Справа № 639/3401/15-а
Суддя: Труханович В. В.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 639/3401/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Труханович В.В.

за участю секретаря Антохіної О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора ДПС РДПС ДАІ м. Харкова Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області прапорщика міліції ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, суд

ВСТАНОВИВ:

09 квітня 2015 року представник позивача ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова, як адміністративного суду, з адміністративним позовом до інспектора ДПС РДПС ДАІ м. Харкова ГУМВС України в Харківській області прапорщика міліції ОСОБА_2, в якому просив суд визнати протиправними дії інспектора ДПС взводу РДПС ДАІ м. Харкова ГУМВС України в Харківській області прапорщика міліції ОСОБА_2 та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №210452.

В обґрунтування позову позивач послався на те, що 26 березня 2015 року ОСОБА_1 отримав постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №210452 від 10.03.2015 року у якій було зазначено, що він 10.03.2015 року пересувався із забрудненим заднім номерним знаком, що не дозволило визначити символи номерного знаку з відстані 20 метрів, чим порушив п.п. 2.9 ПДР України, а також перевищив швидкість на 36 кілометрів на годину, чим порушив пп. 12.4 п. 12 ПДР України.

Позивач з вказаним постановою не згоден, та вважає дії відповідача протиправними, а саму постанову такою, що підлягає скасуванню, оскільки постанова складена з порушенням норм процесуального права та правил оформлення адміністративних матеріалів.

Також вказує, що правил дорожнього руху не порушував та діяв у повній відповідності до них.

У зв'язку з вищевикладеним ОСОБА_1 і був змушений звернутися до суду.

Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності

Відповідачпо справі, інспектор ДПС РДПС ДАІ м. Харкова ГУМВС України в Харківській області прапорщик міліції ОСОБА_2, являючись суб`єктом владних повноважень і будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не сповістив, а тому справа у відповідності до ч. 4 ст. 128 КАС України розглянута за відсутності відповідача.

Суд, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, приходить до висновку про обґрунтованість позову і необхідність його задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою прокурора, особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова була отримана позивачем 26.03.2015 року про що свідчить конверт та реєстр поштового відправлення. (а.с. 32-33)

Позовна заява була здана на пошту 06.04.2015 року. (а.с. 14)

Отже, ОСОБА_1 звернувся до суду з дотриманням строку, встановленого ст. 289 КУпАП.

Згідно постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 210452, складеної 10.03.2015 року інспектором ДПС РДПС ДАІ м. Харкова ГУМВС України в Харківській області прапорщиком міліції ОСОБА_2 відносно водія автомобіля «Toyota Land Cruiser», номерний знак № НОМЕР_1, ОСОБА_1, останній рухався по вул. Полтавський шлях, б. 207-а у м. Харкові зі швидкістю 96 км./год., перевищив швидкість на 36 км./год., задній державний номерний знак був забруднений, що не дозволило визначити символи з відстані 20 метрів, чим порушив п.п. 12.4, 2.9в ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 122 КУпАП. (а.с. 5)

Даною постановою до ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340 грн.

Представник позивача вважає, що зазначена постанова складена з порушенням норм процесуального права та правил оформлення адміністративних матеріалів, у зв'язку з чим має бути скасована.

В тексті позову зазначено, що ОСОБА_1 рухався зі швидкістю понад 60 км./год. Він рухався до вїзду до населеного пункту, позначеного знаком 5.45, а коли побачив знак початку меж населеного пункту, то почав зменшувати швидкість до дозволеної.

Також зазначено, що в постанові взагалі не зазначено за допомогою якого саме приладу було здійснено фіксацію перевищення швидкості.

З приводу забрудненого номерного знаку представником зазначено, що ОСОБА_1 значну частину шляху до зупинки рухався по трасі під час рясної зливи, і йому не було відомо про стан забруднення його номерного знаку.

Крім того, представник позивача зазначає, що ч.1 ст. 122 КУпАП взагалі не передбачено відповідальності за порушення п. 2.9 ПДР України.

Відповідно до п. 12.4 постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306 «Про Правила дорожнього руху», у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

Згідно пп. ґ п. 12.6 ПДР України, поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.

Відповідно до п. 1, 2 «Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху», технічними засобами для визначення швидкості руху є: вимірювач швидкості радіолокаційний "Беркут"; вимірювач швидкості радіолокаційний «Сокол»; вимірювач швидкості руху транспортних засобів радіолокаційний Искра-1"; вимірювач швидкості руху транспортних засобів радіолокаційний "Радис"; вимірювач швидкості радіолокаційний відеозаписувальний "РАПИРА"; вимірювач швидкості радіолокаційний відеозаписувальний "ВИЗИР"; спеціальними технічними засобами, які працюють в автоматичному режимі, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису є: вимірювач швидкості радіолокаційний відеозаписувальний "ВИЗИР" з активованою функцією "автоматичний режим" модифікації "ВИЗИР 03"; вимірювач швидкості радіолокаційний з фотофіксацією "АРЕНА"; лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів "TruCAM".

Частиною 1 статті 122 КУпАП встановлено, що перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу від пятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 10, 11 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», результати вимірювань можуть бути використані за умови, якщо відомі відповідні характеристики похибок або невизначеності вимірювань.

Засоби вимірювальної техніки можуть застосовуватися, якщо вони відповідають вимогам щодо точності, встановленим для цих засобів, у певних умовах їх експлуатації.

Засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та у продаж і видавати напрокат лише за умови, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію.

Але, в порушення зазначених вимог закону, в постанові серії ПС2 №210452 відсутні дані щодо застосування під час виміру швидкості будь-якого технічного засобу, наведеного у п. 1, 2 «Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху».

Стосовно порушення ОСОБА_1 п. 2.9в ПДР Українисуд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2.9в Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

Постановою серії ПС2 №210452 встановлено, що порушенням п. 2.9 ПДР України ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно вимог зазначеної статті КУпАП, перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу від пятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, диспозицією даної статті не передбачено адміністративної відповідальності за порушення п. 2.9в ПДР України, тобто рух із забрудненими номерними знаками.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За таких обставин, обєкт правопорушення в складі адміністративного правопорушення відсутній, що виключає відповідальність ОСОБА_1 за порушення п. 2.9в ПДР України.

Представник позивача посилається на те, що постанова про адміністративне правопорушення не встановлює наявність адміністративного правопорушення та винуватість в його вчиненні, оскільки відсутні докази скоєння адміністративного правопорушення.

Згідно ж ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, викладене, на думку суду, безумовно свідчить про фактичну відсутність обєктивних і беззаперечних доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

При цьому суд зважає на те, що зазначена вище позиція представника позивача, у виправдання дій ОСОБА_1, не знайшла свого спростування в судовому засіданні.

Стаття288 КУпАП передбачає, що постанова іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими цим кодексом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно статті 162 того ж Кодексу при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову зокрема про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання недійсним рішення чи окремих його положень.

Враховуючи вищевикладені обставини і висновки суду про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП, суд вважає необхідним повністю задовольнити позовні вимоги позивача по справі.

Зважаючи ж на те, що у відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, суд вважає необхідним також закрити провадження по відповідній справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 4, 6, 7, 8, 17, 18, 19, 69, 70, 71, 128, 158, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України, ст.ст. 1, 2, 9, 23, 122, 247, 288 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора ДПС РДПС ДАІ м. Харкова Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області прапорщика міліції ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати незаконними дії інспектора ДПС РДПС ДАІ м. Харкова Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області прапорщика міліції ОСОБА_2 щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №210452 від 10.03.2015 року.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушеннясерії ПС2 № 210452, складеної 10.03.2015 інспектором ДПС РДПС ДАІ м. Харкова Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області прапорщиком міліції ОСОБА_2, якою до ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340 грн.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Труханович