Справа № 817/548/15
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Комшелюк Т.О.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"09" червня 2015 р. Справа № 817/548/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

ОСОБА_2,

при секретарі Ковальчук А.О. ,

за участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "08" квітня 2015 р. у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, вимоги та рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування податкових повідомлень-рішень винесених ДПІ у м. Рівному: № НОМЕР_1, яким донараховано податкові зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 114569 грн. 29 коп. (в тому числі 91655,43 грн. основного зобовязання та 22913,86 грн. штрафної (фінансової) санкції), № НОМЕР_2, яким донараховано податкові зобовязання з єдиного податку від підприємницької діяльності з фізичних осіб в сумі 342298 грн. 31 коп. (в тому числі 273838,65 грн. основного зобовязання та 98459,66 грн. штрафної (фінансової) санкції), а також просив скасувати вимогу ДПІ у м. Рівному №Ф-056 від 04 листопада 2014 р. про сплату боргу (недоїмки) із єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 16586,60 грн. та рішення ДПІ у м. Рівному № НОМЕР_3 від 18 листопада 2014 року про застосування штрафних санкцій за не вчасну сплату ЄСВ на суму 829,33 грн.

Позов обґрунтовано тим, що висновки податкового органу про нереальність господарських операцій не відповідають дійсності. Всі операції оформлені належними первинними документами, фактично відбулися, що підтверджує правомірність формування валових витрат. Єдиний внесок та штрафні санкції відповідно застосовано протиправно, оскільки висновок податкового органу про дохід не підтверджено.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 08.04.2015 року позов задоволено повністю. Податкові повідомлення-рішення від 18 листопада 2014 року № та №, вимогу №Ф-056 від 04 листопада 2014 року про сплату боргу (недоїмки) із єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та рішення № від 18 листопада 2014 року про застосування штрафних санкцій Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області визнано протиправними та скасовано у повному обсязі.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні позову. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що господарські операції позивача з придбання та продажу товарів за участі деяких його контрагентів не підтверджуються при врахуванні реального часу здійснення операцій, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів у вказаного суб'єкта господарювання. В ході проведення перевірок позивача згідно наявних документів, не виявлено документи, по яких відбувався би рух товару від продавця (постачальника) до покупця, а також документів, що підтверджують оприбуткування та відвантаження товарів.

Представники позивача в судовому засіданні заперечували щодо задоволення апеляційної скарги. Просили відмовити в задоволенні. Вважають, що рішення суду є законним та обґрунтованим.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав. Просив задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд встановив, що протягом 2011року, 2012року та ІІ - IV кв. 2013 року ФОП ОСОБА_3 здійснював господарську діяльність на спрощеній системі оподаткування як платник єдиного податку. Протягом І кв. 2013р. ФОП ОСОБА_3 здійснював господарську діяльність на загальній системі оподаткування.

Уповноваженими особами ДПІ в м. Рівному проведено перевірку діяльності ФОП ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_4, з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування (далі єдиного внеску) за період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р., за результатами якої складено акт від 04.11.2014р. №246/17-16-17-01/НОМЕР_4.

Перевіркою встановлено порушення позивачем:

- п.138.2 ст.138, п.138.4 ст.138, п.177.2, п..177.4 ст.177 Податкового кодексу України, відповідно до п.164.3 ст.164, п.167.1 ст.167, п.177.1, п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового Кодексу України донарахована за результатами перевірки сума податку на доходи фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю у 2013р. становить 91655,43 грн.;

- п. 291.4 ст. 291, п.292.1 ст.292, п. 293.3, п. 293.4 ст.293, п. 296.3, п. 296.5, п. 296.6 ст. 296 Податкового Кодексу України в порушення яких занижено дохід платника єдиного податку за ІІ - ІV квартали 2013р. на загальну суму 4225590,98грн.;

- п. 2 ч. 1 ст. 7, ч.11 ст. 8 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в порушення яких донараховано єдиного внеску на загальну суму 16586,60грн. за 2013р.

18.11.2014 року ДПІ в м. Рівному прийнято податкові повідомлення-рішення від 18 листопада 2014р. №, яким донараховано податкові зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 114569,29 грн. (в тому числі 91655,43 грн. основного зобовязання та 22913,86 грн. штрафної (фінансової) санкції), № НОМЕР_2, яким донараховано податкові зобовязання з єдиного податку від підприємницької діяльності з фізичних осіб в сумі 342298,31грн. (в тому числі 273838,65 грн. основного зобовязання та 98459,66 грн. штрафної (фінансової) санкції).

04.11.2014 р. ДПІ у м. Рівному було виставлено вимогу №Ф-056 про сплату боргу (недоїмки) із єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 16586,60грн., а також прийнято рішення № від 18.11.2014 року про застосування штрафних санкцій за не вчасну сплату ЄСВ на суму 829,33 грн.

Відповідно до п.177.1. ст.177 Податкового кодексу України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

За змістом п.177.4. ст.177 ПК України, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи (п.177.5 ст.177 ПК України).

Нормами Податкового кодексу України встановлено, що доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті.

Доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу (пп.135.1., 135.2. ст..135 ПК України).

Законодавцем встановлено, що дохід від реалізації товарів визнається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар.

Дохід від надання послуг та виконання робіт визнається за датою складення акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт або надання послуг (п.137.1 ст.137 ПК України).

Згідно підпункту 14.1.27. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI: витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

За змістом п.138.1. ст.138 Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, 138.11 цієї статті та інших витрат, визначених згідно з пунктами 138.5, 138.10 - 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу.

Згідно із п.138.2. ст.138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пп. 139.9 ст. 139 Податкового кодексу України не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Суд встановив, що основними видами діяльності позивача в перевіряємий період були: роздрібна торгівля продовольчими і непродовольчими товарами; роздрібна торгівля, крім торгівлі транспортними засобами, мотоциклами, фармацевтичними, медичними, ортопедичними, підакцизними товарами; оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням.

Для здійснення господарської діяльності позивачем використовувалися орендовані основні засоби, зокрема, згідно договору № 6 про оренду нежитлового приміщення та прилеглої території від 05 лютого 2013 року, позивач орендує склад будівельних матеріалів площею 1000 кв. м за адресою м. Рівне, провул. Шпанівський, 55. Також, для забезпечення транспортування придбаних-проданих товарів, позивач відповідно до договору від 10.01.2013 р. про надання транспортних послуг користувався послугами перевізника - ПП Інформаційно-консалтингова група.

Судом встановлено, що в лютому місяці 2013 року ФОП ОСОБА_3 було придбано у ФОП ОСОБА_4 будівельних матеріалів, що підтверджується належним чином оформленими первинними документами, а саме, видатковими та податковими накладними.

Реалізація ФОП ОСОБА_3 товарно-матеріальних цінностей (ТМЦ), будівельних матеріалів у лютому 2013 року відбулася для ПП Феролюкс, для ТОВ Укрбудреммонтаж інжиніринг, ПВКФ Фіалка, ФОП ОСОБА_5, продуктів харчування для Костопільського обласного ліцею-інтернату фізкультури, що підтверджується належним чином оформленими договорами, податковими та видатковими накладними.

У березні 2013 року ФОП ОСОБА_3 було придбано товарно-матеріальні цінності (ТМЦ) - будівельні матеріали у ТОВ ОСОБА_6 Сервіс, ФОП ОСОБА_7, продукти харчування у ТОВ Волинський екологічний продукт. Всі операції оформлені належними первинними документами договорами, видатковими та податковими накладними.

Реалізація придбаних ТМЦ ФОП ОСОБА_3 у березні 2013 року для ПП Феролюкс, ПП Вестінвестбуд, Костопільського обласного ліцею-інтернату фізкультури, ТОВ Укрбудреммонтаж інжиніринг, ФОП ОСОБА_8, ФОП ОСОБА_9, ПП Інформаційно-консалтингова група, ПВКФ Фіалка, ФОП ОСОБА_7, що підтверджується належним чином оформленими договорами, податковими та видатковими накладними.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Реальне настання правових наслідків за угодами, підтверджено тим, що за цими угодами контрагенти виконують повністю взяті на себе зобов'язання.

Усі господарські операції, у тому числі, щодо отримання товару від контрагентів підтверджені первинними документами позивача, у відповідності до вимог ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999р. №996-XIV, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Щодо тверджень відповідача про відсутність товарно-транспортних накладних, колегія суддів зазначає, що згідно з наказом Міністерства транспорту України "Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні" №363 від 14.10.1997р. №363, товарно-транспортна накладна - це необхідний юридичний документ для всіх учасників транспортного процесу, а учасники транспортного процесу - це вантажовідправники, вантажоодержувачі, перевізники та особи, що здійснюють вантажні і (або) складські операції з вантажем. Належність чи неналежність оформлення товарно-транспортної накладної не спростовує факту придбання товару позивачем.

Податковим кодексом України або ж іншим нормативно-правовим актом не встановлено будь-яких обмежень, ніж наявність належним чином оформленої податкової накладної, щодо включення до податкового кредиту суми сплаченого податку, не встановлено обов'язку для позивача здійснювати контроль за веденням господарської діяльності та зобов'язань сплати податку до бюджету контрагентами.

З огляду на вищевикладене, не можна по факту можливого ухилення від сплати податків з боку контрагентів перекладати на ФОП ОСОБА_3 відповідальність за їх дії, тим самим ставлячи позивача в ряд порушників податкового законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що реальність господарських операцій із отримання товару (будівельних матеріалів та продуктів харчування.) підтверджується належним чином оформленими первинними документами.

Крім того постановою Рівненського окружного адміністративного суду у справі №817/1938/14 від 20.10.2014 року, яка залишена в силі ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24.12.2014 визнано неправомірними дії Державної податкової інспекції у Рівненському районі Рівненської області Державної податкової служби України щодо коригування податкової звітності суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_4 з податку на додану вартість, яке відбулося на підставі актів перевірки від 26 червня 2013 року №000119/17-12-17-02/НОМЕР_5, від 18 травня 2013 року, №000087/17-12-17-02/НОМЕР_5, від 04 червня 2013 року №000101/17-12-17-02/НОМЕР_5, в тому числі, щодо виключення з електронної бази даних "Детальна інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС України" сум податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, які визначені суб'єктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_4Б у податковій декларації з податку на додану вартість за жовтень, листопад, грудень 2012 року за лютий 2013 року, за березень 2013 року.

В ході розгляду справи №817/1938/14 встановлені обставини щодо поставки ФОП ОСОБА_4 для ФОП ОСОБА_3 товарно матеріальних цінностей та будівельних матеріалів у лютому 2013 року.

Відповідно до ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляду інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач безпідставно дійшов до висновків про завищення валових витрат, а, відтак, заниження оподатковуваного доходу за І квартал 2013 року, а тому, податкове повідомлення-рішення винесене від 18 листопада 2014 року №, яким донараховано податкові зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 114569,29 грн. підлягає скасуванню.

Суд встановив, що за період з 01.04.2013р. по 31.12.2013р. ФОП ОСОБА_3 здійснював діяльність на спрощеній системі оподаткування та перебував на ІІІ групі єдиного податку та застосовував ставку податку 3%.

Відповідно до п.292.1 ст.292 Податкового кодексу України доходом платника єдиного податку - підприємця є дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Відповідно до пп. 293.3.1. п. 293.1 ст.293 Податкового кодексу України, ставка єдиного податку для третьої і четвертої груп платників єдиного податку становить 3 відсотки доходу - у разі сплати податку на додану вартість згідно з цим Кодексом та згідно з п. 293.4 Податкового кодексу України ставка єдиного податку встановлюється для платників єдиного податку першої - третьої і п'ятої груп у розмірі 15 відсотків до суми перевищення обсягу доходу, визначеного у підпунктах 1, 2, 3 і 5 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу.

Відповідач в акті перевірки, вказав, що позивачем в порушення норм п. 291.4 ст. 291, п.292.1 ст.292, п. 293.3, п. 293.4 ст.293, п. 296.3, п. 296.5, п. 296.6 ст. 296 Податкового Кодексу України занижено дохід платника єдиного податку за ІІ - ІV квартали 2013р. на загальну суму 4225590,98 грн., а саме, дохід в сумі 3000000,00 грн. який оподатковується за ставкою 3 % та дохід в сумі 1225590,98 грн. який оподатковується за ставкою 15 % . Проте, податковим органом не визначено на підставі яких господарських операцій отримано дохід та не підтверджено його розмір. Також в акті перевірки відповідач зробив висновок щодо неможливості здійснення фінансово - господарських операцій та ведення господарської діяльності позивачем у 2013 році. Отже висновки відповідача суперечать один одному.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Ні апеляційна скарга, ні матеріали справи не підтверджують висновки відповідача, які стали підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_2, яким донараховано податкові зобовязання з єдиного податку від підприємницької діяльності з фізичних осіб в сумі 342298,31грн., а тому вказане повідомлення - рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до п.п.1,2 ч.2 ст.6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Згідно з ч.3 та ч.4 ст.25 Закону № 2464-VI суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

04.11.2014 р. ДПІ у м. Рівному було виставлено вимогу №Ф-056 про сплату боргу (недоїмки) із єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 16586,60 грн., а також прийнято рішення № від 18.11.2014 року про застосування штрафних санкцій за невчасну сплату ЄСВ на суму 829,33 грн.

Оскільки, вище встановлено, що висновки відповідача щодо заниження суми доходів, отриманих від діяльності, внаслідок завищення валових витрат, не підтверджені, то відсутні підстави для донарахування єдиного внеску та відповідно застосування штрафних санкцій. Отже, вимога та рішення про застосування фінансових санкцій підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "08" квітня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.О. Зарудяна

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено "12" червня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 вул.Пржевальського,12-а, м.Рівне, 33024

3- відповідачу/відповідачам: Державна податкова інспекція у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області вул. Відінська,8, м.Рівне, 33000

4-третій особі: ОСОБА_10 - вул. Шевченка, 57, с. Теслугів, Радивилівський район, Рівненська обл.

5- - ОСОБА_11 - вул. Соборна, 275/63, м. Рівне, 33024,