Справа № 804/3189/15
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 червня 2015 рокусправа № 804/3189/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Олефіренко Н.А.

суддів: Шальєвої В.А. Білак С.В.

за участю секретаря судового засідання: Фірсіка Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.03.2015р. у справі № 804/3189/15

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області

про визнання протиправними дії та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області в якому просив визнати протиправними дії Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області щодо незадоволення клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою; зобовязати Головне управління Держземагентства у Дніпропетровській області розглянути подане клопотання про надання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та надати мотивовану відповідь, визначену законом на клопотання у встановлений законом строк.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що Головним управлінням Держземагентства у Дніпропетровській області з незаконних та необґрунтованих підстав не надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, в отже існують усі підстави для зобовязання такий дозвіл надати у встановлений законом строк.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 березня 2015 року адміністративний позов задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держземагентства в Дніпропетровській області щодо не вирішення клопотання ОСОБА_1 від 23 грудня 2014 р. у встановленому порядку; зобовязано Головне управління Держземагентства в Дніпропетровській області розглянути клопотання ОСОБА_1 від 23 грудня 2014 р. в порядку, визначеному Земельним кодексом України; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, а тому відповідно до ст. 41 КАС України фіксування судового засідання не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 23.12.2014 р. ОСОБА_1 звернувся з клопотанням до Головного управління Держземагентства в Дніпропетровській області на отримання безоплатно у власність земельної ділянки, визначити без його погодження та виділити земельну ділянку орієнтовним розміром до 2,0 га в адміністративних межах Військової сільської ради з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; надати дозвіл на розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га по передачі його безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Військової сільської ради.

ОСОБА_1 27.01.2015 року отримано лист №31-4-0.11-1430/2-15 Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області, в якому зазначено, що на графічних матеріалах не зазначено земельної ділянки для надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для особистого селянського господарства - не більше 2 га.

Позивач вважаючи, що дії відповідача щодо порушення процедури розгляду клопотання та відмови у задоволенні клопотання про виділення земельної ділянки є протиправними, звернувся до суду про визнання таких дій протиправними та просить зобовязати розглянути клопотання відповідно до норм чинного законодавства.

Суд першої інстанції задовольняючи позов частково, дійшов висновку, що відмова відповідача у задоволенні клопотання позивача є протиправною та зобовязав відповідача повторно розглянути клопотання та прийняти рішення відповідно до вимог ст. 118 Земельного кодексу України.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 33 Земельного кодексу України (ЗК України), громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Пунктом "в" частини 3 ст. 116 ЗК України передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Частиною 4 статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно із ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно ч. 7 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно - територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до наказу Державного агентства земельних ресурсів від 28 лютого 2013 року N 72 "Про деякі питання реалізації повноважень з питань передачі земель сільськогосподарського призначення державної власності для всіх потреб" затверджено Методичні рекомендації щодо порядку реалізації головними управліннями Держземагентства в областях, містах Києві та Севастополі повноважень з передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування (на безконкурентних засадах) для всіх потреб. Згідно із п. 2.2. після реєстрації клопотання відповідний територіальний орган зобов'язаний у строк, що не перевищує двадцяти днів, перевірити: 2.2.1. У разі якщо земельна ділянка передається у власність у межах норм безоплатної приватизації: наявність викопіювання з кадастрової карти (плану) або інших графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, та документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства) (частина шоста статті 118 Земельного кодексу України); відсутність передачі земельної ділянки безоплатно у власність відповідному громадянину по зазначеному виду використання (частина четверта (п'ята) статті 116 Земельного кодексу України); чи відносяться землі, за рахунок яких планується формування земельної ділянки, до земель сільськогосподарського призначення державної власності (частина четверта статті 122 Земельного кодексу України); відповідність бажаного місця розташування земельної ділянки схемі землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальної одиниці, проектам землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затвердженим у встановленому законом порядку (частина сьома статті 118 Земельного кодексу України); відповідність бажаного місця розташування земельної ділянки містобудівній документації (у разі її надання для містобудівних потреб) (частина третя статті 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності"); чи не порушуватиме бажане місце розташування земельної ділянки вимог раціональної організації території (шляхом створення черезсмужжя) та компактності землекористування (у разі розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки) (частина друга статті 29 Земельного кодексу України).

Таким чином, підставою відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність може бути невідповідність місця розташування об'єкта (земельної ділянки) наведеним вище вимогам.

Відповідач, Головне управління Держземагенства у Дніпропетровській області як на підставу відмови у задоволенні клопотання позивача відповідно до листа 27.01.2015 року № 31-4-0.11-1430/2-15 послався на невідповідність місця розташування обєкта - земельної ділянки вимогам законів, а саме відсутність на графічному матеріалі бажаного місця розташування земельної ділянки

Разом із тим не зазначив у чому полягає така невідповідність та яким саме законам суперечить.

Так, згідно ч. 2 ст. 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що норми Земельного кодексу України як і норми інших законів не передбачають, що невідповідна форма позначення на графічному матеріалі бажаного місця розташування земельної ділянки є підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про землеустрій" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають в тому числі матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки).

Згідно п. "а" ч. 1 ст. 22 Закону України "Про землеустрій", землеустрій здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою.

Отже, вчинення дій щодо перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) при виконанні робіт із землеустрою здійснюється вже після прийняття рішення компетентним органом про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, яка викладена у листі Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області від 27.01.2015 року № 31-4-0.11-1430/2-15 носить протиправний характер, так як надана із непередбачених законом підстав. Клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає повторному розгляду з прийняттям рішення відповідно до вимог ст. 118 Земельного кодексу України.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення про часткове задоволення позовних вимог, з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів також вважає вірним висновком суду першої інстанції щодо виходу суду за межі позовних вимог з підстав, що позивач просив визнати протиправними дії відповідача щодо незадоволення клопотання.

Так судом першої інстанції встановлено, що позивачем фактично оскаржуються дії відповідача щодо відмови у задоволення клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для отримання у власність ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Військової сільської ради, поблизу с. Вовніги, Солонянського району Дніпропетровської області. Такі вимоги позивач зазначив і в позовній заяві.

Фактично наслідком таких неправомірних дій є винесення рішення, оформленого листом, про відмову у задоволенні клопотання.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.03.2015р. у справі № 804/3189/15 - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 15.06.20105 року.

Головуючий: Н.А. Олефіренко

Суддя: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак