Справа № 2-а-2054/11
Суддя: Гребенюк В. В.
Дата ухвалення: 2011-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2054/11
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2011 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Гребенюк В. В. ,

суддів

при секретарі Литовченко Д. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративний позов ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, про визнання дій неправомірними, зобовязання нарахувати та виплатити недоплачену допомогу на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі за текстом позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до управління праці та соціального захисту населення Подільської районної у місті Києві державної адміністрації (надалі за текстом відповідач 1), Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (надалі за текстом відповідач 2), про визнання дій відповідачів неправомірними, зобовязання призначити щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат, зобовязання виплатити одноразову компенсацію у розмірі сорока пяти мінімальних заробітних плат за 2007 2010 роки, мотивуючи свої вимоги тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС віднесеної до 1 категорії, інвалідом 3 групи захворювання, яке повязане з ліквідацією наслідків на ЧАЕС.

У відповідності до вимог ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Щорічна допомога на оздоровлення повинна бути нарахована та виплачена, однак вона виплачена в значно меншому розмірі.

В звязку з чим позивач ставить питання про визнання неправомірними дій відповідачів 1, 2, повязаних з виплатою щорічної допомоги на оздоровлення, у розмірах менших від встановлених ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач в судове засідання зявилася, надав пояснення по суті заявлених позовних вимог, до початку судового засідання 18.03.2011 року надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності , в своїй заяві позов підтримав, просив його задовольнити (а.с. 51). В подальшому, подав до суду заяву про уточнення позовних вимог (а.с 43-49).

Відповідач 2 в судові засідання 27.01.2011 року, 21.02.2011 року зявився, шляхом забезпечення участі свого представника, надав заперечення проти позову. Відповідач 1 в судове засідання 27.01.2011 року зявився, проти задоволення позову заперечував, в судове засідання 21.02.2011 року не зявився, участь представника не забезпечив, з метою надання належних та допустимих доказів дати виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік, судове засідання було відкладено.

Відповідач 1 надав письмові заперечення, де зазначив, що виплата щорічної допомоги на оздоровлення позивачу проводилась в розмірах, визначених у Постанові КМУ №562 від 12.07.05р. «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тобто відповідач діяв в межах своєї компетенції та у відповідності до вимог діючого законодавства. В звязку з чим відповідач просить в позові відмовити.

Відповідач 2 надав письмові заперечення в яких проти задоволення позову заперечує з тих же підстав та пояснив, що за 2010 рік нарахована щорічна допомога на оздоровлення в відомість липня 2010 року, дана виплата буде проведена при надходженні фінансування.

Суд, дослідивши матеріали справи, керуючись вимогами ст.128 КАС України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних в справі документів та вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримує основну та додаткову пенсію як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, є інвалідом 3 групи, внаслідок захворювання, повязаного з виконанням робіт із ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням серії А № 126283 від 13.08.2002 року та іншими матеріалами справи.

Як вбачається з пояснень позивача та досліджених судом матеріалів справи статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачена щорічна допомога на оздоровлення інвалідам 3 групи, учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії в розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Щорічна допомога на оздоровлення в розмірі 90 грн. за 2010 рік була нарахована позивачу в відомість липня 2010 року, однак дана виплата була фактично здійсненна 16.02.2011 року (а.с. 48). Розмір щорічної допомоги на оздоровлення, виплачених позивачу за 2010 рік. був визначений відповідачем 1 у відповідності до Постанови КМУ №562 від 12.07.2005 р. «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою встановлений фіксований розмір зазначеної допомоги.

В 2010 року позивач звернувся до відповідача 2 з заявою про виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2007-2009 роки в розмірі встановленому ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але листом від 08.04.2010 року за № 223 відповідач 2 відмовив у здійсненні перерахунку (а.с. 8).

Позивача просив визнати причини пропущення строку для звернення до суду поважними та поновити пропущений за поважних причин строк для звернення до суду за захистом порушеного права.

Позивачем, в адміністративному позові на обґрунтування поважності причин пропуску строків, надано Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 25.10.2010 року, якою провадження по справі було закрито. В судовому засіданні 17.01.2011 року позивач надав позовну заяву з відміткою про реєстрацію 02.06.2010 року та Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 23.10.2010 року.

Оскільки позовні вимоги стосуються порушення прав позивача за період з 2007 року, а до суду позивач звернувся лише 2 червня 2010 року - після сплину більш ніж шість місяців з моменту порушення його прав, то відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов в частині позовних вимог, що стосуються періоду до 2 грудня 2009 року, підлягає залишенню без розгляду

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, суд вважає, що при вирішення даного спору підлягають застосуванню ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закон України «Про державний бюджет України на 2010 р.», яким встановлений розмір мінімальної заробітної плати на 2010 р., а тому вимоги позивача в частині підлягають задоволенню.

Поняття мінімального розміру пенсії за віком, що дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначено в ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». При цьому, в ч. 3 цієї ж статті зазначено, що встановлений ч. 1 мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розміру пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Рішенням Конституційного Суду України по справі №1-28/2008 від 22.05.2008 р. за конституційним поданням Верховного Суду України і 101 народного депутата щодо відповідальності Конституції України окремих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» визнано такими, що не відповідають Конституції України положення пункту 28 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік».

Рішення Конституційного Суду України мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Положення Законів України, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України відповідного рішення. Рішення Конституційного Суду України є обовязковими для виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Враховуючи те, що рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р., яке має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції, внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнано неконституційними, а також визначено позицію Конституційного Суду, яка полягає в тому, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки це призводить до обмеження прав і свобод людини і громадянина, суд вважає, що вимоги позивача в частині зобовязання відповідача зробити

З тих же підстав підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання дій відповідачів 1, 2, щодо відмови в нарахуванні та здійсненні перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, неправомірними.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 48, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 р., ст. ст. 99, 158-163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, про визнання дій неправомірними, зобовязання нарахувати та виплатити недоплачену допомогу на оздоровлення - задовольнити частково;

Визнати дії управлення праці та соціального захисту населення Подільської районної у місті Києві державної адміністрації та Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат протиправними;

Зобовязати управлення праці та соціального захисту населення Подільської районної у місті Києві державної адміністрації нарахувати ОСОБА_1, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії, інваліду 3 групи, недоплачену суму щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік, передбачену ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі пяти мінімальних заробітних плат на день здійснення виплати, з урахуванням проведених виплат;

Зобовязати Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат виплатити ОСОБА_1, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії, інваліду 3 групи, недоплачену суму щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік, передбачену ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі пяти мінімальних заробітних плат на день здійснення виплати, з урахуванням проведених виплат;

В іншій частині позовних вимог відмовити;

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Подільський районний суд м. Києва.

Суддя ОСОБА_2
Судді