Справа № 335/1962/15-а(2-а/335/58/2015)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2015-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"05" червня 2015 р. справа № 335/1962/15-а провадження №2-а/335/58/2015

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжявід 06 квітня 2015 року по справі № 335/1962/15-а(пр.№2-а/335/58/2015) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов'язання призначити пенсію, -

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років (лист. за №99/м-9 від 26.02.2015р.) протиправними;

- зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити позивачу пенсію за вислугу років (вислуга в органах внутрішніх справ становить більше 14 років) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» з 11 лютого 2015 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що у лютому 2015 року у звязку з досягненням 45-річного віку, наявності загального трудового стажу понад 29 років, з яких вислуга років в органах внутрішніх справ становить більше 14 років, він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «б» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб». Відповідачем було відмовлено з тих підстав, що на день звільнення зі служби позивач не досяг 45-річного віку, у звязку з чим відповідно до умов п. «б» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», в редакції, що діяла на момент звернення із заявою, законні підстави для призначення пенсії відсутні. Вважаючи вказану відмову необґрунтованою, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 06 квітня 2015 року позов задоволено, а саме:

- визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років оформлену листом за №99/м-9 від 26.02.2015р. протиправними;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» з 12 лютого 2015 року.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та прийняти нову,

якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Апеляційна скарга обґрунтована відсутністю у позивача права на призначення пенсії, з огляду на те, що останній на день звільнення з органів ОВС не досяг 45-річного віку, як то передбачено п.«б» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб».

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з 20 лютого 1992 р. по 02 жовтня 2001 р. проходив службу в органах внутрішніх справ: 20.02.1992 - 01.11.1992 - контролер слідчого ізолятора № 1 УВС Запорізького облвиконкому; 01.11.1992 - 01.07.1994 - міліціонер-кінолог ізолятору тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб УВС м. Запоріжжя; 01.07.1994 - 06.06.1995 - старший інспектор-кінолог обєднаного розплідника службових собак УВС м. Запоріжжя; 06.06.1995 - 01.04.1996 - черговий ізолятору тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб Запорізького міського управління УМВС України в Запорізькій області; 01.04.1996 - 02.10.2001 - інспектор-черговий ізолятору тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб Запорізького міського управління УМВС України в Запорізькій області, що підтверджується довідкою ГУ УМВС України в Запорізькій області від 30.01.2015 р. (а.с.8).

11 лютого 2015 року позивач звернувся до ГУ ПФ України в Запорізькій області з заявою, в якій просив призначити пенсію за вислугу років, відповідно до п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Станом на момент звернення до відповідача із заявою загальний трудовий стаж позивача складає понад 29 років (з 01 вересня 1985 р. по 10 лютого 2015 р.), з яких вислуга років в ОВС становить більше 14 років.

26 лютого 2015 року листом за № 99/м-9 ГУ ПФ України в Запорізькій області позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, у зв'язку з тим, що згідно з редакцією п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка діяла на момент звернення ОСОБА_1, пенсії за вислугу років призначаються військовослужбовцям та особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (зазначеним у п. «б»-«д» статті 1-2 цього Закону) у разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України. Враховуючи те, що на день звільнення зі служби позивач не досяг 45-річного віку, для призначення пенсії відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідач зазначив про відсутність законних підстав для призначення пенсії.

Правомірність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови в призначенні пенсії за вислугу років є предметом спору, переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на час звернення із заявою про призначення пенсії на підставі пункту «б» статті 12 Закону № 2262-XII позивач мав право на отримання пільгової пенсії, оскільки досяг 45-річного віку, має загальний трудовий стаж понад 29 років, з яких вислуга в органах внутрішніх справ становить більше 14 років (без врахування місяців та днів).

З такими висновками суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не погоджується з наступних підстав.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ (далі Закон № 2262-ХІІ) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Умови призначення пенсії за вислугу років визначено статтею 12 Закону №2262-ХІІ.

Редакція пункту «б» зазначеної статті змінювалась, міняючи при цьому умови і підстави виникнення права на пенсію за вислугу років, зокрема, умову призначення пенсії - досягнення 45-річного віку на час звільнення зі служби.

Так, відповідно до пункту «б» зазначеної статті, в редакції, що діяла на час проходження позивачем служби та звільнення його зі служби, право на пенсію за вислугу років мали особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, звільнені зі служби за вислугу років, за віком, за станом здоров'я, у зв'язку із скороченням штатів або організаційними заходами і які на день звільнення досягли 45-річного віку, а ті з них, що є інвалідами війни, - незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

Відповідно до пункту «б» статті 12 Закону №2262-ХІІ, в редакції Закону від 04 липня 2002 року N 51-IV, право на пенсію за вислугу років мали особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, звільнені зі служби незалежно від підстав та часу звільнення і досягли 45-річного віку, крім осіб, позбавлених військових або спеціальних звань, а також звільнених із служби у звязку з засудженням за умисний злочин, вчинений з використанням свого посадового становища, або вчиненням корупційного діяння, а ті з них, що є інвалідами війни, незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

Законом України від 4 квітня 2006 року № 3591-IV «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» внесено зміни до Закону № 2262-ХІІ, зокрема, змінено назву цього Закону, зміст і редакцію окремих статей та доповнено його новими статтями. Так, статтю 12 викладено в іншій редакції, зокрема пункт «б» цієї статті передбачає, що особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»«д» статті 1-2 Закону № 2262-ХІІ, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Суд першої інстанції обґрунтовано погодився з позицією позивача про те, що правовідносини по пенсійному забезпеченню виникають не в момент звернення особи за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення. Така правова позиція, висловлена Верховним Судом України в постановах від 06 лютого 2012 року (справи №21-322а11), від 25 вересня 2012 року (№21-230а12), від 10 лютого 2015 року (справа №21-630а14).

Отже, з метою вирішення спірних правовідносин суду першої інстанції слід було встановити коли у позивача виникло право на призначення пенсії, а відповідно визначитися і з редакцією норми права, яка підлягала застосуванню у спірних правовідносинах.

За умовами пункту «б» статті 12 Закону №2262-ХІІ, в редакції яка діяла в різний час, право на призначення пенсії за вислугу років мають особи, які досягли 45 років та мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

При цьому, умова досягнення 45-річного віку визначалась вказаними редакціями пункту «б» статті 12 Закону №2262-ХІІ по-різному.

Так, в редакції норми, яка діяла до внесення змін Законом від 04 липня 2002 року N 51-IV на час звільнення; в редакції норми зі змінами внесеними Законом від 04 липня 2002 року N 51-IV незалежно від підстав та часу звільнення; в редакції норми зі змінами внесеними Законом від 4 квітня 2006 року № 3591-IV на час звільнення.

На час проходження позивачем служби та звільнення з органів внутрішніх справ останній не мав права на призначення пенсії, оскільки не досяг на момент звільнення 45-річного віку (редакція пункту «б» статті 12 Закону №2262-ХІІ, яка діяла до внесення змін Законом від 04 липня 2002 року N 51-IV).

На час дії редакції пункту «б» статті 12 Закону №2262-ХІІ у період з 31.07.2002р. по 29.04.2006р., позивач також не мав права на призначення пенсії, оскільки і у цей період йому не виповнилося 45 років.

45-річного віку позивач досяг 10.02.2015р., у період дії пункту «б» статті 12 Закону №2262-ХІІ в наступній редакції: «Пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального звязку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України. Особам, які є інвалідами війни, пенсія на визначених у цьому пункті умовах призначається незалежно від віку».

Вказана редакція пункту «б» статті 12 Закону №2262-ХІІ не була визнана неконституційною у встановленому порядку.

Отже, посилання позивача на те, що він має право на призначення пенсії за вислугу років, у звязку з тим, що редакція пункту «б» статті 12 Закону №2262-ХІІ (яка діяла з 31.07.2002р. по 29.04.2006р.) не визначала такої підстави набуття права на пенсію за вислугою років як досягнення на момент звільнення 45-річного віку, є безпідставними, оскільки на час дії вказаної норми права, позивач не набув права на призначення пенсії за вислугою років.

Посилання позивача на постанови Верховного Суду України від 06 лютого 2012 року у справі №21-322а11, від 25 вересня 2012 року у справі №21-230а12, є безпідставними, оскільки у вказаних рішення суду йдеться про право особи на призначення пенсії за вислугою років, які досягли 45-річного віку до змін пункту «б» статті 12 Закону №2262-ХІІ, внесеними Законом від 04 липня 2002 року N 51-IV або під час дії вказаної норми права в редакції Закону від 04 липня 2002 року N 51-IV.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст. 198, ст.ст.202, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - задовольнити.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжявід 06 квітня 2015 року по справі № 335/1962/15-а(пр.№2-а/335/58/2015) - скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк