Справа № 804/5696/15
Суддя: Кононенко Олександр Володимирович
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2015 р. Справа № 804/5696/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче обєднання «Промсервіс» до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції про скасування податкового повідомлення-рішення, -
24.04.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче обєднання «Промсервіс» звернулось із адміністративним позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції, в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення від 14.04.2015 року № НОМЕР_1 з податку на прибуток підприємств в частині, яка становить суму 375874,50 грн., в тому числі основний платіж 250583,00 грн. та 125291,50 грн. за штрафними (фінансовими санкціями).
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 06.03.2015 року Дніпродзержинською обєднаною державною податковою інспекцією при проведенні перевірки встановлено нереальність проведення господарських операцій між Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничим обєднанням «Промсервіс» та постачальниками Приватним підприємством «Всесвіт-Д», Товариством з обмеженою відповідальністю «Макстрейдінг», тому зроблено висновок, що товари отримані від невстановлених осіб, також не включено до складу інших доходів суму процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги отриманої від Товариства з обмеженою відповідальністю «Натуральний продукт». На підставі акта перевірки 14.04.2015 року було прийняте податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, однак позивач не погоджується з податковим повідомленням-рішенням та вважає його протиправним та протизаконним, а висновки акту перевірки хибними.
Представники позивача в судовому засіданні просили позов задовольнити, підтримала позицію викладену у позовній заяві.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд вважає за необхідне позов задовольнити, з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, пунктів 77.1, 77.4 статті 77, пункту 82.1 статті 82 Податкового кодексу України та на підставі наказу № 11 від 29.01.2015 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого обєднання «Промсервіс» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року.
За результатами перевірки 06.03.2015 року складений акт №503/8/04-03-22-02-08/134401711, у висновку якого зазначено, що встановлені порушення підпункту 135.5.4 пункту 135.4 статті 135, підпункту 138. 1.1 пунктів 138.2, 138.4, підпунктів 138 8.1 пункту 138.8 статті Податкового кодексу України в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток всього на загальну суму 1206468 грн., та пунктів 198.1, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість на загальну суму 209915 грн.
В обґрунтування висновку в акті перевірки, працівниками податкової інспекції зазначено наступне.
03.05.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничим обєднанням «Промсервіс» та Приватним підприємством «Всесвіт-Д» був укладений договір № 698 згідно умов якого Приватне підприємство «Всесвіт-Д» зобовязалось продати товар в кількості та асортименті замовленому покупцем.
На виконання умов договору Приватним підприємством «Всесвіт-Д» були виписані податкові накладні та видаткові накладні.
Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничим обєднанням «Промсервіс» була здійснено оплата за продукти харчування поставлені Приватним підприємством «Всесвіт-Д» в сумі 1232032,26 грн.
Суми коштів сплачених позивачем за договором від 03.05.2011 року № 698 були включені позивачем до валових витрат.
В обґрунтування висновку про те, що Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничим обєднанням «Промсервіс» не підтверджено отримання товару від Приватного підприємства «Всесвіт-Д», тому продукти харчування отримано від невстановлених осіб, зазначено наступне:
- додаткові угоди, в яких би було наведено конкретне транспортування товару, та сертифікати відповідності, до перевірки не надано;
- товарно-транспортні накладні, надані для перевірки, не підтверджують транспортування товару від Приватного підприємства «Всесвіт- Д» до Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого обєднання «Промсервіс» у зв'язку з тим, що в товарно-транспортних накладних та інших документах, які свідчать про транспортування, не вказані найменування та марка автомобіля.
Однак перевіряючими особами зроблено висновок, про те що фактично операція не відбулась, обгрунтовуючи такий висновок наступним.
Підприємство Товариство з обмеженою відповідальністю «Макстрейдінг» зареєстроване на громадянина. ОСОБА_3 Молдова ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідно до листа Управління по розслідуванню економічних злочинів, Національного Інспекторату Розслідувань при Головному Інспектораті Поліції ОСОБА_3 Молдова, громадянин. ОСОБА_4 на території України ніколи не реєструвався, та не здійснював комерційну діяльність.
Також в перевіряємому періоді Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче обєднання «Промсервіс» отримувало зворотню фінансову допомогу від Товариства з обмеженою відповідальністю «Натуральний продукт» згідно договорів: від 07.01.2013 року №07/01ФД, від 21.01.2013 року № НОМЕР_2, від 29.04.2013 року № 29/04ФД від 24.06.2013 року №24/06ФД, від 05.08.2013 року №05/08ФД, від 17.09.2013 року №17/09ФД, від 30.10.2013 року №30/10ФД, від 12.11.2013 року №12/11ФД, від 24.12.2013 року №24/12ФД.
На підставі акта перевірки 14.04.2015 року серед інших було прийняте податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1.
Позивач, не погодившись з податковими повідомленнями-рішеннями 14.04.2015 року подав скаргу до Головного управління ДФСУ у Дніпропетровській області, однак, у зв'язку із тим, що 14.04.2015 року позивачем було подано заяву від про застосування податкового компромісу, 16.04.2015 року позивач листом № 235 просив залишити подану скаргу на податкові повідомлення-рішення без розгляду.
Вирішуючи спір суд зазначає, що обєктом оподаткування є певні операції між конкретними субєктами господарювання, а не договори/правочини, укладені між ними, або незаявленими в таких операціях третіми особами.
Встановлення мети та факту порушення публічного порядку, ухилення від оподаткування або створення умов для порушення чинного законодавства, відсутності наміру здійснити реальну господарську операцію та її нездійснення із штучним складанням первинних документів може служити підставою для вирішення питання про визнання недійсними (фіктивними) угод у встановленому законом порядку.
Підпунктом 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України закріплено, що витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
Згідно підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.
За приписами пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.
У відповідності до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
В силу пункту 138.4 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.
Нормами пункту 138.8 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).
При цьому у відповідності до пункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена підпунктом 1.2 пункту 1, підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 року за №168/704. Так, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
У відповідності до частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Суд вважає, що висновки викладені в акті перевірки є помилковими з огляду на наступне.
На підтвердження реальності господарських операцій з Приватним підприємством «Всесвіт-Д» позивачем були наданні первинні документи, а саме: договір, видаткові накладні, податкові накладні, ТТН та докази оплати за поставлені товари, копії яких долучені до матеріалів справи.
Однак відповідачем в акті перевірки зазначено, про не підтвердження транспортування через те, що в ТТН не вказані найменування та марка автомобіля.
Щодо недоліків заповнення ТТН зазначених в акті перевірки, суд зазначає, що помилки у оформлені документів не можуть слугувати підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобовязаннях платника податків у звязку з його господарською діяльністю мали місце.
Надаючи оцінку доводам відповідача щодо непідтвердження спірних операцій, суд зазначає, що наданими позивачем документами спростовуються висновки зазначені в акті перевірки від 06.03.2015 року №503/8/04-03-22-02-08/134401711.
Щодо непідтвердження реальності господарських операцій з Товариством з обмеженою відповідальністю «Макстрейдінг», то суд зазначає, що в обґрунтування цього висновку зазначено, лише, що зазначене підприємство зареєстроване на громадянина ОСОБА_3 Молдова ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та відповідно до листа Управління по розслідуванню економічних злочинів, Національного Інспекторату Розслідувань при Головному Інспектораті Поліції ОСОБА_3 Молдова, громадянин ОСОБА_4 на території України ніколи не реєстрував, та не здійснював комерційну діяльність.
Разом з цим, в акті перевірки відсутні зауваження щодо складення первинних документів за результатами здійснення господарських операцій з Товариством з обмеженою відповідальністю «Макстрейдінг».
Таким чином, суд приходить до висновку, що посилання в акті перевірки лише на лист державного органу іншої держави, є безпідставним, оскільки зазначений лист не може бути належним засобом доказування нереальності господарських операцій, також суд зазначає, що порушення законодавства з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Макстрейдінг», не може бути підставою для визнання господарської операції нереальною.
Щодо поворотної фінансової допомоги від Товариства з обмеженою відповідальністю «Натуральний продукт», то суд зазначає, що в акті перевірки встановлено, що в перевіряємому періоді Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче обєднання «Промсервіс» отримувало зворотню фінансову допомогу від Товариства з обмеженою відповідальністю «Натуральний продукт» згідно договорів: від 07.01.2013 року №07/01ФД, від 21.01.2013 року № НОМЕР_2, від 29.04.2013 року № 29/04ФД від 24.06.2013 року №24/06ФД, від 05.08.2013 року №05/08ФД, від 17.09.2013 року №17/09ФД, від 30.10.2013 року №30/10ФД, від 12.11.2013 року №12/11ФД, від 24.12.2013 року №24/12ФД.
Сума неповернутої зворотної фінансової допомоги на кінець перевіряємого періоду складає 1303000 грн.
Згідно підпункту 135.5.5 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України суми поворотної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, що залишаються неповерненими на кінець такого звітного періоду, від осіб, які не є платниками цього податку (в тому числі нерезидентів), або осіб, які згідно із цим Кодексом мають пільги з цього податку, в тому числі право застосовувати ставки податку нижчі, ніж установлені пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу.
У разі якщо в майбутніх звітних податкових періодах платник податку повертає таку поворотну фінансову допомогу (її частину) особі, яка її надала, такий платник податку збільшує суму витрат на суму такої поворотної фінансової допомоги (її частини) за наслідками звітного податкового періоду, в якому відбулося таке повернення.
При цьому доходи такого платника податку не збільшуються на суму умовно нарахованих процентів, а податкові зобов'язання особи, яка надала поворотну фінансову допомогу, не змінюються як при її видачі, так і при її зворотному отриманні.
Підпунктом 5.2. пункту 5 розділу II Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства затвердженого наказом ДПА України від 22.12.2010 року № 984 встановлено, що у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно:
чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснені) це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень;
зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення».
Як вбачається із матеріалів справи, в акті перевірки не зазначено на підставі яких документів податковий орган прийшов до висновку про таку суму неповернутої фінансової допомоги на кінець звітного періоду та не надано жодних розрахунків суми процентів умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишилась неповернутою на кінець звітного періоду.
За таких обставин суд дійшов висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення від 14.04.2015 року № НОМЕР_1 з податку на прибуток підприємств в частині, яка становить суму 375874,50 грн., в тому числі основний платіж 250583,00 грн. та 125291,50 грн. за штрафними (фінансовими санкціями).
Згідно частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого об'єднання «Промсервіс» до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.
Скасувати податкове повідомлення-рішення Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції від 14.04.2015 року № НОМЕР_1 в частині, яка становить 375874,50 грн., в тому числі основний платіж 250583,00 грн. та 125291,50 грн. за штрафними санкціями.
Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого об'єднання «Промсервіс» судовий збір в сумі 487,20 грн.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 18 травня 2015 року

Суддя ОСОБА_1