Справа № 135/699/15-а
Суддя: Волошина Т. В.
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № № 135/699/15-а
Провадження у справі № 2-а/135/31/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2015 м. Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Волошина Т.В., розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижині Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним розпорядження відповідача № 6 від 19.03.2015 щодо відмови у призначенні їй пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язати відповідача призначити, нарахувати та виплачувати їй пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із 11.03.2015, свої вимоги мотивує тим, вона є потерпілою від Чорнобильської катастрофи 4 категорії, що підтверджується дублікатом посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (серія В-П №768500 від 09.09.2009), тому має право на пільги, встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 03.08.2011 (справа №2-о-56/11) встановлено факт її проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 04.01.1986 по 10.12.1996. 11.03.2015 позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижин Вінницькій області із заявою про призначення їй пенсії зі зниженням пенсійного віку. Однак, 22.04.2015 позивач отримала лист № 807/06-31/02 з розпорядженням № 6 від 19.03.2015 про відмову у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років через відсутність підтверджуючих факт проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю документів. Проте, дану відмову вважає протиправною, оскільки станом на 01.01.1993 вона проживала у зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше 4 років, що підтверджується рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 03.08.2011 та довідкою № 1593 від 06.05.2015 виконкому Ладижинської міської ради. Враховуючи зазначене, вважає, що вона має право на пенсію на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку на 5 років на підставі ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"

Відповідач у визначений строк надав суду свої заперечення, у яких позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, мотивуючи це тим, що з поданої позивачем довідки №1549 від 06.05.2015 про постійне проживання на території м. Ладижин (зоні посиленого радіоекологічного контролю) вбачається, що позивач постійно проживала в зоні посиленого радіологічного контролю лише з 11.12.1996 та згідно довідки №1593 від 06.05.2015 позивач постійно проживала в зоні посиленого радіологічного контролю з 04.01.1986 по 10.12.1996. Про те, підставою видачі даної довідки не може бути постанова суду, зазначений факт має підтверджуватися первинними документами, що знаходяться на зберіганні у відповідних органах. Із записів трудової книжки також не прослідковується факт постійної роботи у зоні посиленого радіологічного контролю до 01.01.1993, тобто позивач на 01 січня 1993 року не має 4 років роботи чи проживання у зоні посиленого радіологічного контролю. Ррішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 03.08.2011 встановлено факт постійного проживання позивача у період з 04.01.1986 по 10.12.1996 в м. Ладижині Вінницької області, яке розташоване в зоні посиленого радіоекологічного контролю. Проте даним рішення не зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижині Вінницькій області призначити пенсію. Враховуючи зазначене, на даний час підстав для призначення пенсії по віку зі зниженням пенсійного віку згідно ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" недостатньо.

Відповідно до вимог ст. 183-2 КАС України справа розглядалася в порядку скороченого провадження одноособово суддею без проведення судового засідання та виклику сторін.

Оцінивши повідомлені сторонами обставини та давши їм належну юридичну оцінку, вважаю, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є потерпілою від Чорнобильської катастрофи 4 категорії, що підтверджується відповідним посвідченням серії В-П №768500, у зв'язку з чим має право на пільги, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.7).

11.03.2015 позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м. Ладижин Вінницької області із заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку.

Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижині Вінницькій області розпорядженням № 6 від 19.03.2015 відмовило заявнику в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", посилаючись на те, що підставою видачі довідки № 446 від 10.02.2015 виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області не може бути рішення суду, а також рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 03.08.2011 не зобовязано Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижині Вінницькій області призначити пенсію.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно статті 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з приписами статті 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Відповідно до ч. 3,4 ст.15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

У відповідності до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно з якою потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або працюють у зоні посиленого радіоекологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років мають право на призначення та виплату пенсії із зменшенням пенсійного віку на 2 роки за умови постійного проживання або постійної роботи у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період, та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років, яка провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, із даної норми закону вбачаються альтернативні підстави для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку: або постійне проживання, або постійна робота.

При цьому, згідно з частиною 3 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» призначення та виплата пенсій, особам які мають право на її отримання із зменшенням пенсійного віку, провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено право на призначення пенсії за віком виникає після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше п'яти років.

Статтею 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що заява про призначення пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій регулюється Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого

Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року.

Відповідно до п.п. «ґ» п. 7 вищезазначеного Порядку документами, що засвідчують особливий статус особи, є: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із використанням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

При цьому, згідно з п. 38 Порядку - орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, 09 вересня 2009 року отримала посвідчення громадянина, який потерпілий від Чорнобильської катастрофи серія В-П 3768500 (категорія 4). Вказане посвідчення відповідає вимогам абз.3 ст.5 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року №51 «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У відповідності до ст.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Згідно ст.10 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року №51 видача посвідчень провадиться зокрема іншим потерпілим обласними державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання. Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний термін з дня надходження необхідних документів до органу, що видає посвідчення. У разі встановлення цими комісіями факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії посвідчення на підставі рішення комісії підлягає вилученню.

В судовому засіданні встановлено, що належність позивача до особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи 4 категорії ніким не оспорювалась, а тому посвідчення є чинним і воно вказує на те, що позивач має право на користування пільгами, встановленимиЗаконом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій. Різного роду довідки є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Чинність посвідчення вказує і на той факт, що позивач згідно абз.3 п.3 ст.14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року №51, станом на 01.01.1993 прожив або відпрацював у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років.

Факт постійного проживання позивача на території м. Ладижина Вінницької області, яке розташоване в зоні посиленого радіоекологічного контролю, у періоди часу з 04.01.1986 по 10.12.1996 встановлено також рішеннями Ладижинського міського суду Вінницької області від 03.08.2011, справа № 2-о-56/11 (а.с.12)

Згідно ст.72 КАС України, за якою обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В силу ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. У відповідності до наведених вимог, відповідач як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятого ним рішення, про оскарження якого заявлено позов.

Таким чином, аналізуючи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позивач, у відповідності до п.2 ст.55 Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на призначення пенсії за віком зі зниженням, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсійного віку на 5 років. Як наслідок цього позивач має право звернутися до суду з заявою про зниження пенсійного віку.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати із Державного бюджету України. Квитанцією від 21.05.2015 документально підтверджено судові витрати здійснені позивачем в розмірі 73,08 грн, а тому вони підлягають стягненню з Державного бюджету України.

Керуючись ст.46 Конституції України, ст.15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ст. ст. 14,15,55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.26 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 8-11, 18, 71, 122, 160, 161, 162, 267 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною розпорядження № 6 від 19.03.2015 Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижин Вінницької області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії зі зниженням пенсійного віку на п'ять років на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижин Вінницької області призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на п'ять років, відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із 11 березня 2015 року.

Постанова підлягає негайному виконанню, у межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 73 (сімдесят три) гривні 08 коп. судового збору.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 КАС України.

Відповідно до статті 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя