Справа № А27/13-08
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2015 року м. Київ К/9991/33991/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Лосєва А.М.,

Бившевої Л.І.,

Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»
на постановуДніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2012 року
у справі№А27/13-08
за позовомПублічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»
доСпеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з підприємствами гірничо-металургійного комплексу у м. Кривому Розі Дніпропетровської області
провизнання нечинними податкових повідомлень - рішень,
В С Т А Н О В И В:

Відкрите акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», яке змінило названу на Публічне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі по тексту - позивач, ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат») звернулося з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з підприємствами гірничо-металургійного комплексу у м. Кривому Розі Дніпропетровської області (далі по тексту - відповідач, СДПІ у м. Кривому Розі) про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень №/0 від 19 червня 2007 року, №/1 від 10 липня 2007 року, №/2 і №/2 від 19 вересня 2007 року, №/3 і №/3 від 26 листопада 2007 року.

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 12 січня 2010 року позовні вимоги ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» задоволено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2012 року постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 12 січня 2010 року скасовано та у задоволенні позову відмовлено.

Вважаючи, що рішення суду апеляційної інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2012 року та залишити в силі постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 12 січня 2010 року.

Відповідач надав письмові заперечення на касаційну скаргу, в яких просив у задоволенні касаційної скарги відмовити з огляду на її безпідставність та необґрунтованість.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 11 червня 2007 року СДПІ у м. Кривому Розі був складений акт №80/08-06-235/00191023 «Про результати невиїзної документальної перевірки Відритого акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» стосовно правильності нарахування та своєчасності сплати податків по операціям з ТОВ «Газтрейд ЛТД» за період з 01 серпня 2005 року по 01 лютого 2006 року».

В акті зазначено, що позивачем порушено підпункт 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 2290020,36 грн.

У зв'язку з виявленням зазначеного порушення 19 червня 2007 року СДПІ у м. Кривому Розі прийнято податкове повідомлення-рішення №/0, яким визначено суму податкового зобов'язання з ПДВ у розмірі 2290020,36грн.

За результатами оскарження позивачем наведеного податкового повідомлення-рішення СДПІ у м. Кривому Розі були прийняті податкові повідомлення-рішення:

- №/2 від 10 липня 2007 року на таку ж суму, що і первинне рішення;

- №/2 від 19 вересня 2007 року з визначенням податкового зобов'язання ВАТ «Північний ГЗК» з ПДВ у вигляді штрафних санкцій в сумі 1145010,18грн. на підставі рішення ДПА у Дніпропетровській області від 13 вересня 2007 року №24525/10/25-008;

- №/3 від 26 листопада 2007 року, яким визначено податкове зобов'язання позивача з ПДВ на суму 2290020,36грн.

- №/3 від 26 листопада 2007 року з визначенням податкового зобов'язання товариства з ПДВ у вигляді штрафу в сумі 1145010,18грн.

Постановляючи рішення про задоволення позову, Господарський суд Дніпропетровського області виходив з того, що визнання недійсними установчих документів ТОВ «Газтрейд ЛТД» та анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість не свідчить про недійсність договору від 02 вересня 2005 року №18-09-05/1632 на постачання природного газу та не позбавило правового значення виданих за сказаним договором податкових накладних. Крім того зауважив, що платник податків не може нести відповідальності ані за несплату податків його контрагентами, ані за можливі недостовірні відомості щодо них.

За результатами перегляду зазначеного судового рішення, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки формування податкового кредиту відбулось на підставі податкових накладних, виписаних постачальником, який придбав природний газ, імпортований на територію України, на ціну якого податок на додану вартість нараховується за ставкою 0%.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції позивач посилається на його прийняття без повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи.

Переглянувши рішення суду апеляційної інстанції у межах касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини є Закон України «Про податок на додану вартість» від 03 квітня 1997 року №168/97-ВР у відповідній редакції (далі по тексту - Закон України №168/97-ВР).

Відповідно до положень підпункту 7.4.1 статті 7.4 статті 7 статті 126 Закону України №168/97-ВР податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з положеннями статті 9 Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» від 23 грудня 2014 року №2285-IV та статті 8 Закону України Про Державний бюджет України на 2006 рік» від 20 грудня 2005 року №3235-IV у 2005 та 2006 роках операції з ввезення природного газу на митну територію України відповідно до зовнішньоекономічних контрактів, укладених на виконання міжнародних договорів України, звільняються від обкладання податком на додану вартість.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується наявними у справі доказами, податковий кредит у період, що перевірявся податковим органом, сформований позивачем на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ «Газтрейд ЛТД» у зв'язку з придбанням природного газу за договором поставки від 02 вересня 2005 року №18-09-15/1632, укладеного між позивачем та названим товариством.

Суму 2290020,36 грн. податкового зобов'язання з податку на додану вартість нараховано позивачу у зв'язку зі сплатою покупцем (позивачем) продавцю (ТОВ «Газтрейд ЛТД») 13740133,10 грн. у тому числі ПДВ 2290020,36 грн. за ставкою 20%.

Однак, матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «Газтрейд ЛТД» є посередником між НАК «Нафтогаз Україна» та позивачем у господарських відносинах з поставки природного газу, імпортованого на територію України на підставі міжнародних угод з території Республіки Туркменістан та Російської Федерації. Факт отримання ТОВ «Газтрейд ЛТД» газу за 0% ставкою податку на додану вартість підтверджується актами приймання - передачі.

Також колегія суддів звертає увагу, що в договорі №18-09-05/1632 від 02 вересня 2005 року зазначено, що порядок та умови подавання й приймання природного газу регулюються відповідно до постанови Кабінету міністрів України №1729 від 27 грудня 2001 року «Про порядок забезпечення галузей національної економіки та населення природним газом» з наступними змінами та доповненнями та «Правилами подачі та використання природного газу в народному господарстві України», затвердженими наказом Держкомнафтогаз України від 01 листопада 1994 року №355 та іншими нормативними документами, які регламентують поставку та розподіл природного газу.

Підпункт «ґ» пункту 2 постанови Кабінету міністрів України №1729 від 27 грудня 2001 року «Про порядок забезпечення галузей національної економіки та населення природним газом» в редакції на момент підписання договору №18-09-05/1632 установлював, що потреба в природному газі промислових споживачів та інших суб'єктів господарської діяльності задовольняється з ресурсів газу Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», отриманого за зовнішньоекономічними контрактами, укладеними на виконання міжнародних договорів України.

З огляду на викладене, колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача на відсутність у документах, оформлених у зв'язку з виконанням договору №18-09-05/1632, інформації про те, що переданий постачальником газ є імпортованим на територію України.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про доведеність факту порушення позивачем податкового законодавства.

З огляду на викладене, доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 214, 215, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 частиною 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2012 року у справі №А27/13-08 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статями 236 - 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: А.М. Лосєв

Судді: Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна