Справа № 2а-11046/10/2670
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" травня 2015 р. м. Київ К/9991/23455/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Кохан О.С.,

за участю:

представника відповідача Шевченка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Дочірнього підприємства «ЕксЕМДжі»

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2010 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2011 року

у справі № 2а-11046/10/2670

за позовом Дочірнього підприємства «ЕксЕМДжі»

до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі міста Києва

про визнання нечинним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, -

В С Т А Н О В И Л А :

Дочірнє підприємство «ЕксЕМДжі» (далі позивач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі міста Києва (далі відповідач) про визнання нечинним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 10 червня 2010 року № /0.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2010 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2011 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2010 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі ДП «ЕксЕМДжі», посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2011 року і ухвалити нове удове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення присутнього у судовому засіданні представника відповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

ДПІ у Голосіївському районі м. Києва була проведена документальна невиїзна перевірка ДП «ЕксЕМДжі» з питань дотримання вимог валютного законодавства України при розрахунках по зовнішньоекономічних контрактах: від 29 червня 2006 року № 16М/0506 з нерезидентом «Dexton Business Solution B.V.» (Нідерланди) та від 01 жовтня 2006 року №23М/0906 з нерезидентом «Credit Europe Bank N.V.» (Нідерланди), за результатами якої був складений акт від 31 травня 2010 року № 613/1-22-02-32245596.

За висновками акта перевірки, відповідачем були порушені вимоги статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», що призвело до несвоєчасного надходження валютної виручки: по контракту від 01 жовтня 2006 року №23М/0906 з нерезидентом «Credit Europe Bank N.V.» (Нідерланди) у сумі 11352,00 Євро (77162,95 грн.) на 111 днів прострочення, у сумі 15120,00 Євро (102775,18 грн.) на 53 дні прострочення, у сумі 8184,00 Євро (55629,10 грн.) на 53 дні прострочення; по контракту від 29 червня 2006 року № 16М/0506 з нерезидентом «Dexton Business Solution B.V.» (Нідерланди) у сумі 42551,35 Євро (413267,65 грн.) (у тому числі при звернення до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України, яким позов було задоволено на суму 33120,59 Євро та відмовлено у задоволенні позову на суму 9430,76 Євро (100287,93 грн.)) на 333 дні прострочення.

10 червня 2010 року ДПІ у Голосіївському районі м. Києва на підставі вказаного акта перевірки прийняла рішення № /0, яким згідно зі статтею 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» застосувала до ДП «ЕксЕМДжі» штрафні (фінансові) санкції у сумі 151418,52 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що прийняття судом рішення про припинення (закриття) провадження у справі тягне за собою поновлення термінів, передбачених статтями 1, 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», та нарахування пені за їх порушення за кожний день прострочення. Також, суд виходив з того, що рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України було відмовлено ДП «ЕксЕМДжі» у частині позовних вимог про стягнення з «Dexton Business Solution B.V.» 9625,70 Євро.

Однак, повністю погодитись з такими висновками судів попередніх інстанцій колегія суддів не може, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у терміни виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 90 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного терміну потребує індивідуальної ліцензії Національного банку України.

Згідно із Законом України від 31 травня 2007 року № 1108-V «Про внесення змін до Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті»» (який набрав чинності з 01 січня 2008 року) ) у статті 1 у частині 1 цифри і слова « 90 календарних днів» було замінено цифрами і словами « 180 календарних днів».

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що порушення резидентами термінів, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (митної вартості недопоставленої продукції) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості.

Як вбачається з акту перевірки, по контракту від 01 жовтня 2006 року №23М/0906 з нерезидентом «Credit Europe Bank N.V.» (Нідерланди) були встановлені такі граничні строки надходження виручки: у сумі 11352,00 Євро (77162,95 грн.) 01 травня 2007 року, у сумі 15120,00 Євро (102775,18 грн.) 28 червня 2007 року, у сумі 8184,00 Євро (55629,10 грн.) 28 червня 2007 року. Також, у акті перевірки було вказано, що ДП «ЕксЕМДжі» звернулось до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України з позовною заявою б/н від 05 квітня 2007 року до «Credit Europe Bank N.V.» про стягнення заборгованості по зовнішньоекономічному контракту від 01 жовтня 2006 року №23М/0906, яка була прийнята до розгляду судом згідно постанови про початок арбітражного судочинства у справі АС № 75н/2007 від 06 квітня 2007 року, проте 02 жовтня 2007 року провадження у справі було закрито на прохання ДП «ЕксЕМДжі».

Як вбачається з розрахунку пені, який є додатком № 3 до акту перевірки, валютна виручка по контракту від 01 жовтня 2006 року №23М/0906 надійшла на рахунок позивача 20 серпня 2007 року.

Разом з цим, оспорюване рішення № /0 про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій було прийняте податковим органом 10 червня 2010 року на підставі акту перевірки від 31 травня 2010 року.

За своєю суттю передбачені статтею 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) штрафні (фінансові) санкції є адміністративно-господарськими санкціями, а тому їх застосування регулюється нормами глави 27 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно частини 1 статті 238, частини 1 статті 250 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків; адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

З огляду на викладене, суд касаційної інстанції вказує, що порушення органом державної податкової служби строків застосування адміністративно-господарських санкцій, передбачених статтею 250 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), є підставою для задоволення позовних вимог про скасування такого рішення.

Разом з цим, судами попередніх інстанцій не була надана належна правова оцінка вказаним обставинам з урахуванням наведених вище правових норм.

Положеннями частини 2 статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що у разі прийняття судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом термінів, передбачених експортно-імпортними контрактами, терміни, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

Згідно з частиною 3 статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що у разі прийняття судом рішення про відмову в позові повністю або частково або припинення (закриття) провадження у справі чи залишення позову без розгляду терміни, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону, поновлюються і пеня за їх порушення сплачується за кожний день прострочення, включаючи період, на який ці терміни було зупинено.

Зі змісту частини 4 статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) убачається, що у разі прийняття судом рішення про задоволення позову пеня за порушення термінів, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, не сплачується з дати прийняття позову до розгляду судом.

Аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що підставою для зупинення строків, передбачених статтями 1, 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), є факт прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, а підставою для несплати пені за порушення відповідних строків рішення суду про задоволення позову.

Як вбачається з акту перевірки, по контракту від 29 червня 2006 року № 16М/0506 з нерезидентом «Dexton Business Solution B.V.» (Нідерланди) були встановлені такі граничні строки надходження виручки: у сумі 7847,87 Євро (70650,14 грн.) 27 травня 2009 року, у сумі 34703,48 Євро (376722,24 грн.) 29 червня 2009 року. Також, у акті перевірки було вказано, що ДП «ЕксЕМДжі» звернулось до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України з позовною заявою б/н від 25 травня 2009 року до «Dexton Business Solution B.V.» про стягнення заборгованості по зовнішньоекономічному контракту від 29 червня 2006 року № 16М/0506, яка була прийнята до розгляду судом згідно постанови про початок арбітражного судочинства у справі АС № 274п/2009 від 25 травня 2009 року. Рішенням від 11 грудня 2009 року позов було задоволено частково, стягнуто з «Dexton Business Solution B.V.» 36045,67 Євро, у тому числі: 33120,59 Євро основного боргу, 778,56 Євро річних відсотків, 2040,71 Євро на відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору, 105,81 Євро за переклад процесуальних документів англійською мовою, у частині позовних вимог про стягнення з «Dexton Business Solution B.V.» 9625,70 Євро було відмовлено.

Отже, в силу положень частини 3 статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», на суму 9625,70 Євро повинна нараховуватись пеня за порушення строків за кожний день прострочення, включаючи період, на який ці терміни було зупинено.

При цьому, з розрахунку пені, який є додатком № 3 до акту перевірки, вбачається, що нарахування пені було здійснено органом державної податкової служби на суму 9430,76 Євро, тоді як суди попередніх інстанцій не перевірили правомірності здійсненого податковим органом розрахунку та не встановили обставин, які б підтверджували (спростовували) правомірність нарахування пені саме на визначену податковим органом суму, з урахуванням того, що матеріали справи не містять вказаного вище рішення від 11 грудня 2009 року.

Таким чином, суд касаційної інстанції не може визнати законними і обґрунтованими судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони ухвалені без повного та всебічного зясування обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення, та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з частиною 1 статті 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в суді касаційної інстанції не дають права встановлювати, або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, постановлені у справі судові рішення підлягають скасуванню із направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, всебічно і повно зясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, обєктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого правильного визначити норми матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняте обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 221, 223, ч. 2, ч. 4 ст. 227, ст. ст. 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Дочірнього підприємства «ЕксЕМДжі» задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2011 року скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна