Справа № 804/6535/15
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2015 р. Справа № 804/6535/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗлатіна Станіслава Вікторовича
при секретаріЛісна А.М.
представника позивача представника відповідача Кузнецов І.І., ОСОБА_1 , Іванов Д.В. Панюта І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди
Позивач звернувся з адміністративним позовом до суду, у якому просить:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії та не виплат надбавок за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці та шифрувальну роботу, не виплати матеріальної допомоги;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсій для здійснення виплат;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити розрахунок виплат надбавок за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці та шифрувальну роботу за період з травня 2014 року по вересень 2014 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату щомісячної додаткової грошової допомоги при звільненні з урахуванням виплат надбавок за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці та шифрувальну роботу;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування і виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань на підставі положень наказу Міністерства оборони України від 11.06.2008 року.
- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач під час проходження військової служби мав допуск до державної таємниці та здійснював шифрувальну роботу в т.ч. з травня 2014 року по 17.09.2014 року, однак відповідач протиправно не здійснював виплату надбавок за допуск до державної таємниці та здійснення шифрувальної роботи. Також позивач вказує на те, що відповідач протиправно не включив до довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії щомісячну додаткову грошову винагороду, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил України, Державної прикордонної служби, внутрішній військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій». Також відповідач без відповідних правових підстав відмовив у виплаті позивачу матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань на підставі положень наказу Міністерства оборони України від 11.06.2008 року, враховуючи те, що фінансування на ці потреби існувало. Протиправні дії відповідача завдали позивачу моральної шкоди, яка виражається у приниженні часті та гідності позивача. Не отримання позивачем грошових коштів призвело до перебування останнього у скрутному матеріальному становищі; погіршився стан здоров`я позивача, позивач неодноразово перебував на лікуванні у військовому шпиталі.
Ухвалою суду від 22.05.2015 року відкрито провадження у справі.
Ухвалою суду від 18.06.2015 року поновлено позивачу строк звернення до адміністративного суду.
Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги.
Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову вказуючи на те, що позивач не має права на отримання доплат за допуск до державної таємниці та здійснення шифрувальної роботи у період з травня по вересень 2014 року, оскільки у вказаний період перебував у розпорядженні розпорядження командувача Сухопутних військ Збройних Сил України згідно наказу від 16.04.2014 року № 187. Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 414 від 15.06.1994 року та Інструкції про розмір та порядок виплати надбавки військовослужбовцям і працівниками ЗСУ у зв`язку з роботою, яка передбачається доступ до державної таємниці, яка затверджена наказом Міністра оборони України № 50 від 05.03.1995 року та постанови Кабінету Міністрів України № 1037 від 22.12.1995 року «Про надбавки до посадових окладів працівників, зайнятих на шифрувальній роботі», Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям та працівникам ЗСУ надбавки за безперервний стаж на шифрувальній роботі, яка затверджена наказом Міністра оборони України № 218 від 25.06.2001 року в період перебування військовослужбовців у розпорядженні відповідних командирів надбавки за допуск до державної таємниці та здійснення шифрувальної роботи не виплачуються. Також відповідач наголосив на тому, що правомірно не включив у довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії щомісячну додаткову грошову винагороду, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил України, Державної прикордонної служби, внутрішній військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій», оскільки додаткова грошова винагорода не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців. Ця винагорода має окремий, особливий і разовий вираз виплати, позаяк виплачується тільки тим категоріям військовослужбовцям, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати; вона (винагорода) виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення. Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби. Також відповідач не отримав права на матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань на підставі положень наказу Міністерства оборони України від 11.06.2008 року, оскільки з цього приводу накази командиром не приймались. Також відповідач вважає безпідставними твердження позивача про завдання йому протиправними діями відповідача моральної шкоди.
Суд дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.
Щодо підсудності справи Дніпропетровському окружному адміністративному суду.
Як вбачається із тексту позовної заяви позивачем об`єднані позові вимоги пов`язані з обчисленням, призначенням, перерахунком, здійсненням, наданням, одержанням пенсійних виплат та вимоги пов`язані із проходженням та звільненням з публічної служби.
Згідно ч.1 ст. 21 КАС України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою. Якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому загальному суду як адміністративному суду, таку справу розглядає окружний адміністративний суд.
За вказаних обставин справа з урахуванням вимог статей 18,19 та 21 КАС України підсудна Дніпропетровському окружному адміністративному суду.
Судом під час розгляду справи встановлено, що позивач проходив військову слжбу на посаді начальника 1-го польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_2 окремого гвардійського лінійно-вузлового полку зв`язку оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що підтверджується копією послужного списку позивача, який міститься у матеріалах справи.
Відповідно до наказу начальника Генерального штабу-Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 04.09.2014 року № 515 позивач був звільнений з військової служби у запас відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з урахуванням вимог частини 8 цієї ж статті за частиною 6 пунктом «г» (у зв`язку зі скороченням штатів або проведення організаційних заходів), з правом носіння військової форми одягу.
17.09.2014 року відповідач видав наказ № 180 на виконання наказу начальника Генерального штабу-Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 04.09.2014 року № 515, яким з 17.09.2014 року виключено позивача із списків особового складу частини та усіх видів забезпечення та направити для зарахування на військовий облік до військового комісаріату.
Щодо не виплати позивачу надбавки за допуск до державної таємниці та здійснення шифрувальної роботи у період з травня по вересень 2014 року, то суд зазначає наступне.
Згідно довідки відповідача від 17.09.2014 року № 87, копія якої мітиться у матеріалах справи, позивач має допуск до державної таємниці по формі один.
З довідок про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії, копії яких містяться у матеріалах справи, вбачається що позивач здійснював шифрувальну роботу у період проходження військової служби.
Судом встановлено, що згідно наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 16.04.2014 року № 167 позивача звільнено від займаної посади та зараховано з 28.02.2014 року у розпорядження командувача Сухопутний військ Збройних Сил України.
Суд зазначає, що порядок виплати надбавки за допуск до державної таємниці та здійснення шифрувальної роботи регулюються постановою Кабінету Міністрів України № 414 від 15.06.1994 року та Інструкцією про розмір та порядок виплати надбавки військовослужбовцям і працівниками ЗСУ у зв`язку з роботою, яка передбачається доступ до державної таємниці, яка затверджена наказом Міністра оборони України № 50 від 05.03.1995 року та постановою Кабінету Міністрів України № 1037 від 22.12.1995 року «Про надбавки до посадових окладів працівників, зайнятих на шифрувальній роботі», Інструкцією про порядок виплати військовослужбовцям та працівникам ЗСУ надбавки за безперервний стаж на шифрувальній роботі, яка затверджена наказом Міністра оборони України № 218 від 25.06.2001 року.
Згідно п.5 Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям та працівникам ЗСУ надбавки за безперервний стаж на шифрувальній роботі, яка затверджена наказом Міністра оборони України № 218 від 25.06.2001 року, період перебування військовослужбовців в розпорядженні відповідних командирів (начальників) у безперервний стаж на шифрувальній роботі не зараховується, надбавка за цей період не виплачується.
Згідно п.8 Інструкції про розмір та порядок виплати надбавки військовослужбовцям і працівниками ЗСУ у зв`язку з роботою, яка передбачається доступ до державної таємниці, яка затверджена наказом Міністра оборони України № 50 від 05.03.1995 року, військовослужбовці, які перебувають у розпорядженні надбавка не виплачується.
Оскільки позивач згідно наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 16.04.2014 року № 167 перебував у розпорядженні командувача Сухопутний військ Збройних Сил України, то відповідач правомірно не нараховував та не виплачував позивачу надбавку за допуск до державної таємниці та здійснення шифрувальної роботи.
Щодо не включення відповідачем у довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії щомісячну додаткову грошову винагороду, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил України, Державної прикордонної служби, внутрішній військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій».
Згідно правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постановах від 03.03.2015 року по справі № 21-32а15 та у постановах від 15 жовтня 2013 року та 4 листопада 2014 року (справи №№ 21-368а13, 21-473а14 відповідно), винагорода, встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців. Ця винагорода має окремий, особливий і разовий вираз виплати, позаяк виплачується тільки тим категоріям військовослужбовцям, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати; вона (винагорода) виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення. Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
За вказаних обставин дана позовна вимога не підлягає задоволенню.
Щодо не виплати відповідачем матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань на підставі положень наказу Міністерства оборони України від 11.06.2008 року, то суд зазначає наступне.
Згідно п.33.1, п.33.2, п. 33.3 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, яка затверджена наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Матеріальна допомога надається військовослужбовцям за їх заявою за місцем штатної служби на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому розміру допомоги.
Розмір матеріальної допомоги установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.
Таким чином, для отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань потрібна наявність заяви військовослужбовця та наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому розміру допомоги.
Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача із рапортами про виплату матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, однак наказ вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому розміру допомоги не приймався.
За відсутності наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому розміру допомоги виплата вказаної допомоги не є можливою.
Суд своїм рішенням не вправі підміняти командира військової частини.
Окрім того, відповідач не є тією особою, яка повинна приймати рішення про виплату позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, оскільки це повинен робити вищий командир (начальник).
За вказаних обставин дана позовна вимога не підлягає задоволенню.
Щодо заявлених позивачем позовних вимог стосовно стягнення моральної шкоди, то суд зазначає наступне.
Суд зазначає, що розглядаючи вимогу про відшкодування моральної шкоди необхідно виходити з того, що відповідно до загальних підстав деліктної відповідальності обов`язковою є наявність сукупності чотирьох елементів: наявність такої шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою заподіювача шкоди та вина.
Оскільки судом під час розгляду справи не встановлено протиправності дій відповідача, то суд відмовляє у задоволенні даної позовної вимоги.
Згідно статті 94 КАС України у разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб`єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Повний текст постанови складено 18 червня 2015 року

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 18.06.2015 року Суддя З оригіналом згідно Помічник судді С.В. Златін С.В. Златін Р.Ю. Ричка