.12.2012 року вказаний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії прокуратури Інгулецького району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області щодо не розгляду звернення ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України від 20.08.2007 року. Зобовязано відповідача розглянути звернення заявника до Генеральної прокуратури України від 20.08.2007 року, яке надійшло з прокуратури Індустріального району Дніпропетровської області до прокуратури Інгулецького району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та надати йому вмотивовану відповідь.

Вищий адміністративний суд України, розглянувши касаційну скаргу прокуратури Інгулецького району м. Кривого Рогу на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13.09.2012 р. та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.12.2012 р. постановив ухвалу від 24.03.2015 року якою касаційну скаргу задоволено частково, рішення судів першої та апеляційної інстанції скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Як на підставу прийняття ухвали від 24.03.2015 року касаційний суд зіслався на неповне зясування судами попередніх інстанцій обставин справи, не дослідження окремих доказів, якими сторони обґрунтовували свої вимоги та заперечення.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 06.04.2015 року прийнято справу до провадження та призначено її до судового розгляду.

Про дату час та місце розгляду справи позивач повідомлявся в порядку передбаченому ч. 6 ст. 35 КАС України.

Проте враховуючи соціальний статус позивача, суд вважає за можливе розгляд справи здійснювати у його відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно із ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, враховуючи неприбуття без поважних причин відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у адміністративній справі докази, судом встановлено наступне.

Засуджений ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відбуває міру кримінального покарання в Ладижинській виправній колонії № 39 Вінницької області, утримується в секторі максимального рівня безпеки.

В серпні 2007 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою до Генеральної прокуратури України на дії прокурора Інгулецького району м. Кривого Рогу ОСОБА_3, яка полягала у ненаданні відповіді на заяву з якою ОСОБА_1 звернувся до прокуратури Інгулецького району м. Кривого Рогу.

Як встановлено на підставі огляду матеріалів, які надійшли з прокуратури Інгулецького району м. Кривого Рогу, звернення ОСОБА_1 з Генеральної прокуратури України направлено до прокуратури Дніпропетровської області для вирішення відповідно до вимог чинного законодавства, після чого прокуратурою Дніпропетровської області дане звернення направлено до прокуратури Індустріального району Дніпропетровської області.

Відповідно до супровідного листа № 1254 від 25.09.2007 року прокуратурою Індустріального району Дніпропетровської області звернення ОСОБА_1 направлено до прокуратури Інгулецького району м. Кривого Рогу для розгляду, як помилково направлене на їхню адресу (а.с. 119-126).

Прокуратурою Інгулецького району м. Кривого Рогу також надано суду відповідь на звернення ОСОБА_1 за № 143ж-05-1578 від 01.10.2007 року (а.с. 127). Проте доказів її направлення заявнику відповідачем не надано.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 13.09.2012 року, залишеного без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2012 року адміністративний позов у даній справі задоволено частково. Визнано протиправними дії прокуратури Інгулецького району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області щодо не розгляду звернення ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України від 20.08.2007 року. Зобовязано відповідача розглянути звернення заявника до Генеральної прокуратури України від 20.08.2007 року, яке надійшло з прокуратури Індустріального району Дніпропетровської області до прокуратури Інгулецького району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та надати йому вмотивовану відповідь.

Рішення судів першої та апеляційної інстанції мотивовані тим, що відповідачем як суб'єктом, на якого покладено особливі повноваження щодо належного забезпечення захисту прав громадян, неналежно виконано свій обов'язок щодо розгляду звернення позивача, зокрема не було проведено перевірку звернення та не надано обґрунтованої відповіді.

Вищий адміністративний суд України, розглянувши касаційну скаргу прокуратури Інгулецького району м. Кривого Рогу на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13.09.2012 р. та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.12.2012 р. касаційну скаргу задовольнив частково, вказані рішення судів першої та апеляційної інстанції скасував, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

Суд касаційної інстанції скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанції зіслався на не дослідження судами в повній мірі як самого звернення так і наявної відповіді, а також дійсного факту направлення та відсилання такої відповіді, зокрема передачі відповіді до відділу відправки відповідача, співставлення адреси зазначеної у зверненні та реєстрі вихідної кореспонденції, сформованого відповідачем.

Розглядаючи справу, після направлення її Вищим адміністративним судом України на новий розгляд, суд першої інстанції бере до уваги, що в силу ч. 5 ст. 227 КАС України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, в контексті висновків та мотивів скасування судових рішень Вищим адміністративним судом України, суд звертає увагу на таке.

Спірні правовідносини пов'язані з розглядом заяв громадян регулюються Законом України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 1 Закону № 393/96-ВР, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

В силу ч.1 ст. 3 Закону № 393/96-ВР, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 393/96-ВР, звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Згідно з ч. 3 ст.7 Закону № 393/96-ВР, у разі, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Відповідно до ст. 15 Закону № 393/96-ВР, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Як зазначалося згідно супровідного листа № 1254 від 25.09.2007 року прокуратурою Індустріального району Дніпропетровської області звернення ОСОБА_1 направлено до прокуратури Інгулецького району м. Кривого Рогу для розгляду, як помилково направлене на їхню адресу.

Отже, саме на прокуратуру Інгулецького району м. Кривого Рогу покладено обов'язок надати належну обґрунтовану відповідь на звернення позивача.

Відповідно до ч. 1 ст.12 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-XII (в редакції чинній на момент виникнення спору), прокурор розглядає заяви і скарги про порушення прав громадян та юридичних осіб, крім скарг, розгляд яких віднесено до компетенції суду.

Згідно ст. 19 Закону № 1789-XII, перевірка виконання законів проводиться за заявами та іншими повідомленнями про порушення законності, що вимагають прокурорського реагування, а за наявності приводів - також з власної ініціативи прокурора.

Із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 просив надати прокуратуру Інгулецького району м. Кривого Рогу копії матеріалів перевірки по факту заяви про порушення конституційних та майнових прав ОСОБА_4, а також надати документи щодо прийнятих заходів прокурорського реагування.

Не отримавши відповіді, позивач звернувся зі скаргою до Генеральної прокуратури України на бездіяльність прокурора Інгулецького району м. Кривого Рогу ОСОБА_3, яка полягала у ненаданні відповіді на заяву з якою ОСОБА_1 звернувся до прокуратури Інгулецького району м. Кривого Рогу.

Саме неотримання відповіді на подану скаргу і стало приводом для звернення до суду.

Обґрунтовуючи доводи заперечень на позовну заяву відповідач посилається на те, що відповідь ОСОБА_1 надана і як доказ цієї обставини суду представлено лист № 143ж-05-1578 від 01.10.2007 року, який, за словами відповідача, був направлений простою поштовою кореспонденцією з метою вручення позивачу на адресу Ладижинської виправної колонії № 39.

Проте, на думку суду, поданий відповідачем письмовий доказ не дає підстави для висновку про виконання у повній мірі обовязку надати належну обґрунтовану відповідь на звернення ОСОБА_1

Так, Вищий адміністративний суд України скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанції у даній справі вказав на необхідність перевірки факту направлення та відсилання такої відповіді, зокрема передачі відповіді до відділу відправки відповідача, співставлення адреси зазначеної у зверненні та реєстрі вихідної кореспонденції, сформованого відповідачем.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про звернення громадян» громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування має право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Порядок розгляду і вирішення звернень громадян у Генеральній прокуратурі України, прокуратурах Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя, міських, районних, міжрайонних і прирівняних до них прокуратурах на момент виникнення спірних правовідносин врегульовувався Наказом Генерального прокурора України від 28 грудня 2005 року № 9гн «Про організацію роботи з розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України» (втратив чинність згідно з наказом Генеральної прокуратури України від 21 червня 2011 року № 9гн).

Згідно п. 6.1 Наказу від 28 грудня 2005 року № 9гн, звернення громадян, запити, звернення народних депутатів України, депутатів місцевих рад вважаються вирішеними та знімаються з контролю, якщо поставлені в них питання перевірено, вжито необхідних заходів, дано вичерпні відповіді згідно з чинним законодавством і направлено письмову відповідь.

Судом, із урахуванням висновків суду касаційної інстанції, ухвалою від 13.05.2015 року витребовувалися в прокуратури Інгулецького району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області докази передачі з метою відправки у відповідний відділ прокуратури чи обслуговуючий прокуратуру відділ поштового звязку відповіді за № 143ж-05-1578 від 01.10.2007 року ОСОБА_1 на його звернення до Генеральної прокуратури України від 20.08.2007 року та докази внесення прокуратурою Інгулецького району м. Кривого Рогу у реєстр вихідної кореспонденції або реєстр поштових відправлень, з метою відправки ОСОБА_1, відповіді за № 143ж-05-1578 від 01.10.2007 року на його звернення від 20.08.2007 року адресоване Генеральній прокуратурі України.

На виконання ухвали суду, 12.06.2015 року на адресу суду за вх. № 15362 від прокуратури Інгулецького району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов лист, зі змісту якого встановлено, що згідно акту № 4 від 24.05.2011 року про виділення до знищення справ (документів), що не підлягають зберіганню, книгу реєстрів на відправлену кореспонденцію знищено, а тому запитувані докази надати не має можливості.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи ненадання відповідачем не доведено факту відправки ОСОБА_1, відповіді за № 143ж-05-1578 від 01.10.2007 року на його звернення від 20.08.2007 року. Тому, суд доходить висновку, що відповідач свого обовязку щодо вирішення звернення ОСОБА_1 не виконав.

Крім того, в матеріалах справи міститься довідка Ладижинської виправної колонії № 39 від 28.11.2012 року про те, що відповідь із прокуратури Інгулецького району від 01.10.2007 року за № 143ж-05-1578 на ім'я ОСОБА_1 до установи не надходила.

Суд із урахуванням вказаної довідки від 28.11.2012 року зазначає, що до обов'язку прокуратури Інгулецького району м. Кривого Рогу не входить контроль за врученням позивачу відповіді. Проте, вказаний документ судом розцінюється як додатковий (не прямий) доказ того, що відповідачем така відповідь позивачу на його звернення не направлялася.

На підставі встановлених під час розгляду справи обставин суд доходить висновку, що відповідач як суб'єкт владних повноважень не спростував доводи позивача, та не довів вирішення ним звернення ОСОБА_1 від 20.08.2007 року.

Крім того, навіть зміст відповіді за № 143ж-05-1578 від 01.10.2007 року на яку відповідач посилався як на підставу заперечень на позовну заяву не дає підстав для висновку про виконання прокуратурою обовязку із розгляду звернення позивача.

Так, із змісту відповіді за № 143ж-05-1578 від 01.10.2007 року встановлено, що позивачу відмовлено у наданні копій матеріалів перевірки на його заяву про порушення конституційних та майнових прав ОСОБА_4 оскільки такого чинним законодавством не передбачено.

Проте, згідно п. 4.10 Наказу від 28 грудня 2005 року № 9 гн (чинного на момент виникнення спору), при вирішенні звернень для перевірки їх доводів в обов'язковому порядку мають бути витребувані необхідні документи, пояснення службових та інших осіб, дії яких оскаржуються. За підсумками складається мотивована довідка.

Пунктом 4.15. Наказу від 28 грудня 2005 року № 9 гн (чинного на момент виникнення спору) передбачено, що після закінчення перевірки заявнику, на його прохання, надається можливість ознайомитися з документами і матеріалами, що безпосередньо зачіпають його права і свободи (із закритими провадженням кримінальними справами, матеріалами про відмову в порушенні кримінальної справи, наглядовими провадженнями за скаргами тощо) у тій мірі, в якій це не суперечить вимогам дотримання державної або іншої, що охороняється законом, таємниці, законним інтересам інших осіб.

Тому, навіть зазначені у листі № 143ж-05-1578 від 01.10.2007 року доводи не дають підстави вважати, що розгляд звернення позивача відбувся у передбаченому порядку. Що також свідчить про протиправний характер бездіяльності відповідача.

Визначаючись щодо способу захисту порушених прав та законних інтересів позивача у справі, суд зазначає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, оскільки дії суб'єкта владних повноважень - це активна його поведінка, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб (наприклад, дії щодо вилучення майна, затримання особи тощо).

В свою чергу, бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи (наприклад, неприйняття рішення за заявою особи, ненадання відповіді тощо).

Враховуючи те, що у відповідача мала місце пасивна поведінка, яка полягала у ненаданні відповіді на звернення ОСОБА_1 від 20.08.2007 року, суд доходить висновку про наявність підстав саме для визнання протиправною бездіяльності прокуратури Інгулецького району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області щодо не вирішення звернення ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України від 20.08.2007 року, яке надійшло з прокуратури Індустріального району Дніпропетровської області до прокуратури Інгулецького району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та зобовязання відповідача вчинити певні дії.

Водночас інші вимоги позову задоволенню не підлягають оскільки такі стосуються правовідносин, які на думку позивача, можуть виникнути у майбутньому.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, судом не встановлено їх понесення сторонами у справі.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність прокуратури Інгулецького району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області щодо не вирішення звернення ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України від 20.08.2007 року, яке надійшло з прокуратури Індустріального району Дніпропетровської області до прокуратури Інгулецького району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Зобов'язати прокуратуру Інгулецького району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області розглянути звернення ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України від 20.08.2007 року, яке надійшло з прокуратури Індустріального району Дніпропетровської області до прокуратури Інгулецького району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та надати йому вмотивовану відповідь.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Богоніс Михайло Богданович