Справа № 622/1332/14-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року м. Київ К/800/6706/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Золочівському районі Харківської області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Золочівському районі Харківської області на постанову Золочівського районного суду Харківської області від 26 листопада 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2015 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 (далі позивач) звернулася до суду першої інстанції з позовом в якому просила визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в Золочівському районі Харківської області (далі УПФ, відповідач) від 17.10.2014 року № 2740-02/13 про відмову в призначенні їй пенсії за вислугою років та зобовязати віддповідача здійснити нарахування пенсії за вислугу років з моменту звернення за її призначенням, тобто з 03.10.2014 року.

Постановою Золочівського районного суду Харківської області від 26 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2015 року, адміністративний позов задоволено.

Суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що період роботи позивача на посаді викладача по класу баяну в Золочівській дитячій музичній школі з 01.08.1981 року по 01.10.2014 рік входить до спеціального (педагогічного) стажу роботи, що відповідно до положень п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» дає право на пенсію за вислугою років, тому рішення відповідача щодо відмови позивачу у призначенні такого виду пенсії є протиправним.

У поданій касаційній скарзі відповідач заявив вимоги про скасування рішень судів попередніх інстанцій, як таких, що ухвалені із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У доводах касаційної скарги, скаржник зазначає, що Золочівська дитяча музична школа не належить до загальноосвітніх навчальних закладів і посади викладачів, які працюють у позашкільних закладах у Переліку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909, не передбачено. Крім того, позивач не має 25 річного стажу роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років, а тому відсутні підстави для призначення такої відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» .

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 222 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

Позивач з 01.08.1981 року по 01.10.2014 року працювала на посаді викладача по класу баяну в Золочівській дитячій музичній школі згідно наказу № 25 від 01.08.1981 року. Наказом № 17-к від 30.09.2014 року позивач звільнена з посади викладача з 01.10.2014 року згідно ст. 38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням в звязку з виходом на пенсію за вислугою років, що підтверджується трудовою книжкою серії НОМЕР_1 та довідкою № 23 від 23.10.2014 року наданою директором дитячої музичної школи. (а.с. 6, 9)

03.10.2014 року позивач звернулася до УПФ із заявою про призначення їй пенсії за вислугу років з 03.10.2014 року відповідно до п. «е» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки має більш ніж 25 років спеціального викладацького стажу.

Рішенням УПФ від 17.10.2014 року № 2740-02/13 у призначенні пенсії за вислугою років позивачу відмовлено у звязку з тим, що Золочівська дитяча школа не належить до загальноосвітніх навчальних закладів і посади викладачів, які працюють у позашкільних навчальних закладах у Переліку та постановою Кабінету Міністрів України № 909 не передбачено, тому у позивача відсутній 25-ти річний стаж роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років (а.с. 7-8) і відсутнє право на призначення такої пенсії.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Згідно з п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до ч. 4 ст. 21 Закону України «Про позашкільну освіту» № 1841-ІІІ (далі Закон № 1841-ІІІ) педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років. Перелік посад педагогічних працівників систем позашкільної освіти встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ст. 28 Закону України «Про освіту» № 1060-ХІІ (далі Закон 1060-ХІІ) система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.

Статтею 29 Закону № 1060-ХІІ встановлено, що структура освіти включає поряд з іншими видами також позашкільну освіту.

Постанова Кабінету Міністрів України № 433 від 06.05.2001 року «Про затвердження переліку типів позашкільних навчальних закладів і Положення про позашкільний навчальний заклад» відносить музичні школи до переліку позашкільних навчальних закладів.

У переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2002 року № 1436), зазначено такі посади в позашкільних навчальних закладах: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи. Посада викладача в позашкільних закладах освіти цим Переліком не передбачена.

Однак, за клопотанням Міністерства соціального захисту населення України від 01.02.1995 року № 01-3/133-02-2 Кабінет Міністрів України погодився поширити на викладачів музичних, художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання порядок призначення пенсій за вислугу років, передбачений постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 року, без внесення змін до неї.

Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України № 963 від 14.06.2000 року «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» посада викладача музичної школи включена до переліку посад педагогічних працівників.

На підставі наведеного, суд касаційної інстнації вважає правильними висновки судів попердніх інстанцій, що позивач має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ, а тому відмова УПФ є протиправною.

Доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди попередніх інстанцій не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 224, 231, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Золочівському районі Харківської області залишити без задоволення, а постанову Золочівського районного суду Харківської області від 26 листопада 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2015 року у справі № 622/1332/14-а без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку передбаченому ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: І.Я. Олендер

С.Є. Амєлін

М.Г. Кобилянський