Справа № 825/1626/15-а
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 року Чернігів Справа № 825/1626/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Кашпур О.В.,

при секретарі - Пушенко О.І.,

за участі представника позивача - Бучак Н.М.,

представників відповідача - Гладченко Н.Л., Пономарьова О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгова фірма "Дайна" до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 19.05.2015 звернувся з позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області і просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області від 28.11.2014 № на суму 312 584,00 грн. (208 389,00 грн. за основним платежем 104 195,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями). Свої вимоги мотивує тим, що податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Чернігові є протиправним, оскільки висновки відповідача, що містяться в акті перевірки, не відповідають дійсності. Позивачем під час формування податкового кредиту дотримано вимог п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, відповідно до якого право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Під час проведення перевірки ТОВ «ВТФ «Дайна» були надані всі необхідні документи: договір, видаткові та податкові накладні, товарно-транспортні накладні, виписки з банку про проведення розрахунків між сторонами, платіжні доручення, оборотно-сальдові відомості, штатний розпис, виписка з журналу реєстрації довіреностей, інші документи. Укладений між позивачем та ТОВ «Нафто-Сервіс Плюс» договір виконаний, проведена фактична поставка нафтопродуктів відповідно до заявок позивача з документальним оформленням таких господарських операцій, виконанні розрахунки, що підтверджується належними первинними документами: рахунками-фактурами, товарно-транспортними накладними, видатковими та податковими накладними, актами приймання-передачі, платіжними дорученнями на перерахування коштів, а в подальшому нафтопродукти використані в господарській діяльності ТОВ «ВТФ «Дайна». Представник позивача зазначив, що посилання відповідача в акті перевірки на відсутність у товариства акту приймання-передачі нафтопродуктів безпідставне, оскільки оформлення акту приймання-передачі нафтопродуктів не передбачене умовами договору. Поставка нафтопродуктів здійснювалась перевізником, з яким позивач не мав ніяких договірних відносин. Так, документом, що підтверджує факт передачі нафтопродуктів є видаткова накладна. Документом, що підтверджує надходження нафтопродуктів до позивача є акти зливу нафтопродуктів до резервуару, які ТОВ «ВТФ «Дайна» разом з запереченнями на акт перевірки надано ДПІ у м. Чернігові. Таким чином, враховуючи, що позивач має належним чином оформлені податкові накладні, які повністю відповідають вимогам Податкового кодексу України та відображають зміст господарських операцій, в результаті яких вони складені, він правомірно включив до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість по податковим накладним контрагента, зазначеного в акті і мав всі законодавчо обґрунтовані підстави відобразити суму податкового кредиту у декларації за березень 2014 р. Крім того, висновки про порушення податкового законодавства контрагентами позивача чи іншими особами не можуть автоматично підтверджувати порушення податкового законодавства самим позивачем, а позивач як платник податку не повинен відповідати за наслідки невиконання своїми контрагентами чи третіми особами вимог закону. Така позиція узгоджується й з висновками Верхового Суду України, викладеними у постановах від 31.01.2011 в справі № 21-47а10 та від 11.12.2007 у справі № 21-1376. Враховуючи наведене, позивач просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, визнати протиправним та скасувати оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представники відповідача позовні вимоги не визнали, просили в їх задоволенні відмовити, пояснили, що в ході перевірки позивачем не було надано: заявки до договору купівлі-продажу нафтопродуктів від 27.03.2014 № 03-52Н, документи, що підтверджують отримання товару у постачальника, якість товару, акти прийому-передачі нафтопродуктів. У наданих для проведення перевірки товарно-транспортних накладних не зазначено номер резервуара, з якого оператором відпущено нафту або нафтопродукт, чим порушено пп. 7.5.8 п. 7.5 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України. В порушення п. 7.5.2 п. 7.5 вказаної Інструкції не надано свідоцтво про повірку відпущених нафтопродуктів. Також, згідно наданих для проведення перевірки товарно-транспортних накладних неможливо встановити фактичне місце навантаження та розвантаження товару, вантажовідправника нафтопродуктів, дату і час виїзду з підприємства вантажовідправника, дату і час прибуття до вантажоодержувача. Таким чином, товарно-транспортні накладні не можуть підтвердити факт транспортування нафтопродуктів, оскільки не відповідають вимогам Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України. При винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, працівники податкової інспекції враховували дані, зазначені в акті зустрічної звірки контрагента позивача ТОВ «Нафто-Сервіс-Плюс», отриманого від Світловодської ОДПІ Кіровоградської області, відповідно до якого встановлено відсутність у товариства власних основних фондів для транспортування нафтопродуктів, ненадання для звірки договорів з перевізниками та товарно-транспортних накладних. Документи фінансово-господарської діяльності, виписані ТОВ «Нафто-Сервіс-Плюс» покупцю ТОВ «ВТФ «Дайна» протягом перевіряємого періоду не мають юридичної сили первинних документів (не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV, Положенню «Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995) та не можуть бути підставою для відображення в регістрах бухгалтерського та податкового обліку та у податковій звітності. У зв'язку з вищевикладеним, у ТОВ "Нафто-Сервіс-Плюс" в перевіреному періоді відсутній об'єкт оподаткування податком на додану вартість при здійсненні операцій з підприємствами-покупцями в розумінні ст. 185, ст. 188 Податкового Кодексу України, внаслідок чого завищено податкове зобов'язання за березень 2014 року по взаємовідносинам, зокрема, з ТОВ «ВТФ «Дайна» на суму ПДВ 208389,00 грн. Крім того, при проведенні зустрічної звірки, згідно відповіді платника податків встановлено, що ТОВ "Нафто-Сервіс-Плюс" не є виробником реалізованої продукції. Постачальником нафтопродуктів є ТОВ «ТД «ГАРАНТ», у березні 2014р. згідно договору поставки нафтопродуктів від 11.02.2014. Однак, в ході проведення зустрічної звірки Світловодською ОДПІ використано акт ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська від 22.07.2014 № 343/22-04/37899013 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ТД «Гарант» з питань дотримання вимог податкового законодавства», в якому, зокрема, зазначено, що ТОВ "ТД "Гарант" за юридичною адресою не знаходиться. Вартість основних фондів - 0 грн. Кількість працюючих - 1 чол. Враховуючи вищевказане, перевіркою встановлено, що господарські операції між ТОВ «Нафто-Сервіс-Плюс» та постачальником бензину ТОВ «ТД «Гарант» за березень 2014 року свідчать про проходження документообігу ТМЦ від невідомого походження джерела створення (вироблення) ТМЦ. Таким чином, проведеною Світловодською ОДПІ звіркою ТОВ «Нафто-Сервіс-Плюс» документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із ТОВ «ВТФ «Дайна» їх вид, обсяг, якість та розрахунки. Враховуючи зазначене, ДПІ у м. Чернігові просить відмовити позивачу в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги належить задовольнити, виходячи з наступного:

Встановлено, що працівниками ДПІ у м. Чернігові на підставі вимог пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.1, пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 та ст. 79 Податкового кодексу України та наказу керівника ДПІ у м. Чернігові від 04.11.2014 № 3154 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ «ВТФ «ДАЙНА» з питань достовірності, повноти нарахування податку на додану вартість по податковій декларації з податку на додану вартість у складі податкового кредиту операцій з ТОВ «Нафто-Сервіс-Плюс» за березень 2014 року, відповідно до затвердженого плану перевірки.

Повідомлення про початок документальної позапланової невиїзної перевірки від 04.11.2014 № 322/22/25-2б-22-03-09 та копію наказу від 04.11.2014 №ь 3154 направлено поштою 04.11.2014 рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, згідно повідомлення про вручення поштового відправлення - отримано 05.11.2014.

Перевірку проведено в приміщенні ДПІ у м. Чернігові з відома директора ТОВ «ВТФ «Дайна» та головного бухгалтера.

Перевірка проводилась з 05.11.2014 по 10.11.2014, термін проведення перевірки не продовжувався.

За результатами перевірки складений акт від 11.11.2014 № 2563/22/14225518 (Т. 1 а.с12-19).

Перевіркою встановлено порушення п. 44.6 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України ТОВ «ВТФ "ДАЙНА" занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет на загальну суму 208 389,00 грн., у т.ч.: за березень 2014 року на суму ПДВ 208 389,00 грн.

На підставі акту перевірки ДПІ у м. Чернігові винесено податкове повідомлення-рішення від 28.11.2014 № на суму 312 584,00 грн. (208 389,00 грн. за основним платежем 104 195,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями) (Т. 1 а.с. 11).

Дане податкове повідомлення-рішення оскаржене позивачем в адміністративному порядку і рішенням Державної фіскальної служби України від 17.04.2015 №8160/6/99-99-10-01-04-25 залишене без змін (Т. 1 а.с. 34-39).

Встановлено, що між позивачем (покупець) та ТОВ «Нафто-Сервіс-Плюс» (продавець) укладено договір купівлі-продажу нафтопродуктів від 27.03.2014 № 03-52Н, підписаний повноважними на те особами та скріплені печатками (Т.1 а.с. 80-83).

Відповідно до умов даного договору, продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити нафтопродукти, іменовані надалі - товар, відповідно до умов цього договору й додатків до нього. Додатки до договору є його невід'ємною частиною (п. 1.1).

Відповідно до п. 1.2 номенклатура, кількість й ціна товару визначаються сторонами в рахунку-фактурі до цього договору.

Загальна сума договору складає 12 000 000,00 грн. (п. 1.4).

Якість товару, що поставляється, повинна відповідати технічним умовам (ТУ) і державним артам (ДСТУ), що діють на території України і підтверджуватися паспортом (сертифікатом) заводу-виготовлювача (п. 2.1). Одиниця виміру кількості товару та кількість поставки товару, що поставляється за договором, визначається в заявках (п. 2.2). Товар поставляється покупцеві партіями на підставі погодженої заявки на умовах: СРТ- (залізничним транспортом), EXW- (естакада наливу), DDP - (пункт призначення, вказаний покупцем в заявці на відвантаження товару) (п. 3.1). Обсяг заявки, прийнятої до виконання, визначається найменуванням товару і його кількістю, зазначеною в рахунку-фактурі (п. 3.2). Послуги з відвантаження й доставки товару до станцій призначення, зазначених покупцем у заявці здійснюється відправником вантажу. Тут і далі сторони під відправником вантажу розуміють експедитора, що робить транспортно-експедиторські послуги з наливу й відвантаження товару на станцію призначення (п. 3.4). Перехід права власності на товар та ризиків відбувається в момент передачі. Моментом передачі товару за кількістю та якістю вважається передання в момент підписання накладних про їх отримання покупцем. Передача (приймання - здача) товару здійснюється в пункті призначення (п. 3.10).

Відповідно до п. 4.3 розрахунки за цим договором здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця на підставі виставленого продавцем рахунку. Оплата здійснюється не пізніше наступного банківського дня з дати вчинення правочинну.

Відповідно до умов даного договору позивачем виписано заявки на отримання бензину автомобільного підвищеної якості А-95 Євро виду ІІ класу D від 26.03.2014, від 27.03.2014, в яких пунктом розвантаження визначено смт. Короп, вул.. Лісова, 7 (Т.1 а.с. 84, 85).

Факт отримання придбаного у ТОВ «Нафто-Сервіс-Плюс» товару підтверджується:

- видатковими накладними від 27.03.2014 № РН-0000068, від 31.03.2014 № РН-0000069, від 31.03.2014 № РН-0000070 (Т.1 а.с. 86, 90, 94);

- актами приймання палива в резервуари від 27.03.2014, від 31.03.2014 (Т.1 а.с. 88, 92, 96,).

Крім того, на підтвердження факту отримання нафтопродуктів позивачем надано виписку з журналу довіреностей за березень 2014 року, відповідно до якого на ім'я завідуючого складом нафтопродуктів Колотілкіна В.Ю. виписано довіреність від 27.03.2014 № 0144 (Т.1 а.с. 98-100). Повноваження представника ТОВ «ВТФ «Дайна» на отримання у ТОВ «Нафто-Сервіс-Плюс» нафтопродуктів підтверджується наказом на переведення від 1.01.2007 № 2/К та договором про повну матеріальну відповідальність працівника від 11.01.2007 (Т.1 а.с. 195, 196).

На суму податкових зобов'язань контрагентом ТОВ «ВТФ «Дайна» виписано податкові накладні: від 27.03.2014 № 43 на суму 417414,00 грн. (з ПДВ), від 31.03.2014 № 54 на суму 417414,00 грн. (з ПДВ) (Т.1 а.с. 89, 93).

Отриманий товар позивачем оплачено в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів з розрахункового рахунку ТОВ «ВТФ «Дайна» на розрахунковий рахунок контрагента, що підтверджується банківськими виписками, звітами про дебетові та кредитові операції (Т.1 а.с. 101-107, 108-109, 110-111, 112, 113-116, 117, 118-122).

Дана операція відображена позивачем в бухгалтерському обліку, що підтверджується ордером і відомістю по рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» (Т.1 а.с. 123).

Перевезення придбаних нафтопродуктів відбувалось ТОВ «КОНСТАНТ-ІМПЕКС» на замовлення та за рахунок ТОВ «Нафто-Сервіс-Плюс», що підтверджується товарно-транспортними накладними від 27.03.2014 № 58/1 та від 31.03.2014 № 66, від 31.03.2014 № 66/1 (Т.1 а.с. 87, 91, 96).

Судом встановлено, що позивач має всі належні ресурси для отримання, зберігання та реалізації придбаного товару.

Згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку позивач володіє земельною ділянкою за адресою: вул. Лісова, 7, сел. Короп, Чернігівська область (Т.1 а.с. 185-186).

Так, позивач відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.07.2010 володіє приватним майновим комплексом за адресою: смт. Короп, Чернігівської області, Коропського району (Т.1 а.с. 184).

Відповідно до даного свідоцтва майновий комплекс позивача обладнаний необхідним для зберігання нафтопродуктів складом ПММ 19 резервуарів, що підтверджується наданими суду паспортами на резервуари (Т.1 а.с. 198-219).

Зазначені резервуари підтримуються ТОВ «ВТФ «Дайна» у належному стані, що підтверджується актом готовності резервуара № 19 до зачисних робіт від 20.03.2014 № 14-03-19.2.1, актом на виконану зачистку резервуара № 19 від 20.03.2014 № 20/03/14/19 (Т.1 а.с. 245-247). Дані роботи проведено ПВП «Нафтоспецсервіс», яке згідно із дозволом від 22.11.2012 (строк дії до 21.11.2017) має право проводити роботи підвищеної небезпеки, уповноваженими на те працівниками підприємства (Т.1 а.с. 248, 249-250).

Крім того, на підтвердження факту отримання та реалізації придбаних нафтопродуктів на автозаправній станції позивач надав журнали реєстрації проведення вимірювань нафтопродуктів (нафти) у резервуарах (Т.1 а.с. 219-244, Т.2 а.с. 1-40)

Відповідність придбаних нафтопродуктів державним стандартам підтверджується паспортом якості від 19.08.2013 № 316 та сертифікатом відповідності (термін дії 20.12.2011 до 04.05.2016) (Т.1 а.с. 188, 189).

Придбаний у ТОВ «Нафто-Сервіс-Плюс» товар використовувався позивачем у власній господарській діяльності.

Реалізація бензину автомобільного підвищеної якості А-95 Євро виду ІІ класу D різним суб'єктам господарської діяльності підтверджується:

- видатковими накладними: від 17.04.2014 № 000934, від 17.04.2014 № 000936, від 17.04.2014 № 000939, від 18.04.2014 № 000950, від 18.04.2014 № 000956, від 21.04.2014 № 000963, від 22.04.2014 № 000969, від 23.04.2014 № 000981, від 23.04.2014 № 000982, від 25.04.2014 № 001003, від 28.04.2014 № 001021, від 28.04.2014 № 001024, від 30.04.2014 № 001047, від 30.04.2014 № 001048, від 01.05.2014 № 001055, від 01.05.2014 № 001057, від 01.05.2014 № 001059, від 01.05.2014 № 001077, від 01.05.2014 № 001079, від 02.05.2014 № 001083, від 02.05.2014 № 001084, від 05.05.2014 № 001092, від 06.05.2014 № 001115, від 06.05.2014 № 001119, від 07.05.2014 № 001126, від 08.05.2014 № 001143, від 12.05.2014 № 001153, від 21.05.2014 № 001241, від 1.07.2014 № 001660 (Т.1 а.с. 124, 126, 128, 130, 132, 134, 136, 138, 140, 142, 144, 146, 148, 150, 152, 154, 156, 158, 160, 162, 164, 164, 168, 170, 172, 174, 178, 180);

- довіреностями: від 11.04.2014 № 68, від 11.04.2014 № 70, від 11.04.2014 № 69, від 11.04.2014 № 67, від 11.04.2014 № 66, від 17.04.2014 № 13, від 18.04.2014 № 8, від 21.04.2014 № 72, від 21.04.2014 № 73, від 23.04.2014 № 78, від 28.04.2014 № 14, від 23.04.2014 № 78, від 21.04.2014 № 72, від 23.04.2014 № 77, від 01.05.2014 № 80, від 01.05.2014 № 81, від 01.05.2014 № 84, від 01.05.2014 № 11, від 01.05.2014 № 83, від 30.04.2014 № 15, від 29.04.2014 № 240, від 01.05.2014 № 83, від 01.05.2014 № 82, від 06.05.2014 № 140, від 01.05.2014 № 81, від 01.05.2014 № 81, від 12.05.2014 № 88, від 12.05.2014 № 89, від 01.07.2014 № 214 (Т.1 а.с. 125, 127, 129, 131, 133, 135, 137, 139, 141, 143, 145, 147, 149, 151, 153, 155, 157, 159, 161, 163, 165, 167, 169, 171, 173, 175, 177, 179, 181).

Відповідно до норм податкового законодавства, позивачем за результатами господарських операцій з контрагентом було сформовано податковий кредит та подано до ДПІ у м. Чернігові податкову декларацію з податку на додану вартість від 14.04.2014 з відповідними додатками (а.с. 56-60).

Згідно ст. 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких основних принципах, зокрема превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Частинами 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, які брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, на підтвердження включення податку на додану вартість до складу податкового кредиту необхідні документи, оформлені відповідно до вимог, встановлених ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зокрема: документи, що підтверджують факт отримання товару від іншої особи та документи, що підтверджують зв'язок понесених витрат з господарською діяльністю платника податку.

Всі зазначені вище первинні бухгалтерські документи оформлені у відповідності до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 та повністю відображають реальність проведених господарських операцій між ТОВ «ВТФ «Дайна» та ТОВ «Нафто-Сервіс-Плюс».

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу;

Згідно із пп. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше;

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.1 ст. 201 ПК України передбачено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Отже, із положень зазначених норм законодавства вбачається, що формування податкового кредиту з податку на додану вартість допускається за умови підтвердження відповідних сум належним чином оформленими документами. Такими документами Податковий кодекс України визначає податкові накладні. Наявність податкових накладних, які відповідають вимогам Податкового кодексу України була встановлена і під час проведення перевірки і в судовому засіданні, тому у позивача були законні підстави для формування податкового кредиту з податку на додану вартість.

Як вбачається з акту перевірки, підставою для висновку про неправомірне формування податкового кредиту по операціям з ТОВ «Нафто-Сервіс-Плюс» став акт про результати проведення зустрічної звірки, який надійшов до ДПІ у м. Чернігові зі Світловодської ОДПІ Кіровоградської області від 25.07.2014 № 211/2200/37377179 (Т.1 а.с. 65-72), відповідно до якого встановлено відсутність у товариства власних основних фондів для транспортування нафтопродуктів, ненадання для звірки договорів з перевізниками та товарно-транспортних накладних. У зв'язку з вищевикладеним, у ТОВ "Нафто-Сервіс-Плюс" в перевіреному періоді відсутній об'єкт оподаткування податком на додану вартість при здійсненні операцій з підприємствами-покупцями в розумінні ст. 185, ст. 188 Податкового Кодексу України, внаслідок чого завищено податкове зобов'язання за березень 2014 року по взаємовідносинам, зокрема, з ТОВ «ВТФ «Дайна» на суму ПДВ 208389,00 грн.

Однак, суд вважає, що даний акт не може слугувати безспірним та об'єктивним доказом того, що господарська операція між позивачем та його контрагентом не відбувалась.

Так, зазначені в акті обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит з податку на додану вартість у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту, оскільки податкове законодавство України не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу тощо. В разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи. Позивач не може нести відповідальності за дії своїх контрагентів.

Чинне законодавство не зобов'язує платника податків перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства та його безпосередню наявність за місцезнаходженням перед тим, як відносити відповідні суми податку на додану вартість до податкового кредиту.

В ході судового засідання судом було досліджено надані позивачем первинні бухгалтерські документи, які не мають дефектів форми та змісту і повністю відображають проведену господарську операцію та свідчать про її реальність та створення юридичних наслідків для сторін правочину. Сторонами було дотримано зобов'язання встановлених договором: контрагентом надано товар, а позивачем отримано його та здійснено оплату. На суму податкових зобов'язань з ПДВ ТОВ «Нафто-Сервіс-Плюс» виписано податкові накладні, які є підставою для формування податкового кредиту позивача. Таким чином, позивачем правомірно сформовано податковий кредит з податку на додану вартість.

Крім того, чинним податковим законодавством не передбачено право ДПІ в м. Чернігові при складанні акту перевірки одного платника податків приймати за основу акт перевірки іншого платника податків, як підставу для висновку про наявність порушень з боку першого.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Підпункт 4.1.4 Податкового кодексу України встановлює презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

За змістом вказаної норми податковий кредит вважається сформованим платником податків правомірно, однак контролюючий орган не позбавлений можливості довести в установленому порядку факт невідповідності задекларованих наслідків господарської операції платника податків у податковому обліку фактичним обставинам.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду позивачем доведено ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, а відповідачем не доказана правомірність своїх дій.

Враховуючи те, що в судовому засіданні було встановлено наявність всіх підтверджуючих проведення господарської операції між позивачем та його контрагентом первинних бухгалтерських документів, суд вважає, що позивачем доведено, що правочин, укладений між ним та ТОВ «Нафто-Сервіс-Плюс» спричинив реальні юридичні наслідки для ТОВ «ВТФ «Дайна», в судовому засіданні встановлено факт використання отриманого товару позивачем у власній господарській діяльності, на виконання вимог Податкового кодексу України отримано належним чином оформлені податкові накладні, які є підставою для зарахування сум ПДВ до складу податкового кредиту, а відповідачем не доказана правомірність своїх дій. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що ДПІ у м. Чернігові неправомірно збільшено ТОВ «ВТФ «Дайна» суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість, а тому позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.11.2014 № на суму 312 584,00 грн. (форма «Р»), мають бути задоволені.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області № від 28.11.2014 року (форм Р).

Стягнути з Державного бюджету України 487 грн. 20 коп. судових витрат на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгова фірма "Дайна".

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя О.В. Кашпур