Справа № 1407/2-А-5644/11
Суддя: Вуїв О. В.
Дата ухвалення: 2011-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1407/2-А-5644/11
ПОСТАНОВА

іменем України

"11" серпня 2011 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Вуїва О.В.,

при секретарі Кашарайло А.А.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області про визнання постанови про адміністративне правопорушення незаконною та її скасування,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ДАЇ УМВС України в Миколаївській області про визнання постанови про адміністративне правопорушення незаконною та її скасування.

В подальшому ОСОБА_1 надав суду уточнений позов до нового відповідача - ДАЇ УМВС України в Кіровоградській області.

Ухвалою суду 09 серпня 2011 року первинного відповідача було замінено на належного - ДАЇ УМВС України в Кіровоградській області.

В обґрунтування уточненого позову ОСОБА_1 зазначав, що 16 травня 2011 року інспектор Ульянівського взводу ДПС ДАЇ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_2 склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно протоколу позивач 16 травня 2011 року о 13 годині 20 хвилин, рухаючись на 33 км. автодороги Р-06 Ульянівка-Миколаїв та керуючи автомобілем «ВАЗ-21013», реєстр. номер НОМЕР_1 в порушення п. 3.2 ПДР України не надав транспортному засобу з увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольору, а також спеціальним звуковим сигналом, що рухався в зустрічному напрямку (працівникам міліції) перевагу в русі, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

На підставі протоколу інспектором в цей же день було винесено постанову, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Позивач вважав, що протокол був складений та постанова винесена безпідставно, оскільки:

1) транспортний засіб з увімкненими проблисковими маячками, що рухався в зустрічному відносно позивача напрямку в порушення Правил дорожнього руху здійснював рух по зустрічній смузі для руху;

2) Правилами дорожнього руху не передбачений обовязок водія здійснювати зупинку на узбіччі для надання переваги для руху автомобілю зі спеціальною світловою та звуковою сигналізацією, що рухається в зустрічному напрямку за винятком випадків, коли невиконання цих дій може створити перешкоду для руху таким автомобілям;

3) була відсутня можливість здійснити екстрене гальмування та зупинку на узбіччі, оскільки це могло призвести до дорожньо-транспортної пригоди (зіткнення з транспортними засобами, що рухалися позаду нього);

4) процесуальних порушень під час оформлення та розгляду адміністративної справи (невручення позивачу копії протоколу).

Виходячи з цих обставин ОСОБА_1 просив про визнання постанови незаконною та її скасування.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позові.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки не відомі. Клопотання та заяви до суду не надходили.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття представника відповідача субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та матеріали отриманої від відповідача адміністративної справи, суд прийшов до наступного.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Відповідно до протоколу серії ВА1 № 194983 та постанови ВА1 № 012671 16 травня 2011 року о 13 годині 20 хвилин позивач, рухаючись на 33 км. автодороги Р-06 Ульянівка-Миколаїв та керуючи автомобілем «ВАЗ-21013», реєстр. номер НОМЕР_1 в порушення п. 3.2 ПДР України не надав транспортному засобу з увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольору, а також спеціальним звуковим пристроєм, що рухався в зустрічному напрямку (працівникам міліції) перевагу в русі, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

На підставі протоколу інспектором в цей же день було винесено постанову, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Факт порушення водієм Правил дорожнього руху України фіксується відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення та повинен бути достатньо обґрунтованим належними та допустимими доказами, які б усували будь-які сумніви щодо наявності такого порушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Факт порушення позивачем п. 3.2 ПДР України знайшов своє підтвердження протоколом про адміністративне правопорушення, в тому числі викладеними в протоколі поясненнями свідка ОСОБА_3

Твердження ОСОБА_1 про відсутність у нього можливості здійснити екстрене гальмування та зупинку на узбіччі дороги, а також його посилання на порушення Правил дорожнього руху також працівниками Державтоінспекції не знайшли свого підтвердження належними та допустимим доказами, а також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не змінюють як суть його дій, що підпадають під поняття «адміністративне правопорушення», так і відповідні наслідки таких дій.

Що стосується посилання позивача на п. 3.2 ПДР України, який на його думку вказує на відсутність в його діях складу порушення, то згідно цієї норми у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобовязані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів).

На транспортних засобах, які рухаються в супроводжуваній колоні, повинне бути ввімкнено ближнє світло фар.

Якщо на такому транспортному засобі увімкнено проблискові маячки синього і червоного або лише червоного кольору, водії інших транспортних засобів зобовязані зупинитися біля правого краю проїзної частини (на правому узбіччі). На дорозі з розділювальною смугою цю вимогу зобовязані виконати водії транспортних засобів, що рухаються в попутному напрямку.

Разом з тим відповідно до п. 1.10 ПДР України розділювальна смуга - це виділений конструктивно або за допомогою суцільних ліній дорожньої розмітки 1.1 або 1.2 елемент автомобільної дороги, який розділяє суміжні проїзні частини.

Тобто Правилами дорожнього руху не передбачений обовязок водія здійснювати зупинку на узбіччі для надання переваги для руху автомобілю зі спеціальною світловою та звуковою сигналізацією, що рухається в зустрічному напрямку лише у випадку, якщо смуги для руху протилежних напрямків розділені не просто лініями (як зазначено позивачем), а саме суцільними лініями дорожньої розмітки.

Проте в матеріалах справи відсутні докази, що ділянка дороги на якій здійснював рух позивач, була позначена саме за допомогою суцільних ліній дорожньої розмітки 1.1 або 1.2, які б могли підтвердити пояснення позивача.

Інших обставин, що б вказували на незаконність або необґрунтованість оскаржуваної постанови та були б підставою для її скасування судом не виявлено.

Враховуючи вказані обставини суд вважає вимоги ОСОБА_1 безпідставними, а тому вони задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 11, 158-163, 167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області про визнання постанови про адміністративне правопорушення незаконною та її скасування відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_4

Згідно з оригіналом: суддя: