Справа № 809/2702/14
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року Справа № 876/10416/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2014 року у справі № 809/2702/14 за позовом ОСОБА_3 до Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо перереєстрації автомобіля та зобовязати Департамент соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації надати їй, як члену сімї померлого інваліда довідку необхідну для переоформлення у власність автомобіль марки «Мерседес-Бенц», 1994 року випуску, кузов НОМЕР_1, обєм двигуна 1799 куб. см., який знаходився у володінні і користуванні її покійного чоловіка ОСОБА_4.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2014 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації щодо відмови громадянці ОСОБА_3 у видачі документів, необхідних для реєстрації у власність автомобіля марки Mercedes-Benz С180, 1994 року випуску, кузов НОМЕР_1. Зобов'язано Департамент соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації видати громадянці ОСОБА_3 документи, необхідні для реєстрації у власність автомобіля марки Mercedes-Benz С180, 1994 року випуску, кузов НОМЕР_1.

Постанову суду першої інстанції оскаржив відповідач Департамент соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації подавши на неї апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2014 року та прийняти нову якою відмовити в задоволенні позову.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що підстави для перереєстрації автомобіля марки Mercedes-Benz С180, 1994 року випуску, кузов НОМЕР_1 на ОСОБА_3 суперечать чинному законодавству.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч.1 п.2 ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе розглядати справу у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скаргаи не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.12.2003 року громадянин Німеччини ОСОБА_8 надав через Головне управління праці та соціального захисту населення Івано-Франківської обласної державної адміністрації інваліду третьої групи ОСОБА_6 в якості гуманітарної допомоги автомобіль марки Мерседес-Бенц С180, 1994 року випуску, кузов НОМЕР_1.

22.03.2004 року за №58 Головним управлінням праці та соціального захисту населення Івано-Франківської обласної державної адміністрації видано наказ відповідно до якого ОСОБА_6 як інваліду третьої групи безоплатно видано вказаний вище автомобіль без права продажу або передачі іншій особі.

26.03.2005 року вказаний автомобіль зареєстровано на ОСОБА_6 Івано-Франківським МРЕВ ДАІ в Івано-Франківській області та видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2, яке містить обмеження щодо заборони його продажу.

Згідно з свідоцтвом про смерть від 24.12.2013 року серії НОМЕР_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер.

Також судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7, проживає за адресою: АДРЕСА_1. З 07.12.1963 року перебувала в шлюбі з громадянином ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та паспортом громадянина України та до дня його смерті вела з ним спільне господарство.

17.06.2014 року ОСОБА_7 звернулася до управління праці та соціального захисту населення Тлумацької районної державної адміністрації із заявою про перереєстрацію на неї автомобіль марки Мерседес-Бенц С180, 1994 року випуску, кузов НОМЕР_1.

Листом від 01.07.2014 року №1918/0501-43/10-14, Департамент соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації відмовив ОСОБА_7 у наданні дозволу на перереєстрацію автомобіля марки Мерседес-Бенц, 1994 року випуску, кузов НОМЕР_1, мотивуючи це тим, що в силу вимог пункту 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 року № 999, після смерті інваліда транспортний засіб, який був в експлуатації менше ніж 10 років, може бути переданий у власність одному з членів сім'ї інваліда за рішенням Мінсоцполітики тільки за умови сплати податків і зборів

Постановою Кабінету Міністрів України №999 від 08.09.1997 року затверджено Порядок забезпечення інвалідів автомобілями.

Відповідно до пункту 1 Порядку №999 позачергове безплатне забезпечення автомобілями інвалідів війни, інвалідів внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також продаж автомобілів на пільгових умовах інвалідам від загального захворювання, з дитинства, батькам чи родичам дітей-інвалідів здійснюється за місцем їх постійного проживання та прописки Міністерством праці та соціального захисту Автономної Республіки Крим, головним управлінням праці та соціального захисту населення обласних, Київської міської державної адміністрації і управліннями праці та соціального захисту населення Севастопольської міської державної адміністрації у межах фондів, виділених Міністерством праці та соціальної політики.

Вказаний Порядок доповнено розділом «Порядок надання автомобілів, отриманих як гуманітарна допомога» згідно з постановою Кабінету Міністрів України №128 від 07.02.2001 року. Згідно пункту 42 даного Порядку у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, автомобілі, отримані органами соціального захисту населення як гуманітарна допомога, видаються інвалідам (за їх бажанням) безоплатно згідно з чергою за умови зняття з обліку для забезпечення автомобілем.

Автомобіль, отриманий органом соціального захисту населення як гуманітарна допомога для конкретної фізичної особи, що перебуває на обліку для забезпечення автомобілем в органах соціального захисту населення, видається такій особі (за її згодою) незалежно від черги.

Аналіз Порядку №999 свідчить про те, що першопочатково, а саме на час його затвердження, безоплатне забезпечення інвалідів автомобілями здійснювалося виключно за рахунок державних коштів: у межах фондів, виділених Міністерством праці та соціальної політики, за рахунок коштів, що передбачаються у Державному бюджеті України на ці цілі, а також Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Із змісту пункту 4 Порядку випливає, що цей пункт регламентує безоплатне забезпечення інвалідів автомобілями або їх продаж на пільгових умовах за рахунок коштів Державного бюджету України та Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, тобто за рахунок державних коштів. Передбачено, що таке забезпечення провадиться на десятирічний термін експлуатації без права продажу, дарування і передачі іншій особі.

Разом з тим, пункт 42 Порядку передбачає не безоплатне забезпечення або продаж на пільгових умовах, а виключно безоплатну видачу автомобілів, отриманих як гуманітарна допомога, тобто за рахунок недержавних коштів, і не містить жодних обмежень ні щодо терміну експлуатації, ні щодо відчуження такого автомобіля.

Правові, організаційні, соціальні засади отримання, надання, оформлення, розподілу і контролю за цільовим використанням гуманітарної допомоги врегульовано Законом України «Про гуманітарну допомогу» від 22.10.1999 року за №1192-XIV, зі змінами та доповненнями.

Статтею 1 Закону України «Про гуманітарну допомогу», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що гуманітарна допомога - це цільова адресна безоплатна допомога в грошовій або натуральній формі, у вигляді безповоротної фінансової допомоги або добровільних пожертвувань, або допомога у вигляді виконання робіт, надання послуг, що надається іноземними та вітчизняними донорами із гуманних мотивів отримувачам гуманітарної допомоги в Україні або за кордоном, які потребують її у зв'язку з соціальною незахищеністю, матеріальною незабезпеченістю, важким фінансовим становищем, виникненням надзвичайного стану, зокрема внаслідок стихійного лиха, аварій, епідемій і епізоотій, екологічних, техногенних та інших катастроф, які створюють загрозу для життя і здоров'я населення, або тяжкою хворобою конкретних фізичних осіб.

Частиною 2 статті 6 Закону України «Про гуманітарну допомогу» установлено, що комісія з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України може визнати гуманітарною допомогою, із звільненням від оподаткування та обов'язкових платежів до бюджету, такі підакцизні товари, зокрема, легкові автомобілі, які на момент ввезення на митну територію України були виготовлені не більш як 10 років тому, з об'ємом двигуна не більш як 1800 куб. см, що отримуються Міністерством праці та соціального захисту населення Автономної Республіки Крим, управліннями соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій або Міністерством праці та соціальної політики України для подальшої передачі інвалідам, які перебувають в установленому порядку на обліку для отримання спеціального автотранспорту.

Як зазначалось судом першої інстанції, громадянин Німеччини ОСОБА_8 подарував для інваліда третьої групи ОСОБА_6 автомобіль марки Мерседес-Бенц С180, 1994 року випуску як гуманітарну допомогу. Даний транспортний засіб дарувався конкретно особі, а тому право власності на спірний автомобіль згідно з волевиявленнями дарувальника набув саме ОСОБА_6 на підставі, встановленій законом, а саме, на підставі одностороннього правочину.

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до Цивільного кодексу України ОСОБА_3 є першою спадкоємицею за законом на майно покійного чоловіка в цьому числі на автомобіль марки Мерседес-Бенц, 1994 року випуску, кузов НОМЕР_1, оскільки згідно довідки Обертинської селищної ради Тлумацького району Івано-Франківської області від 10.07.2014 року за №875 є жінкою померлого ОСОБА_6, яка проживала разом з ним до дня смерті та вела з ним спільне господарство.

Проаналізувавши вищенаведене колегія суддів приходить до переконання, що оскільки відповідно до статті 26 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року №999 затверджено Порядок забезпечення інвалідів автомобілями, пунктом 41 якого встановлені обмеження щодо відчуження транспортного засобу переданого інваліду як гуманітарну допомогу. Вказана стаття Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» набрала чинності з 01 січня 2007 року, а відтак встановлені пунктом 41 цього Порядку обмеження щодо продажу, дарування, передачі (в тому числі за довіреністю) автомобіля, отриманого інвалідом як гуманітарну допомогу, іншій особі в силу положень статті 58 Конституції України не мають зворотної дії у часі і не могли бути застосовані до правовідносин щодо отримання транспортного засобу позивачем та встановлення обмеження (заборони перереєстрації) при його реєстрації 26.03.2005 року.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2014 року у справі № 809/2702/14 без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя В.С. Затолочний

суддя З.М. Матковська