Справа № 815/2299/15
Суддя: Глуханчук О. В.
Дата ухвалення: 2015-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2299/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Глуханчука О.В.,

секретар судового засідання Мураховська А.І.

за участю сторін: представника позивача ОСОБА_1 (за довіреністю)

представника відповідача ОСОБА_2 (за довіреністю)

другого відповідача (державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_3) не зявився

третьої особи не зявилась

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області, державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_5 про визнання протиправними дій, скасування рішення державного реєстратора, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до суду з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області, державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_5, у якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить визнати протиправними дії державного реєстратора прав Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 щодо внесення 06.11.2014 року запису №7594539 до Державного реєстру прав щодо власності ОСОБА_5 на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1; скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 06.11.2014 року на підставі якого було внесено запис №7594539 до Державного реєстру прав щодо права власності ОСОБА_5 на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що на підставі Договору довічного утримання від 28 квітня 2009 року, ОСОБА_5 передано у власність ізольовану квартиру за адресою: АДРЕСА_1. В подальшому, рішенням відповідача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_5. Однак, як вказує позивач, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2013 року Договір довічного утримання від 25 квітня 2009 року визнано недійсним. Рішення суду набрало законної сили 22.10.2013 року, отже державна реєстрація права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 проведена на підставі визнаного судом недійсним договору. Позивач вказує, що звернувшись до відповідача з заявою про скасування державної реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_5, він отримав відмову у скасуванні державної реєстрації, оскільки для внесення записів про скасування державної реєстрації прав необхідно рішення суду про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

З огляду на зазначене, позивач, посилаючись на те, що вказані обставини перешкоджають йому отримати свідоцтво про право на спадщину, звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача - Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області у судовому засіданні позов не визнав, надав заперечення та пояснення, відповідно до яких зазначив, що рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 прийнято державним реєстратором з дотриманням вимог чинного законодавства, оскільки заявником було надано усі необхідні для державної реєстрації документи та підстав для відмови у державній реєстрації прав не було.

Відповідач державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно.

ОСОБА_6 з ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Третя особа у судове засідання також не зявилась, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно. 09 червня 2015 року через канцелярію суду від представника третьої особи надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Заслухавши думки представників позивача та відповідача, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності другого відповідача та третьої особи за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступні обставини та факти.

Рішенням №17012463 від 06 листопада 2014 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_3 проведено державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_5. Відкрито розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на обєкт нерухомого майна (а.с. 40).

ОСОБА_6 з Державного реєстру речових прав нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, підставою виникнення за ОСОБА_5 права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 є Договір довічного утримання від 25 квітня 2009 року, зареєстрований в реєстрі за №1-735 державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори (а.с. 35, 41).

Відповідно до Договору довічного утримання від 25 квітня 2009 року, укладеного між гр. ОСОБА_7 (Відчужувач) та ОСОБА_5 (Набувач майна), ОСОБА_7 передала гр. ОСОБА_5 у власність ізольовану квартиру під №7, що знаходить у місті Одесі по вулиці Академіка Філатова в будинку №56 (а.с. 35).

Разом із тим, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2013 року (справа №/1579/2-123611), визнано недійсним договір довічного утримання, укладений 25 квітня 2009 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5, посвідчений державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 25 квітня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-735, за яким у власність ОСОБА_5 передано ізольовану квартиру під №7 у будинку під №56, що розташована у м. Одесі по вулиці Академіка Філатова. Повернуто сторони правочину в попередній стан (а.с. 13-15).

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2013 року набрало чинності 22.10.2013 року.

Тобто, на час проведення державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_3 державної реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, Договір довічного утримання від 25 квітня 2009 року, який став підставою виникнення за ОСОБА_5 права власності на вказане нерухоме майно, був недійсним та не створював жодних юридичних наслідків, окрім тих, які повязані з його недійсністю.

Вирішуючи даний спір, судом також встановлено, що 06.04.2011 року ОСОБА_7 померла.

06 серпня 2014 року позивач ОСОБА_4 звернулась до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини до майна ОСОБА_7.

Також ОСОБА_4 зверталась до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори з заявою від 01 грудня 2014 року про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру під №7 у будинку №56 по вулиці Академіка Філатова у м. Одесі, яка належала ОСОБА_7.

Однак, постановою державного нотаріуса Сьомої Одеської державної нотаріальної контори від 10 грудня 2014 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2. Підставою такої відмови стало те, що на момент визнання договору довічного утримання недійним колишній відчужував ОСОБА_7 померла та не встигла перереєструвати право власності на своє імя (а.с. 17).

З огляду на зазначене, позивач звернувся до відповідача з заявою про скасування державної реєстрації ОСОБА_5 на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_9 від 09 квітня 2015 року №20622314, відмовлено у скасуванні державної реєстрації права власності ОСОБА_5 на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1, у звязку із тим, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявний запис щодо реєстрації права власності ОСОБА_5 на вказаний обєкт нерухомого майна та для його скасування необхідно надати рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, на підставі якого було внесено запис до Державного реєстру прав щодо права власності на вказаний обєкт нерухомого майна (а.с. 18).

За таких обставин, позивач звернувся до суду з даним позовом про скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 06.11.2014 року на підставі якого було внесено запис до Державного реєстру прав щодо права власності ОСОБА_5 на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1, а також визнання протиправними його дій щодо внесення до Державного реєстру прав запису щодо власності ОСОБА_5 на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1, оскільки на час його вчинення Договір довічного утримання від 25 квітня 2009 року був недійсним.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи та досліджені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав

на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV.

ОСОБА_6 зі ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані права і обтяження, субєктів прав, обєкти нерухомого майна, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; порядок ведення Державного реєстру прав визначає Кабінет Міністрів України, згідно зі ст.ст. 10, 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

У відповідності з положеннями ст.ст. 15, 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам, яка проводиться на підставі заяви власника, іншого право набувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи, разом із якою подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

ОСОБА_6 з п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Статтею 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Процедуру прийняття і розгляду заяв щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) та скасування записів (далі - заява) Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав), перелік документів, необхідних для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав, права та обовязки субєктів, що є учасниками зазначеної процедури, визначає Порядок прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 року №3502/5 (далі Порядок №3502/5).

ОСОБА_6 з п. 2.6 вказаного Порядку, для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги те, що на час проведення державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_3 державної реєстрації права власності за ОСОБА_5 на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, Договір довічного утримання від 25 квітня 2009 року, який став підставою виникнення за останньою права власності на вказане нерухоме майно, був недійсним та, відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу України не створював жодних юридичних наслідків, суд дійшов висновку про необхідність скасування рішення державного реєстратора на підставі якого до Державного реєстру прав було внесено запис №7594539 щодо права власності ОСОБА_5 на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1.

Між тим, суд не вбачає підстав для визнання протиправними дій державного реєстратора ОСОБА_3 щодо внесення до Державного реєстру прав запису від 06.11.2014 року №7594539 щодо права власності ОСОБА_5 на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1, враховуючи наступне.

ОСОБА_6 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку (далі - органи державної реєстрації прав).

У відповідності з п. 2 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», єдиним суб'єктом, наділеним повноваженнями приймати рішення щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень, відмови в державній реєстрації, є державний реєстратор.

Державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом (ч. 4 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обовязки субєктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, визначає Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868 (далі Порядок №868).

Відповідно до пп. 8, 13 вказаного Порядку, для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мінюст. Заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті 1-1 цього Порядку, необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату адміністративного збору.

Як вбачається з матеріалів справи, державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_3 проведено державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 на підставі заяви останньої від 03.11.2014 року №8784243, разом з якою було надано необхідні для державної реєстрації прав документи.

ОСОБА_6 з п. 36 Порядку №868, для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Відповідно до п. 37 Порядку №868, документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, серед іншого є, укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат.

Так, ОСОБА_5 разом із заявою було подано відповідачу нотаріально посвідчений Договір довічного утримання від 25 квітня 2009 року зареєстрований за №1-735.

Під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обовязкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) повязує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав (п. 15 Порядку №868).

ОСОБА_6 з пп. 20, 22 Порядку 868, за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації. Державний реєстратор на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав вносить записи до Державного реєстру прав.

Враховуючи, що заявником було надано усі необхідні документи для державної реєстрації права власності на нерухоме майно та за відсутності підстав для відмови у державній реєстрації, державним реєстратором ОСОБА_3 було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06 листопада 2014 року №17012463, на підставі якого до Державного реєстру прав внесено запис №7594539 щодо права власності ОСОБА_5 на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1.

Надаючи правову оцінку вказаним діям державного реєстратора, суд виходить з того, що згідно пункту 6 Порядку №868, відповідальність за достовірність відомостей, які містяться у документах, поданих для проведення державної реєстрації прав несе заявник.

Отже, оскільки обставини визнання судом недійсним Договору довічного утримання від 25 квітня 2009 року не були відомі відповідачу, а заявник, який несе відповідальність за достовірність поданих документів, приховав від державного реєстратора цей факт, суд не знаходить підстав для визнання протиправними дій державного реєстратора ОСОБА_3 щодо внесення до Державного реєстру прав запису №7594539 щодо права власності ОСОБА_5 на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 6-9, 11, 69, 71, 86, 94, 158-163, 254 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області, державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_5 про визнання протиправними дій, скасування рішення державного реєстратора задовольнити частково.

Скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_3 від 06 листопада 2014 року № 17012463 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на підставі якого до Державного реєстру прав було внесено запис №7594539 щодо права власності ОСОБА_5 на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано у строк, встановлений статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до Одеського окружного адміністративного суду, та одночасно її копія до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 15 червня 2015 року.

Суддя О.В. Глуханчук