Справа № 821/968/15-а
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/968/15-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Войтович І.І.,

при секретарі: Сердюк О.О.,

за участю:

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Каховський завод електрозварювального устаткування"

до Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

До Херсонського окружного адміністративного суду звернулося Публічне акціонерне товариство «Каховський завод електрозварювального устаткування» (далі позивач, ПАТ «Каховський завод електрозварювального устаткування») до Каховської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області (далі відповідач) про скасування податкових повідомлень - рішень від 27.10.2014 року № НОМЕР_1, №, № та від 20.01.2015 р. №/0.

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали та пояснили, що відповідачем при проведенні перевірки не зясовано усіх фактичних обставин здійснення позивачем господарських операцій, односторонньо та не в повному обсязі досліджено первинні документи, що підтверджують придбання товарів та їх подальшої реалізації, невірно застосовано до спірних правовідносин норми чинного законодавства, що призвело до помилкових висновків та визначення позивачу грошових зобовязань та застосування санкцій. Крім цього, зазначили, що усі висновки податкового органу викладені в акті перевірки є безпідставними та не обґрунтованими. Просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив з підстав викладених в письмових запереченнях на адміністративний. Вважає оскаржувані податкові повідомлення рішення правомірними та такими, що винесені на підставі діючого законодавства. Просив відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

Публічне акціонерне товариство «Каховський завод електрозварювального устаткування» зареєстроване Виконавчим комітетом Каховської міської ради Херсонської області 30.12.1994 року №1000070. Взято на податковий облік в Каховській ОДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області 15.01.1995 р. за №206-Ю.

У період з 11.08.2014 р. по 01.10.2014 р. контролюючим органом проведена документальна планова виїзна перевірка Публічного акціонерного товариства «Каховський завод електрозварювального устаткування» () з питання дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2012 р. по 31.12.2013 р. валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 р. по 31.12.2013 р.

За результатами даної перевірки складено акт від 08.10.2014 року №248/22/00213993 (далі акт). (а.с. 20-81).

З наведеного вище акта перевірки вбачається, що перевіркою встановлено порушення:

- п. 138.1 ст. 138, п. 138.2 ст. 138, п.138.4 ст.138, п.138.6 ст. 138, п.138.8 ст.138, п.138.9 ст.138, пп. 138.10.3 п.138.10 ст. 138, пп. 138.10.5 п.138.10 ст. 138, пп. 138.12.1 п.138.12 ст. 138, пп. 139.1.9 п.139.1 ст.139, п.140.1 ст.140, п.150.1 ст.150, п.44.1 ст.44, п.44.2 ст.44, ст..46 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями), в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 38225,00 грн., у тому числі за 2012 р. в сумі 38225,00 грн.

- пп14.1.27 п.14.1 ст. 14, п.138.1 ст. 138, п.138.2 ст.138, п.138.4 ст. 138, п.138.6 ст. 138, п.138.9 ст.138, пп.138.10.3 п.138.10 ст.138, пп.138.10.5 п.138.10. ст.. 138, п.138.12.1 п.138.12 ст. 138, пп.139.1.9 п.139.1 ст. 139, п.140.1 ст.140, п.150.1 ст.150, п.44.1 ст.44, п.44.2 ст.44, ст..46 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями), в результаті чого занижено відємне значення обєкта оподаткування податком на прибуток всього у сумі 1450453,00 грн. у тому числі за півріччя 2013 р. в сумі 14570453,00 грн.

- п.198.1 ст. 198, п.198.2 ст. 198, п.198.3 ст. 198, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями), в результаті чого завищено відємне значення з податку на додану вартість на загальну суму всього 8319,00 грн., у тому числі за жовтень 2012 р. в сумі 2148,00 грн., за листопад 2012 р. в сумі 77,00 грн., грудень 2012 р. в сумі 4083,00 грн., січень 2013 р. в сумі 3487,00 грн., лютий 2013 р. в сумі 74,00 грн.

- ст.1, ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.94 р. №185/94-ВР із змінами та доповненнями, що призвело до несвоєчасного повернення валютної виручки за експортними контрактами в сумі 4500000 рос.руб. (1174680,00 грн.); 769855 рос.руб. (186975,00 грн.); 16389 польських злотих (43275 грн.);

- на порушення пп. «г» 164.2.18 та пп.164.219 п.164.2 ст. 164, п.167.1 ст. 167 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями), підприємством занижено податок з доходів фізичних осіб у перевіряємому періоді на 16504,13 грн. у т.ч.: на 661,41 грн. занижено податок на доходи фізичних осіб у 4кв. 2012 р.; на 15842,72 грн. занижено податок на доходи фізичних осіб у 2013 р.

- на порушення ст.51 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями), підприємством допущено неподання відомостей про суми доходів нарахованих (сплачених) на користь платників податків;

- на порушення пп.1 п.2 ст.6 Розділу ІІ та пп.1 п.1 ст. 7 розділу ІІІ Закону України від 08.07.2010 р. №2464- VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» зі змінами та доповненнями підприємством ПАТ «КЗЕСО» встановлено заниження зобовязань, задекларованих до сплати в бюджет по єдиному соціальному внеску на 815,53 грн. у 2013 р., у т.ч.: на 716,38 грн. занижено задекларований показник у лютому 2013 р.; на 99,15 грн. занижено задекларований показник у серпні 2013 р.

- на порушення пп.1 п.2 ст.6 Розділу ІІ та пп.1 п.1 ст. 7 розділу ІІІ Закону України від 08.07.2010 р. №2464- VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» зі змінами та доповненнями, підприємством ПАТ «КЗЕСО» не своєчасно перераховувались суми єдиного соціального внеску в бюджет (не одночасно з виплатою сум заробітної плати ( доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок).

На підставі вищенаведеного акта перевірки позивача, відповідачем прийнято:

- податкове повідомлення-рішення № від 27.10.2014 року, яким Публічному акціонерному товариству "Каховський завод електрозварювального устаткування" зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 14570453,00 грн.

- податкове повідомлення-рішення №/0 від 20.01.2015 року, яким Публічному акціонерному товариству "Каховський завод електрозварювального устаткування" визначено грошове зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 47781,25 грн., у тому числі за основним платежем в сумі 38225,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 9556,25 грн.

- податкове повідомлення-рішення № від 27.10.2014 року, яким Публічному акціонерному товариству "Каховський завод електрозварювального устаткування" зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 9869,00 грн.

- податкове повідомлення-рішення № від 27.10.2014 року, яким Публічному акціонерному товариству "Каховський завод електрозварювального устаткування" визначено суму грошового зобов'язання за платежем: пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов'язання та штрафна санкція за порушення вимог валютного законодавства в сумі 171905,95 грн.

Не погоджуючись з вищенаведеними податковими повідомленнями - рішеннями позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Щодо податкових повідомлень рішень від 27.10.2014 року №, від 20.01.2015 року №/0 та від 27.10.2014 року № від 27.10.2014 року, суд зазначає, наступне.

Судом встановлено, що в провадженні Херсонського окружного адміністративного суду перебувала справа №2а-455/12/2170 за адміністративним позовом ПАТ «КЗЕСО» та Каховської ОДПІ про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.11.2011 р. № НОМЕР_2 щодо зменшення суми відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток в сумі 31368687 грн.

Відповідно до постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 28.02.2012 року позов задоволено; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Каховської обєднаної державної податкової інспекції Херсонської області від 15.11.2011 р. № НОМЕР_2.

Ухвалою від 23.09.2013 р. Вищого адміністративного суду України скасовано постанову суду апеляційної інстанції та залишено в силі постанову суду першої інстанції від 28.02.2012р. Судовими рішеннями підтверджено правомірність включення позивачем до податковій декларації відємного значення обєкту оподаткування податком на прибуток.

Також, Каховською ОДПІ при наступній перевірці (акт від 28.12.2012 р. № 556/22/00213993) знову з посиланням на акт попередньої перевірки від 03.11.2011 р. № 546/23-8/00213993 не враховує наявне у ПАТ «КЗЕСО» відємне значення.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 01.11.2013 р. (справа № 821/1225/13-а) та ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2014 р. позов ПАТ «КЗЕСО» був задоволений. Судові рішення по цієї справі набрали законної сили. Рішення судів по цьому епізоду обґрунтовувалися зокрема і наявним судовим рішенням по справі № 2а- 455/12/2170.

Так, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч.1 ст. 72 КАС України).

Оскільки наявні судові рішення, які набрали законної сили та якими спростовано порушення позивача, суд вважає, що висновок податкового органу про завищення відємного значення є протиправним.

Щодо господарських операцій з ТОВ «Елконт» та ТОВ «Южхімресурси», суд зазначає таке.

З огляду на те, що відповідач стверджував про те, що у ПАТ «КЗЕСО» відсутні документи щодо здійснення господарських операцій з ТОВ «Елконт» та ТОВ «Южхімресурси» судом досліджено реальність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами та встановлено наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється господарська діяльність субєктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що повязана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь - яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

ПАТ «Каховський завод електрозварювального устаткування» мав господарські взаємовідносини на підставі договорів з ТОВ «Елконт» та ТОВ «Южхімресурси» відповідно до який було здійснено наступні операції з придбання матеріальних виробів для використання їх у господарській діяльності позивача. Виконання зазначених договорів підтверджується наданими суду доказами, а саме: по взаємовідносинам з ТОВ «Южхімресурси» (амоній хлор, олово та добавка, хімпрепарати) - видатковими накладними №2271 від 07.12.2012 р. сума з ПДВ 570,00 грн., №2331 від 21.12.2012 р. сума з ПДВ 9300,00 грн., №2310 від 19.12.2012 р. сума з ПДВ 444,00 грн.; по взаємовідносинам з ТОВ «Елконт» (придбання тиристорів, діоди, охолоджувачі) видатковими накладними №РН-0000264 від 17.10.2012 р. сума з ПДВ 12888,00 грн., №РН-0000274 від 30.10.2012 р. сума з ПДВ12888,00 грн., №РН-0000336 від 13.12.2012 р. сума з ПДВ 22188,00 грн., №РН-0000338 від 18.12.2012 р. сума з ПДВ 1742,40 грн., №РН-0000343 від 20.12.2012 р. сума з ПДВ 4012,80 грн., №РН-0000349 від 25.12.2012 р. сума з ПДВ 3171,24 грн., №6 від 17.01.2013 р. сума з ПДВ 4437,60 грн., №РН-0000025 від 14.02.2013 р. сума з ПДВ 2218,80 грн., №РН-0000035 від 04.03.2013 р. сума з ПДВ 1723,50 грн., №РН-0000041 від 22.03.2013 р. сума з ПДВ 942,18 грн., №РН-0000042 від 22.03.2013 р. сума з ПДВ 1742,40 грн., №РН-0000040 від 22.03.2013 р. сума з ПДВ 4431,60 грн.; Податковими накладними №12 від 22.03.2013 р., №11 від 20.03.2013 р., №9 від 20.03.2013 р., №2 від 04.03.2013 р.. №1 від 01.03.2013 р.. №6 від 14.02.2013 р., №6 від 17.01.2013 р., №397 від 25.12.2012 р., №390 від 20.12.2013 р., №395 від 20.12.2012 р., №386 від 18.12.2012 р.. №384 від 13.12.2012 р., №379 від 07.12.2012 р.,№364 від 04.12.2012 р., №313 від 30.10.2012 р., №302 від 17.10.2012 р., №54 від 18.12.2012 р., №48 від 17.12.2012 р., №20 від 07.12.2012 р., Довіреностями №844 від 14.06.2012 р., №587 від 24.04.2012 р., №739 від 29.05.2012 р., №760 від 30.05.2012 р., №837 від 10.12.2012 р., №1369 від 10.09.2012 р., №1528 від 17.10.2012 р., №1604 від 30.10.2012 р.,№46 від 16.01.2013 р.,№125 від 14.02.2013 р.. №277 від 21.03.2013 р.,№194 від 04.03.2013 р.; товарно транспортними накладними. (т.1, а.с. 149- 194 ).

Розрахунки між підприємствами за відвантажений товар та надані послуги проводились у безготівковій формі. В рахунок оплати отримано платіжні доручення: №4572 від 06.12.2012 р., №4687 від 14.12.2012 р., №4701 від 17.12.2012 р №3882 від 17.10.2012 р., №3982 від 24.10.2012 р., №4032 від 29.10.2012 р., №4189 від 12.11.2012 р.,№4388 від 23.11.2012 р.,№4527 від 03.12.2012 р., №4514 від 03.12.2012 р., №4579 від 06.12.2012 р.,№4725 від 19.12.2012 р.,№93 від 16.01.2013 р., №456 від 01.03.2013 р., №690 від 20.03.2013 р., №714 від 22.03.2013 р. (т.1, а.с. 133-148).

Вказані ТМЦ були придбані позивачем та використані у власній господарській діяльності підприємства та оприбутковані на баланс підприємства, про що було здійснено бухгалтерський запис: ДТ 202 (рахунок «Купівельні напівфабрикати та комплектуючі вироби») Кт 631 (рахунок «Розрахунки з постачальниками»).

Під час відпуску ТМЦ було здійснено бухгалтерський запис: ДТ231 (рахунок «Виробництво»), 91 (загальновиробничі витрати) Кт202 (рахунок «Купівельні напівфабрикати та комплектуючі вироби»).

Зазначені ТМЦ були використані для наступних господарських цілей: тиристори, діоди, охолоджувачі для виробництва зварювального устаткування (ПДГ 508М, КАЄС 401, КИУ 1201, А-1416, КИГ-601, К-1000, К-922 та ін..); хімічні препарати, амоній хлор, олово та добавка для проведення випробувань виробів та хімічної обробки деталей.

Суд зазначає, що позивачем надано первинні документи, які підтверджують факт здійснення господарських операцій щодо придбання товару та використання його у власній господарській діяльності.

Враховуючи, що позивачем, як доказ здійснення господарської операції, були надані суду належним чином засвідчені копії первинних документів, які відповідно до вимог статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність фіксують факт здійснення господарської операції та подальшої її реалізації, суд вважає висновок контролюючого органу про неможливість підтвердження факту реального здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом безпідставним.

Також, суд зазначає, що єдиною підставою для встановлення нереальності господарських операцій позивача з контрагентом слугували: ОСОБА_2 перевірки від 21.12.2012 року № 7210/224/36441206 Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Феріт Д» щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків ТОВ «Будівництво та комплектації» за листопад 2011 р., ТОВ «Інфотерм» за червень 2011 р., ТОВ «Олимп» за вересень 2011 р., ТОВ «Пасіфік» за вересень 2011 р., БПП «Сура» за вересень 2011 р., ТОВ «Кафепродакшн» за січень 2011 р., ПП «СВ Гермес» за березень 2011 р., ТОВ «Хімагросервіс» за листопад 2011 р. їх реальності та повноти відображення в обліку»; акт перевірки ДПІ у ОСОБА_2 Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська від 17.06.2013 р. №1575/22-6/31209866.

Щодо встановлення контролюючим органом порушень п. 138.1 ст. 138, п. 138.2 ст. 138, п.138.4 ст.138, п.138.6 ст. 138, п.138.8 ст.138, п.138.9 ст.138, пп. 138.10.3 п.138.10 ст. 138, пп. 138.10.5 п.138.10 ст. 138, пп. 138.12.1 п.138.12 ст. 138, пп. 139.1.9 п.139.1 ст.139, п.140.1 ст.140, п.150.1 ст.150, п.44.1 ст.44, п.44.2 ст.44, ст..46 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями), в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 38225,00 грн.,у тому числі за 2012 р. в сумі 38225,00 грн., суд зазначає.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно зі статтею 1 Податкового кодексу України, Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За правилами статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 135.2. статті 135 Податкового кодексу України встановлюється, що доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно з пунктом 137.1. Податкового кодексу України, дохід від реалізації товарів визнається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар.

Відповідно до пункту 138.2. статті 138 Податкового кодексу, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Таким чином, у звязку з наявністю у позивача відповідних первинних документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку, суд дійшов висновку про обґрунтованість дій позивача щодо формування валових витрат по взаємовідносинах з ТОВ «Елконт» та ТОВ «Южхімресурси».

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що на підставі наявних належно оформлених первинних документів податкового обліку позивач правомірно включив до складу валових витрат у перевіряємому періоді витрати по взаємовідносинам з ТОВ «Елконт» та ТОВ «Южхімресурси», у зв'язку з чим висновки акту перевірки про порушення позивачем п.138.1 ст. 138, п.138.2 ст.138, п.138.4 ст. 138, п.138.6 ст. 138, п.138.9 ст.138, пп.138.10.3 п.138.10 ст.138, пп.138.10.5 п.138.10. ст.. 138, п.138.12.1 п.138.12 ст. 138, пп.139.1.9 п.139.1 ст. 139, п.140.1 ст.140, п.150.1 ст.150, п.44.1 ст.44, п.44.2 ст.44, ст..46 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями) є необґрунтованими та безпідставними.

Щодо встановлення контролюючим органом порушень п.198.1 ст. 198, п.198.2 ст. 198, п.198.3 ст. 198, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями), в результаті чого завищено відємне значення з податку на додану вартість на загальну суму всього 8319,00 грн., у тому числі за жовтень 2012 р. в сумі 2148,00 грн., за листопад 2012 р. в сумі 77,00 грн., грудень 2012 р. в сумі 4083,00 грн., січень 2013 р. в сумі 3487,00 грн., лютий 2013 р. в сумі 74,00 грн., суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно пункту 198.2 статті 198 ПКУ датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду. Датою виникнення права орендаря (лізингоотримувача) на збільшення податкового кредиту для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об'єкта фінансового лізингу таким орендарем. Датою виникнення права замовника на віднесення сум до податкового кредиту з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами). Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

В пункті 198.3 статті 198 ПКУ зазначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 ПКУ визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної. Платники податку, що застосовували касовий метод до набрання чинності цим Кодексом або застосовують касовий метод, мають право на включення до податкового кредиту сум податку на підставі податкових накладних, отриманих протягом 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку. Для банківських установ при одержанні ними права власності на заставне майно з метою подальшого продажу таке право зберігається до моменту продажу такого заставленого майна.

Таким чином, виникнення права платника податку на податковий кредит є наслідком фактичного проведення господарської операції, яка є обєктом оподаткування податком на додану вартість, за наявності первинних документів.

Враховуючи, те що позивачем, як доказ здійснення господарської операції, були надані суду належним чином засвідчені копії первинних документів, які відповідно до вимог статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність фіксують факт здійснення господарської операції, суд вважає висновок відповідача щодо порушень п.198.1 ст. 198, п.198.2 ст. 198, п.198.3 ст. 198, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями), безпідставним.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 27.10.2014 року, суд зазначає таке.

Відповідачем була нарахована позивачеві пеня ЗЕД по взаємовідносинам із ЗАТ «Каховка» (РФ) по договору 15/180 в сумі 73526,19 грн. (додаток №11 до акта перевірки).

З даного додатку вбачається, що позивачем 05.03.2014 року було подано позов до Арбітражного суду РФ про стягнення із ЗАТ «Каховка» суми своєчасно не сплаченої виручки.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон) виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується зокрема.

Частиною 3 статті 1 Закону також передбачено, що Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Разом із тим, частиною 2 статті 4 вищезазначеного Закону передбачено випадки зупинення строків, визначених статтями 1 і 2 цьогоЗакону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, а саме, у разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, пеня за порушення строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями в цей період не сплачується.

Відповідно до статті 125 Арбітражного процесуального кодексу Російської Федерації, питання про прийняття позовної заяви до провадження арбітражного суду вирішується суддею одноособово в п'ятиденний строк з дня надходження позовної заяви до арбітражного суду.

Тобто, кодекс передбачає певний строк, який наданий суду для вирішення питання для "прийняття позовної заяви до провадження". Але, суд вважає, що будь-який строк при вирішенні питання судом щодо прийняття до провадження справи чи відкриття провадження у справі, відмови у прийнятті чи у відкритті провадження та інше, не може ставити в залежність права сторони, яка звертається для їх захисту до відповідного суду, оскільки юридичним фактом, що встановлює процесуальні відносини між сторонами спору і судом, є факт звернення позивача до суду. Тому датою прийняття судом позовної заяви, з якої терміни, передбачені статтею 1 Закону України №185/94-ВР від 23.09.1994 року "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин), зупиняються є саме дата звернення резидента до суду з позовною заявою про стягнення з нерезидента заборгованості за зовнішньоекономічним контрактом.

Оскільки граничним строком повернення валютної виручки по наведеній вище господарській операції із ЗАТ «Каховка» є 27.02.2014 року, а позов до суду позивачем був поданий 05.03.2013 року, то відповідно пеня повинна бути нарахована за період з 28.02.2013 року по 04.03.2013 року включно, тобто 5 днів та складати 17620, 20 грн.

Суд не приймає до уваги посилання представників позивача на те, що у відповідача не було підстав для нарахування пені в сумі 17620, 20 грн., оскільки ст. 250 Господарського кодексу України передбачено, що адміністративно-господарській санкції можуть бути застосовані до субєкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через один рік з дня порушення цим субєктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, так як в частині другій даної статті зазначено про те, що дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи доходів і зборів.

Також, суд зазначає, що по даному контрагенту позивача відповідачем було нарахована пеня ЗЕД в сумі 97600, 78 грн.

Проте, суд вважає, що така пеня була нарахована протиправно, оскільки по даній господарській операції (по додатку №63 до договору 15/180 із ЗАТ «Каховка») позивач отримав оплату 11.04.2013 року в сумі 769855 рос. руб. та у той же день відвантажив продукцію на цю суму. Однак, відповідачем ця сплата була зарахована по іншому додатку до договору 15/180 із ЗАТ «Каховка», по якому у позивача був судовий спір.

Щодо нарахування пені в сумі 778, 96 грн. по Договору №06/01-2013 від 18.09.2013 року укладеного із KZESO WELD COMPANY SP, суд зазначає, що дану суму пені позивачем було визнано в повному обсязі та сплачено, що підтверджується платіжним дорученням наявним в матеріалах адміністративної справи.

За таких обставин, суд вважає правомірним нарахування пені за порушення термінів надходження товару в сумі 17620, 20 грн. Водночас, пеню в сумі 154285, 75 грн. податковим органом нараховано протиправно.

Статтями 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 128, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області № від 27.10.2014 року, яким Публічному акціонерному товариству "Каховський завод електрозварювального устаткування" зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 14570453,00 грн.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області №/0 від 20.01.2015 року, яким Публічному акціонерному товариству "Каховський завод електрозварювального устаткування" визначено грошове зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 47781,25 грн., у тому числі за основним платежем в сумі 38225,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 9556,25 грн.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області № від 27.10.2014 року, яким Публічному акціонерному товариству "Каховський завод електрозварювального устаткування" зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 9869,00 грн.

Скасувати частково податкове повідомлення-рішення Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області № від 27.10.2014 року, в частині нарахування Публічному акціонерному товариству "Каховський завод електрозварювального устаткування" суми грошового зобов'язання за платежем: пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов'язання та штрафна санкція за порушення вимог валютного законодавства в сумі 154285,75 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Каховський завод електрозварювального устаткування" () в доход Державного бюджету України судовий збір в сумі 1339,80 грн. (Одна тисяча триста тридцять дев'ять гривень 80 коп.).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 16 червня 2015 р.

Суддя Войтович І.І.

кат. 8.3.1