Справа № 2а-16555/12/2670
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"17" червня 2015 р. м. Київ К/800/41909/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Сороки М.О.,
Маслія В.І.,
Смоковича М.І.,

секретаря судового засідання: Носенко Л.О.,

за участю представників: ТОВ «Персей ТВ» Фоміної Т.В., Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення Чумаченко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ТОВ «Персей ТВ» до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення про визнання протиправними та скасування рішень № 825 від 15.04.2011 та № 814 від 29.05.2012, за касаційною скаргою ТОВ «Персей ТВ» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2013 року і ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2013 року,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2012 року ТОВ «Персей ТВ» звернулось до суду з вказаним позовом, у якому просило:

визнати протиправним та нечинним з моменту прийняття рішення Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення № 814 від 29.05.2012 в частині зобов'язання учасників конкурсу до закінчення терміну подачі заяв на участь у конкурсі підписати відповідну угоду з ТОВ «Зеонбуд»;

визнати протиправним та скасувати рішення Національної ради з питань телебачення та радіомовлення № 825 від 15.04.2011.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Персей ТВ», посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

У запереченні на касаційну скаргу Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення, посилаючись на законність судових рішень, просить залишити їх без змін. Проте листом від 05.05.2015 відповідач відкликав ці заперечення та вказав на правомірність та обґрунтованість позовних вимог.

З`ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення касаційної скарги з таких підстав.

Встановлено, що відповідно до Статуту предметом діяльності ТОВ «Персей ТВ» є діяльність у сфері радіомовлення і телебачення, створення (комплектування та/або пакетування) і розповсюдження програм, пакетів програм, передач з використанням технічних засобів телекомунікацій у відкритий спосіб чи за абонплату на договірних засадах.

15.04.2011 Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення прийнято спірне у цій справі рішення № 825 «Про погодження типових угод мовників з оператором багатоканальних мереж МХ-1, МХ-2, МХ-3, МХ-5», яким вирішено погодити типові угоди мовників з оператором багатоканальних мереж МХ-1, МХ-2, МХ-3, МХ-5.

29.05.2012 Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення прийнято спірне у цій справі рішення № 814 «Про повторне затвердження конкурсних умов», яким вирішено повторно затвердити конусні умови, згідно з додатком до рішення.

Відповідно до зазначеного рішення однією з умов конкурсу є наступне: до закінчення терміну подачі заяв на участь у конкурсі телерадіоорганізація повинна відповідно до вимог частини 4 статті 39 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» підписати відповідну угоду з оператором багатоканальної мережі МХ-5 ТОВ «Зеонбуд», про що повідомити Національну раду.

На виконання умов конкурсу між ТОВ «Персей ТВ» (Замовник) та ТОВ «Зеонбуд» (Виконавець) 03.08.2012 укладено договір № 0308/2012 Р, відповідно до умов якого Виконавець надає Замовнику телекомунікаційні послуги щодо розповсюдження в цифровому форматі (стандарти DVB-T2,) телевізійної програми Замовника, а саме телевізійної програми «Персей ТВ», у повному обсязі та без будь-яких змін аудіовізуального ряду на каналі мовлення багатоканальної телемережі в складі передавальних станцій, відповідно до Ліцензії на мовлення Замовника, розбудованої Виконавцем відповідно до умов чинної Ліцензії № НР № 0869-п, виданою Виконавцю Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення. Надання послуг за цим договором починається не раніше отримання Замовником Ліцензії на мовлення на каналі мовлення телемережі Виконавця.

За результатами участі у конкурсі 19.10.2012 позивачем отримана ліцензія серії НР № 1682-м на вид мовлення - багатоканальне (телебачення).

Відмовляючи у задоволення позову суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що приймаючи спірні рішення, Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а відтак дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Такий висновок мотивований тим, що визначена у рішенні відповідача № 814 від 29.05.2012 умова про зобов'язання телерадіоорганізації до закінчення терміну подачі заяв на участь у конкурсі підписати відповідну угоду з оператором багатоканальної телемережі, передбачена частиною 4 статті 39 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», та не встановлює прямого обовязку мовників укладати саме зазначену угоду, а лише висловлює пропозицію державного колегіального органу щодо їх відповідності приписам чинного законодавства.

Також апеляційним судом вказано, що рішення відповідача № 825 від 15.04.2011 не свідчить про порушення принципу свободи договірних відносин, оскільки висловлює позицію державного колегіального органу щодо відповідності угод нормам законодавства, яке регулює діяльність у сфері телебачення та радіомовлення.

Проте, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає висновки судів попередніх інстанцій такими, що зроблені на неповно зясованих обставинах та в порушення вимог чинного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення» Національна рада є конституційним, постійно діючим колегіальним органом, метою діяльності якого є нагляд за дотриманням законів України у сфері телерадіомовлення, а також здійснення регуляторних повноважень, передбачених цими законами.

У абзаці 2 статті 14 вказаного Закону визначено, що Національна рада здійснює регуляторні функції, передбачені законодавством України у сфері телерадіомовлення, а саме ліцензування телерадіомовлення.

Згідно з вимогами частин 1, 6, 7 статті 23 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» ліцензування мовлення здійснюється виключно Національною радою відповідно до порядку та вимог, встановлених цим Законом та Законом України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення».

За змістом частин 1, 2, 4, 11, 12 статті 25 вказаного Закону видача ліцензій на мовлення здійснюється на конкурсних засадах (за результатами відкритих конкурсів) або без конкурсів (за заявковим принципом) у випадках, передбачених цим Законом.

На конкурсних засадах здійснюється видача ліцензій на багатоканальне мовлення з використанням радіочастотного ресурсу.

За результатами відкритих конкурсів здійснюється видача ліцензій на мовлення, пов'язане з використанням радіочастотного ресурсу, а також мовлення на вільних каналах багатоканальних мереж.

Конкурс на отримання ліцензії ініціюється, оголошується і проводиться Національною радою. Національна рада може ініціювати проведення конкурсу за власною ініціативою або за відповідним зверненням телерадіоорганізації.

Конкурс на отримання ліцензії оголошується рішенням Національної ради. Повідомлення про проведення конкурсу публікується в засобах масової інформації, перелік яких визначається Національною радою, не пізніше ніж за 60 днів до закінчення терміну подачі заяв на видачу ліцензії.

Конкурсні умови визначаються Національною радою до оголошення конкурсу і затверджуються окремим рішенням Національної ради.

Конкурсні умови включають:

а) ліцензійні умови для відповідного виду мовлення;

б) вимоги до програмної концепції мовлення;

в) вимоги щодо організаційно-технічних, фінансових та інвестиційних зобов'язань майбутнього ліцензіата.

З урахуванням вищенаведених положень закону видача ліцензії на багатоканальне мовлення здійснюється Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення на конкурсних засадах та умовах, затверджених відповідним рішенням.

Згідно Конкурсних умов на отримання ліцензії на вільних каналах мовлення в багатоканальній телемережі, затверджених рішенням Національної ради № 814 від 29.05.2012, у частині щодо організаційно-технічних, фінансових та інвестиційних зобов'язань майбутнього ліцензіата, відповідачем вказано про те, що до закінчення терміну подачі заяв на участь у конкурсі телерадіоорганізація повинна відповідно до вимог частини 4 статті 39 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» підписати відповідну угоду з оператором багатоканальної мережі МХ-5 ТОВ «Зеонбуд», про що повідомити Національну раду.

Відповідно до частин 2 - 4 статті 39 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» для розповсюдження телерадіопрограм та передач у багатоканальній телемережі суб'єкти господарювання повинні отримати відповідну ліцензію Національної ради.

Право на розповсюдження телерадіопрограм у багатоканальних телемережах мають, зокрема, телерадіоорганізації, що отримали ліцензії на мовлення з використанням ресурсу багатоканальної телемережі відповідно до вимог статті 23 цього Закону.

Телерадіоорганізації здійснюють мовлення з використанням ресурсу багатоканальної телемережі відповідно до умов ліцензії на мовлення та угоди з оператором багатоканальної телемережі.

Тобто, за умов отримання відповідної ліцензії та на підставі угоди з оператором багатоканальної телемережі телерадіоорганізації отримують право на здійснення мовлення.

Однак, судами попередніх інстанцій не досліджувалось питання чи діяла Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення згідно з наданими їй повноваженнями, затверджуючи спірним рішенням № 814 від 29.05.2012 конкурсні умови на отримання ними ліцензії з одночасним вирішенням питання про здійснення телерадіоорганізаціями мовлення.

Що стосується позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення Національної ради з питань телебачення та радіомовлення № 825 від 15.04.2011 «Про погодження типових угод мовників з оператором багатоканальних мереж МХ-1, МХ-2, МХ-3, МХ-5», суд першої інстанції, відмовляючи у їх задоволенні, на навів мотиви з посиланням на норми матеріального права, за яких він прийшов до такого висновку.

Суд апеляційної інстанції, погоджуючись з висновком суду попередньої інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог у цій частині, також не вказав норми матеріального права, та зазначив, що рішення відповідача № 825 від 15.04.2011 не свідчить про порушення принципу свободи договірних відносин, оскільки висловлює позицію державного колегіального органу щодо відповідності угод нормам законодавства, яке регулює діяльність у сфері телебачення та радіомовлення.

За приписами статті 159 КАС України судове рішення повинне бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судові рішення судів попередніх інстанцій у цій частині не відповідають вказаним вимогам, оскільки у них відсутні мотиви з посиланням на норми матеріального права, за яких вони прийшли до висновків про необґрунтованість позовних вимог.

Згідно з вимогами частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Завданням адміністративного судочинства, як визначено у частині 1 статті 2 КАС України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Під час вирішення справи у цій частині позовних вимог суди попередніх інстанцій залишили поза увагою відсутність у позовній заяві викладених ТОВ «Персей ТВ» обґрунтувань щодо порушення відповідачем його особистих прав, свобод чи інтересів у вказаних правовідносинах.

Згідно статті 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

У відповідності до вимог частини 2 статті 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

З врахуванням того, що у справі необхідно досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені у судовому рішенні, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку про їх скасування та направлення справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи судам необхідно повно та всебічно з'ясувати всі обставини справи, вірно застосувати норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, та ухвалити законні і обґрунтовані рішення.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 227, 230, 231 КАС України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу ТОВ «Персей ТВ» задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2013 року і ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2013 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: