Справа № 2-а-207/2011
Суддя: Бібік М. В.
Дата ухвалення: 2011-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Новобузький районний суд Миколаївської області
Справа № 2-а-207/2011
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2011 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді: Чернікова В.І.,

при секретарі: Кузьміній Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новий Буг адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 інспектора дорожньо-патрульної служби взводу супроводження УДАІ в Миколаївській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора дорожньо-патрульної служби взводу супроводження УДАІ Миколаївської області ОСОБА_2 про визнання дій відповідача повязаних з притягненням його до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст.122 КУпАП неправомірними та скасування постанови ВЕ № 307156 від 31.10.2010 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Позивач ОСОБА_1 у своєму позові вказав, що в постанові про накладення на нього адміністративного стягнення вказано, що ним було порушено п.12.4 Правил дорожнього руху України, зокрема рух автомобілем у населеному пункті зі швидкістю 87 км/год.

Позивач вважає таку постанову було винесено незаконною та необґрунтованою, оскільки, працівник ДПС, виніс її упереджено та за відсутності доказів підтверджуючих факт вчинення позивачем зазначеного вище правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, поважних причин своєї неявки суду не повідомив.

При таких обставинах суд вважає, що справу можливо вирішити за відсутності відповідача, який є субєктом владних повноважень, та який достовірно знаючи про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився.

Вивчивши позовну заяву та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що адміністративний позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31.10.2010 року інспектором дорожньо-патрульної служби взводу супроводження УДАІ Миколаївської області ОСОБА_3 була винесена постанова ВЕ № 307156, про те, що ОСОБА_1, 31.10.2010 року о 1150, в населеному пункті Михайло Ларіно Миколаївської області керував автомобілем марки Ренон/з ВЕ 56 18 АН зі швидкістю 87 км/год, чим допустив порушення п.12,4 Правил дорожнього руху України, за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.

За таких підстав, відповідач наклав на позивача адміністративне стягнення передбачене санкцією вищезазначеної Статті у вигляді штрафу на суму 255 грн.

Позивач заперечуючи проти постанови, вказав, що 31.10.2010 року він дійсно керував своїм автомобілем марки Ренон/з ВЕ 56 18 АН на даному автошляху, втім правил дорожнього руху не порушував.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, всупереч вимогам вказаної Статті, відповідач, як видно з постанови про накладення адміністративного стягнення, відповідної фіксації вказаного правопорушення не проводив, пояснення свідків які доказували порушення ПДР України ОСОБА_1, в постанові чи на окремому аркуші до нього не долучив, тоді як позивач, запевняв, що він порушив вказані вище правила дорожнього руху.

Таким чином, при винесені постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення серії ВЕ № 307156 від 31.10.2010 року посадовою особою було допущено порушення вимог ст. 268 та ст. 280 КУпАП, оскільки доказів, які б могли підтвердити факт вчинення правопорушення та спростувати доводи позивача щодо відсутності складу адміністративного правопорушення, у постанові не наведені, більш того, на пропозицію суду, яку було викладено в ухвалі від 23.11.2010 року, надати докази на підтвердження обставин, на які посилається відповідач, останнім проігноровані, тоді як наявні матеріали справи ставлять під сумнів відповідність постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 обставинам справи.

З огляду на викладене, керуючись положеннями ст.ст. 2, 104, 167 КАС України та приписами ст. 293 КУпАП суд вважає, що дії працівника дорожньо-патрульної служби супроводжувального взводу УДАІ МВС України в Миколаївській області, щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП є неправомірними, що виступає підставою для скасування відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі за недоведеністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.14-1, 251, 258, 293 КУпАП, ст.ст. 3,7,8,9,12,71,160,162,163 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірними дії ОСОБА_2 інспектора дорожньо-патрульної служби взводу супроводження УДАІ Миколаївської області, повязані з притягненням 31.10.2010 року ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Постанову від 31.10.2010 року ОСОБА_2 інспектора дорожньо-патрульної служби взводу супроводження УДАІ Миколаївської області, за якою ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП був підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу, скасувати як незаконну, а провадження по адміністративній справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, котре не доведено.

Постанова в апеляційному порядку не оскаржується.

Суддя: