Справа № 815/1906/15
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1906/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, начальника другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3, виконуючого обовязки начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4, головному державному виконавцю відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1, реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, треті особи відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області; ПАТ «Український ОСОБА_5», ПАТ «Універсал Банк», ОСОБА_6, ТОВ «ОТП Факторинг Україна», про визнання незаконною бездіяльність, скасування рішень, зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До суду з позовом звернувся ОСОБА_2 до другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (далі Відділ ДВС), начальника другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 (далі начальник Відділу ДВС ОСОБА_3Б.), виконуючого обовязки начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 (далі В.о. начальника відділу ПВР ОСОБА_4В.), головному державному виконавцю відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 (далі головний державний виконавець відділу ПВР ОСОБА_1В.), державному нотаріусу другої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції ладі Реєстраційна служба), в якому просив:

- визнати незаконною бездіяльність начальника другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3, щодо неналежного та неповного розгляду його - ОСОБА_2 заяв від 09 лютого 2015 року, від 27 лютого 2015 року та від 03 березня 2015 року;

- скасувати постанови про накладення арешту на все визначене та невизначене майно ОСОБА_8 б/н від 15.08.2007 року (реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 5627989), АН 318051 від 19.09.2007 року (реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 5703026), В-3/61 від 05.06.2009 року (реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 8961957), 23410107 від 10.05.2011року (реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 11200145), В-17/1728/29354364 від 10.10.2011року (реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 11742423); №В-17/399 від 16.04.2012 року, №В-17/426 від 15.04.2013 року, №ВП №46562177 від 18.02.2015 року (номер запису про обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 8965028);

- зобов'язати головного державного виконавця Кравець О.В. Відділу ПВР закінчити виконавче провадження ВП № 46562177 відносно ОСОБА_9 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження»;

- зобов'язати головного державного виконавця Кравець О.В. Відділу ПВР внести відомості до відповідного реєстру та до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП № 46562177, виданий 18.02.2015 року Відділом ПВР щодо ОСОБА_8 (номер запису про обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 8965028);

- зобов'язати начальника Відділу ДВС ОСОБА_3 забезпечити організацію внесення відомостей до відповідного реєстру та до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо скасування постанов про накладення арешту на все визначене та невизначене майно ОСОБА_8 б/н від 15.08.2007 року (реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 5627989), АН 318051 від 19.09.2007 року (реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 5703026), В-3/61 від 05.06.2009 року (реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 8961957), 23410107 від 10.05.2011року (реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 11200145), В-17/1728/29354364 від 10.10.2011року (реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 11742423);

- зобов'язати начальника Відділу ПВР ОСОБА_4 забезпечити організацію внесення відомостей до відповідного реєстру та до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП № 46562177, виданий 18.02.2015 року відділом ПВР щодо ОСОБА_8 (номер запису про обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 8965028);

- зобов'язати Реєстраційну службу зареєструвати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості щодо скасування постанов про накладення арешту на все визначене та невизначене майно ОСОБА_8 б/н від 15.08.2007 року (реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 5627989), АН 318051 від 19.09.2007 року (реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 5703026), В-3/61 від 05.06.2009 року (реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 8961957), 23410107 від 10.05.2011 року (реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 11200145), В-17/1728/29354364 від 10.10.2011року (реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 11742423); постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП № 46562177, виданий 18.02.2015 року ПВР щодо ОСОБА_8 (номер запису про обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 8965028);

- скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеної 11.02.2015 року державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 щодо видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину квартири АДРЕСА_1;

- зобов'язати державного нотаріуса Другої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 вчинити нотаріальну дію та видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину квартири АДРЕСА_2, ринкова вартість якої, згідно з висновком звіту фізичної особи-підприємця суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_10 становить 189 911 (сто вісімдесят дев'ять тисяч дев'ятсот одинадцять) гривень.

Ухвалою суду від 30.04.2015 року до участі у справі у якості третіх осіб притягнуто відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, ПАТ «Український ОСОБА_5», ПАТ «Універсал Банк», ОСОБА_6, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (а.с.139-142).

Ухвалою суду від 16.06.2015 року провадження по справі у частині позовних вимог ОСОБА_2 до державного нотаріуса другої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.02.2015 року щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину квартири АДРЕСА_1 та зобов'язання вчинити нотаріальну дію та видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину квартири АДРЕСА_2 закрито на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04.06.2013 року померла його мати - ОСОБА_8 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1). У січні 2015 року він звернувся до нотаріуса за консультацією про необхідні документи щодо оформлення спадщини - на ? частину квартири АДРЕСА_2, після смерті його матері.

Позивач зазначив, що у відповідності до ст. 1216 ЦК України до спадкоємця переходять права та обов'язки спадкодавця. Згідно з ч.4 ст. 1231 ЦК України майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину.

Проте ОСОБА_2 вважає, що оскільки він не одержував у спадщину будь-якого майна, до нього не перейшли обов'язки відшкодувати майнову шкоду (збитки) та моральну шкоду, які завдані спадкодавцем - ОСОБА_11 та він не може бути правонаступником у виконавчих провадженнях.

У звязку з тим, що під час спільного мешкання зі ОСОБА_11 йому було відомо, що відносно останньої неодноразово державними виконавцями другого Приморського відділу ДВС Одеського МУЮ виносились постанови про відкриття виконавчих проваджень, у рамках яких проводились виконавчі дії, у тому числі накладались арешти на все рухоме та нерухоме майно, він з метою з'ясування усіх обставин щодо виконавчих проваджень відносно ОСОБА_11 09.02.2015 року звернувся з відповідною заявою до Відділу ДВС, зазначивши, що вона померла, та просив повідомити про всі наявні виконавчі провадження, прийняті рішення по ним, у тому числі про накладені арешти та прийняті рішення у звязку з закінченням виконавчих проваджень.

Після спливу 18 днів він повторно 27.02.2015 року звернувся до Відділу ДВС з заявою, в якій зазначив про порушення відділом ДВС встановленого Законом України «Про звернення громадян» строку розгляду його заяви, а також просив у строк до 03.03.2015 року надати йому ознайомитись з усіма виконавчими провадженнями, які були відкрити відносно ОСОБА_8

По спливу 21 дня з моменту подання заяви від 09.02.2015 року він 03.03.2015 року знов подав заяву до Відділу ДВС.

05.03.2015 року у Відділі ДВС йому була надана відповідь на заяву від 27.02.2015 року з зазначенням арештів на майно ОСОБА_8 постановами від 15.08.2007 року05.06.2009 року, 10.05.2011 року,10.10.2011 року. Також його було повідомлено про знищення матеріалів виконавчих проваджень відповідно до п.9.11 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, та відповідно неможливістю надати йому копії документів виконавчого провадження, та повідомлялось про відсутність інших відкритих виконавчих проваджень відносно ОСОБА_8

Позивач вважає, що його заява від 09.02.2015 року розглянута не в повному обсязі, оскільки: не надані копії постанов про відкриття виконавчих проваджень; не прийняті постанови про скасування постанов по всім виконавчим провадженням про скасування накладеного арешту права, не надано копію постанов про закінчення виконавчих проваджень, у рамках якого винесені постанови про накладення арешту на все визначене та невизначене майно ОСОБА_8 б/н від 15.08.2007 року, АН 318051 від 19.09.2007 року, В-3/61 від 05.06.2009 року, 23410107 від 10.05.2011 року, В-17/1728/29354364 від 10.10.2011 року.

Сподіваючись на дотримання норм Закону України У «Про виконавче провадження» посадовими особами Відділу ДВС щодо належного розгляду його заяв від 27.02.2015 року та 03.03.2015 року, він чекав на скасування вищевказаних постанов про накладення арешту на майно ОСОБА_8 А,В. по закритим та знищеним виконавчим провадженням.

26.03.2015 року, він прибув до відділу ДВС, де отримав відповідь на заяву від 03.03.2015 року з деякими копіями документів, ознайомився з наданими виконавчими провадженнями, а також його було повідомлено про наявність відкритого виконавчого провадження ВП № 46562177 у відділі ПВР (головний державний виконавець Кравець О.В.), в рамках якого 18.02.2015 була винесена постанова про накладення арешту на

все нерухоме майно (номер запису про обтяження 8965028).

27.03.2015 року він звернувся із заявою до відділу ПВР з заявою про щодо закінчення виконавчого провадження ВП № 46562177, яке відкрито 18.02.2015, надання копії постанови про накладення арешту, а також з інших питань.

31.03.2015 року позивач звернувся до суду, зазначивши, що, що 27.03.2015 року, він остаточно дізнався та отримав у в повному обсязі відомості з Відділу ДВС та з відділу ПВР, посадові особи яких, у зв'язку з бездіяльністю, щодо скасування вищевказаних постанов про накладення арештів на майно ОСОБА_8, перешкоджають йому отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2, у звязку з чим просив задовольнити його позовні вимоги.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши та проаналізувавши надані сторонами та учасниками процесу докази у їх сукупності, судом встановлені наступні обставини.

04.06.2013 року померла мати позивача ОСОБА_8, свідоцтво про смерть серія І-ЖД №340001 (а.с.197).

Після її смерті відкрилась спадщина на ? частину квартири АДРЕСА_2.

Згідно спадкової справи №326/2013 ОСОБА_2 03.12.2013 року подав у другу Одеську державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, зазначивши, що інших спадкоємців немає (а.с.182).

22.10.2014 року до нотаріальної контори надійшла заява від ОСОБА_12 чоловіка померлої, про прийняття спадщини, який у звязку з пропуском шестимісячного строку звернення для прийняття спадщини звернувся до суду з заявою щодо поновлення цього строку (а.с.186).

Ухвалою Приморського районного суду міста ОСОБА_1 від 28.01.2015 року по справі №522/24916/14-ц задоволено клопотання ОСОБА_13 та його заява про поновлення строку для прийняття спадщини залишена без розгляду (а.с.211).

07.02.2015 року позивач подав у другу Одеську державну нотаріальну контору заяву про видачу йому свідоцтва на спадщину на ? частину квартири АДРЕСА_2 (а.с. 184/зв.).

Постановою державного нотаріуса другої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 від 11.02.2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину квартири АДРЕСА_2 до вирішення справи судом. Згідно постанови нотаріус обґрунтував своє рішення тим, що під час проведення перевірки в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна на імя ОСОБА_8, померлої 04.06.2013 року, було виявлено заборони та арешти (а.с.185).

У спадковій справі №326/2013 також наявні вимога (претензія) про обовязок спадкодавця кредитора спадкодавця ПАТ «Універсал Банк» від 13.11.2013 року, заява кредитора ОСОБА_6 від 08.01.2014 року, заява кредитора ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від 31.10.2014 року (а.с.189-196).

09.02.2015 року ОСОБА_2 звернувся з заявою до Відділу ДВС, в якій просив повідомити його як спадкоємця після смерті ОСОБА_14 про всі наявні виконавчі провадження, прийняти рішення по ним, у тому числі про накладені арешти та прийняті рішення у звязку з закінченням виконавчих проваджень, направити йому всі постанови про відкриття, закінчення, зупинення виконавчих проваджень, також заявник просив винести постанови та направити на його адресу про скасування постанов про накладення арештів на майно ОСОБА_8 б/н від 15.08.2007 року, АН 318051 від 19.09.2007 року, В-3/61 від 05.06.2009 року, 23410107 від 10.05.2011 року, В-17/1728/29354364 від 10.10.2011року (а.с.21-26).

27.02.2015 року ОСОБА_2 подав до Відділу ДВС заяву, в якій просив надати йому відповідь з копіями документів відповідно до його заяви від 09.02.2015 року у строк до 03.03.2015 року, повідомити його про причини порушення строку надання відповіді, а також можливість ознайомлення з усіма виконавчими провадженнями відносно ОСОБА_9 (а.с.28-30).

03.03.2015 року позивач подав до Відділу ДВС заяву, в якій просив повідомити його про розгляд заяв від 09.02.2015 року та від 27.02.2015 року, надати йому відповідь, а також у строк до 03.05.2015 року повідомити про причини порушення строку, передбаченого ст.20 Закону України «Про звернення громадян», при розгляді його заяв від 09.02.2015 року та від 27.02.2015 року, провести службове розслідування відносно службових осіб відділу ДВС (а.с.31-33).

03.03.2015 року ОСОБА_2 за №5040 Відділом ДВС надана відповідь на його заяву від 09.02.2015 року, в якій заявника повідомляли про накладені арешти на майно ОСОБА_8 по постановам б/н від 15.08.2007 року, АН 318051 від 19.09.2007 року, В-3/61 від 05.06.2009 року, 23410107 від 10.05.2011 року, В-17/1728/29354364 від 10.10.2011року по виконавчим провадженням по виконанню рішень на користь ВАТ «МТБ», ЗАТ «ОТП ОСОБА_5», ПАТ «УПБ», на користь держави щодо стягнення штрафів. Також заявника повідомлено що зазначені виконавчі провадження завершені, матеріали виконавчих проваджень знищені, відкритих виконавчих проваджень відносно ОСОБА_8 не має (а.с.27).

26.03.2015 року Відділом ДВС на лист ОСОБА_2 від 03.03.2015 року направлені наявні у Відділі ДВС копії документів з матеріалів виконавчих проваджень (а.с.34-44).

Крім того, позивач 27.03.2015 року звернувся до Відділу ПВР з заявою про закінчення у порядку п.3 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчого провадження ВП № 46562177, відкритого 18.02.2015 року головним державним виконавцем Кравець О.В., прийняти постанову про зняття арешту на майно ОСОБА_8, внести відповідні відомості до Державного реєстру щодо зняття арешту, надати йому копії постанов (а.с.45-47).

Також ОСОБА_2 отримав відомості з Одеської філії ДП «ІЦ» МЮУ на його запит від 09.02.2015 року щодо накладених арештів на майно ОСОБА_8В.(а.с.49-52).

Згідно отриманих відомостей на майно ОСОБА_8 було накладені арешти:

- постановою б/н від 15.08.2007 року (реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 5627989) (відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна - а.с.54);

- постановою АН 318051 від 19.09.2007 року (реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 5703026) (відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна - а.с.55);

- постановою В-3/61 від 05.06.2009 року (реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 8961957) (відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна - а.с. 57, на підставі заяви Відділу ДВС - а.с.50);

- постановою 23410107 від 10.05.2011 року (реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 11200145)( відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна - а.с.58, на підставі заяви Відділу ДВС а.с.51);

- постановою В-17/1728/29354364 від 10.10.2011року (реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 11742423) (відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна - а.с. 59, на підставі заяви Відділу ДВС - а.с.52);

- постановою №В-17/399 від 16.04.2012 року по виконавчому провадженню щодо стягнення на користь стягувача ПАТ «УПБ» 2575329,90грн. (а.с.35-37);

- постановою №В-17/426 від 15.04.2013 року по виконавчому провадженню щодо стягнення на користь стягувача ПАТ «Універсал Банк» 250825,44грн. (а.с.38-41);

- постановою ВП № 46562177 від 18.02.2015 року (номер запису про обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 8965028) року по виконавчому провадженню щодо стягнення на користь стягувача ТОВ «Факторинг Україна» 5247681,30грн. (а.с.48).

Оскільки відділом ДВС, Відділом ПВР за заявами ОСОБА_2 арешти накладені на майно ОСОБА_8 скасовані не були, та позивач, обґрунтовуючи вимоги, не вважає себе особою, до якої переходять права та обов'язки спадкодавця, та вважає, що його права як спадкоємця порушені, оскільки він не може отримати свідоцтво право на спадщину, позивач звернувся з даним позовом щодо захисту його прав шляхом зобовязання скасувати постанови про арешти; зобовязання начальника відділу ДВС та в.о. начальника відділу ПВР організувати роботу про внесення відомостей про постанови про скасування арештів до Державного реєстру заборон; зобов'язання головного державного виконавця Кравець О.В. внести відомості до відповідного реєстру та до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування постанови про арешт майна боржника серія та номер: ВП № 46562177 від 18.02.2015 року; зобовязання Реєстраційної службу зареєструвати Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості щодо скасування постанов про накладення арештів.

Також позивач просив визнати незаконною бездіяльність начальника відділу ДВС ОСОБА_3, щодо неналежного та неповного розгляду його - ОСОБА_2 заяв від 09 лютого 2015 року, від 27 лютого 2015 року та від 03 березня 2015 року.

Правовідносини щодо розгляду звернень громадян регулюються Законом України "Про звернення громадян" №393/96-ВР від 02.10.1996 року (далі Закон №393/96-ВР).

Строки розгляду звернень громадян встановлені статтею 20 Закону №393/96-ВР, згідно якої звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Відповідно до ст.ст.15,19 Закону України №393/96-ВР обов'язок об'єктивно, всебічно і вчасно розглядати заяви, скарги громадян, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до законодавства та повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв, покладений на органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, до повноважень яких належить розгляд таких заяв у межах їх компетенції.

Судом встановлено, що позивачу надана відповідь на його заяви у визначений Законом України №393/96-ВР строк та надані наявні документи. Позивач у своєму зверненні від 09.02.2015 року просив надати йому «відповідь з наданням копій документів у відповідності до кожного пункту по пунктно» (а.с.26). Суд вважає, що надання Відділом ДВС заявнику загальної відповіді (а не щодо кожного пункту його звернення окремо) про наявну інформацію про арешти та виконавчі провадження відносно ОСОБА_8 не свідчать про бездіяльність щодо розгляду заяв позивача, у звязку з чим суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності начальника Відділу ДВС ОСОБА_3 щодо неналежного та неповного розгляду його - ОСОБА_2 заяв від 09 лютого 2015 року, від 27 лютого 2015 року та від 03 березня 2015 року не підлягають задоволенню.

Решта позовних вимог позивача не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до Закону України від 24.03.1998 року „Про державну виконавчу службу державна виконавча служба входить до системи органів міністерства юстиції і здійснює виконання рішень. В ст. 1 Закону України від 21.04.1999 року №606-Х1V „Про виконавче провадження (далі Закон України №606-Х1V) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів, які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів.

Статтею 11 Закон України №606-Х1V визначено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника.

Відділом ДВС під час життя боржника ОСОБА_8 у виконавчих провадженнях були винесені постанови про накладення арешту на все визначене та невизначене її майно б/н від 15.08.2007 року (реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 5627989), АН 318051 від 19.09.2007 року (реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 5703026), В-3/61 від 05.06.2009 року (реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 8961957), 23410107 від 10.05.2011року (реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 11200145), В-17/1728/29354364 від 10.10.2011року (реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 11742423); №В-17/399 від 16.04.2012 року, №В-17/426 від 15.04.2013 року.

Згідно з ч.1,2 ст.50 Закон України №606-Х1V у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Частиною 3 ст.50 Закону визначено, що за заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Крім того, відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що за життя боржниця ОСОБА_8 не оскаржувала вищезазначені постанови державних виконавців щодо накладення арешту на її майно, про закінчення виконавчих проваджень, не зверталась до ДВС щодо скасовування вжитих державними виконавцями заходів примусового виконання рішень у звязку з закінченням виконавчих проваджень, також не зверталась за отриманням цих рішень відповідно до ч.3 ст.50 Закону для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Згідно відповіді відділу ДВС виконавчі провадження та винесені у межах них постанови про накладення арешту на майно ОСОБА_8 знищені у звязку зі спливом строків їх збереження, у звязку з чим суд позбавлений можливості дати оцінку вказаним постановам та вирішувати питання щодо їх скасування у звязку з відсутністю цих документів, тобто без самих документів та відповідно без дослідження їх змісту. Таким чином, вимоги позивача щодо зняття арешту визначеним ним в позові шляхом скасування постанов про накладення арешту; зобовязання начальника відділу ДВС та в.о. начальника відділу ПВР організувати роботу про внесення відомостей про постанови про скасування арештів до Державного реєстру заборон; зобов'язання головного державного виконавця Кравець О.В. внести відомості до відповідного реєстру та до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування постанови про арешт майна боржника серія та номер: ВП № 46562177 від 18.02.2015 року; зобовязання Реєстраційної служби зареєструвати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості щодо скасування постанов про накладення арешту на все визначене та невизначене майно ОСОБА_8 задоволенню не підлягають.

Крім того, суд вважає, що вказані вимоги не підлягають задоволенню також з наступних підстав.

04.06. 2013 року ОСОБА_8 померла, після її смерті відкрилась спадщина на ? частину квартири АДРЕСА_2.

Таким чином, з часу смерті ОСОБА_8 правовідносини які були наявні між нею як боржницею та її стягувачами у виконавчих провадженнях набули статусу правовідносин, які регламентовані спадковим правом (книга шоста ЦК України).

В силу принципу універсальності спадкового правонаступництва до складу спадщини включаються не тільки права, але й обов'язки спадкодавця, що не припинилися внаслідок його смерті (ст. ст. 1218, 1219 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем.

За положеннями ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Стаття 1282 ЦК України визначає обовязок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Статтею 67 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Порядок видачі свідоцтва на спадщину нотаріусом регламентований пуктом 4 («ОСОБА_13 свідоцтва про право на спадщину за законом») глави 10 («ОСОБА_13 свідоцтва про право на спадщину за законом) Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту №296/5 від 22.02.2012 року (далі Порядок №296/5) .

Відповідно до пп.4.11 п.4 Порядку для спадкоємця, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заява про видачу свідоцтва про право на спадщину є первинним документом, на підставі якого заводиться спадкова справа. При цьому нотаріус має виконати всі дії, які передбачені цим Порядком.

Згідно пп.4.12 п.4 Порядку №296/5 свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Відповідно до пп.4.15 п.4 Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Підпунктом 4.16 п.4 Порядку визначено, що у разі наявності заборони нотаріус письмово повідомляє кредитора про те, що спадкоємцям боржника видано свідоцтво про право на спадщину. Згідно з пп.4.17 п.4 Порядку якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

Таким чином, згідно вищезазначених вимог Порядку №296/5 перешкодою для видачі свідоцтва про право на спадщину є лише арешт, якій накладений судовими чи слідчими органами. Видача свідоцтва про право на спадщину при цьому затримується до зняття арешту.

Проте наявність інших арештів на майно спадкодавця не є перешкодою для видачі свідоцтва про право на спадщину, але є підставою для здійснення нотаріусом інших дій поряд з видачею свідоцтва, а саме письмового повідомлення кредитора про те, що спадкоємцям боржника видано свідоцтво про право на спадщину.

При цьому суд вважає, що вказані положення Порядку не позбавляють також обовязку спадкоємця, накладеного на нього відповідно до ст. 1281,1282 ЦК України щодо повідомлення кредиторів спадкодавця про відкриття спадщини та задоволення вимог кредиторів повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Інші спірні питання, які виникають між спадкоємцем та кредиторами, у тому числі щодо строків пред'явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємця, меж задоволення цих вимог, повинні вирішуватися у порядку цивільно-процесуального судочинства.

Враховуючи вищевикладені обставини суд вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про зобовязання зобов'язати головного державного виконавця Кравець О.В. Відділу ПВР закінчити виконавче провадження ВП № 46562177 відносно ОСОБА_9 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки відповідно до п.3 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті боржника- сторони виконавчого провадження, якщо виконання обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, а згідно з .Згідно з п.1 ч.1 ст.37 Закону виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі смерті боржника, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво.

Згідно ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Статтею 86 КАС України визначено, що, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, суд вважає, що позивач не довів ти обставини, на які посилався в обґрунтування позовних вимог, та вони задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-164 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, начальника другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3, виконуючого обовязки начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4, головному державному виконавцю відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1, реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, треті особи відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області; ПАТ «Український ОСОБА_5», ПАТ «Універсал Банк», ОСОБА_6, ТОВ «ОТП Факторинг Україна», про визнання незаконною бездіяльність, скасування рішень, зобовязання вчинити певні дії.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови у порядку ст.160,167,185-187 КАС України.

Суддя Катаєва Е.В.