Справа № 353/392/15-а
Суддя: Луковкіна У. Ю.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 353/392/15-а
Провадження № 2-а/353/21/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Луковкіна У.Ю.

з участю: секретаря Мороз М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тлумачі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС 2-го взводу роти ДПС ДАІ Івано-Франківської області ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, поновлення строку її оскарження та закриття провадження по справі, -

в с т а н о в и в :

29.04.2015 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про скасування постанови серії ПС1 № 512658 від 10.03.2015року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 255 грн., яка була складена з тих підстав, що він 10.03.2015 року о 06 год. 56 хв. в с. Вовчківці Снятинського району Івано-Франківської області, керуючи транспортним засобом марки «RENAULT Master», д.н.з. НОМЕР_1, перевищив встановлену швидкість руху в населеному пункті більш ніж на 20 км/год, а саме рухався зі швидкістю 83 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України. Швидкість вимірювалась приладом «Трукам 000680».

В позовній заяві позивач вказує, що з вказаним правопорушенням не згідний, оскільки він жодних правил не порушував та правопорушення не скоював. Зазначає, що він рухався на а/д з м. Івано-Франківська до м. Чернівці та в с. Вовчківці Снятинського району його зупинив інспектор ДАІ за перевищення швидкості. Переглянувши відео на пристрої, яким вимірювалась швидкість руху, він побачив три автомобіля попереду та позаду нього. Який саме автомобіль перевищив швидкість руху пристрій не показав. Проте інспектор ДАІ не зважав на його пояснення та склав протокол про адміністративне правопорушення. Постанову в справі про адміністративне правопорушення інспектор не складав.

Позивач вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а постанова винесена з порушенням вимог КУпАП. За таких обставин, просить скасувати постанову інспектора ДПС 2-го взводу роти ДПС ДАІ Івано-Франківської області ОСОБА_2 в справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 № 512658 від 10.03.2015 року, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Даний позов позивач подав із пропуском строку оскарження, а тому просив його поновити, посилаючись на поважність причин пропуску строку, оскільки він про існування постанови в справі про адміністративне правопорушення не знав, а дізнався про неї 22.04.2015 року, отримавши з ВДВС Тлумацького РУЮ листа з постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 17.04.2015 року (а.с. 4-5), щодо сплати штрафу за адмінправопорушення. На підставі вказаного листа, позивач 23.04.2015 року звернувся до ВДВС Тлумацького РУЮ з заявою про видачу йому копій документів виконавчого провадження (а.с. 6), які він отримав у ВДВС Тлумацького РУЮ 23.04.2015 року, в тому числі і копію постанови в справі про адміністративне правопорушення від 10.03.2015 року.

Статтею 99 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Враховуючи те, що в постанові в справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 № 512658 від 10.03.2015 року відсутній підпис ОСОБА_1 та будь-які інші відомості про вручення її копії позивачу, а також відповідачем по справі не надано суду жодних доказів про направлення та вручення даної постанови, суд вважає, що ОСОБА_1 (позивач) слід поновити строк на оскарження постанови серії ПС1 № 512658 від 10.03.2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки він дізнався про порушення своїх прав, свобод та інтересів 22.04.2015 року від працівників ВДВС Тлумацького РУЮ.

ОСОБА_1 (позивач) в судове засідання не зявився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує та просив провести розгляд справи без його участі.

Відповідач інспектор ДПС 2-го взводу роти ДПС ДАІ Івано-Франківської області ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, причин неявки не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав:

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Крім того, суд звертає увагу на те, що одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб'єкта владних повноважень, є принцип обґрунтованості, закріплений в пункті 3 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб'єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності)

враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути мотивованим.

Так, суд звертає увагу на те, що, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суб'єкт владних повноважень - відповідач, - повинен системно застосовувати положення законодавства та конкретних обставин кожної справи.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом встановлено, що 10.03.2015 р. інспектором ДПС 2-го взводу роти ДПС ДАІ Івано-Франківської області ОСОБА_2 відносно позивача винесено постанову серії ПС1 № 512658 від 10.03.2015 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням стягнення в розмірі 255 грн. штрафу з тих підстав, що позивач 10.03.2015 року о 06 год. 56 хв. в с. Вовчківці Снятинського району Івано-Франківської області, керуючи транспортним засобом марки «RENAULT Master», д.н.з. НОМЕР_1, перевищив встановлену швидкість руху в населеному пункті більш ніж на 20 км/год, а саме рухався зі швидкістю 83 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України. Швидкість вимірювалась приладом «Трукам 000680» (а.с. 8).

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 698489 від 10.03.2015 року та пояснень позивача, він одразу категорично заперечував вчинення ним дій щодо порушення правил дорожнього руху, вказуючи інспектору на вагомі обставини, яким, як видно з постанови в справі про адміністративне правопорушення, жодної оцінки інспектором не було дано. Крім того у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено двох свідків адміністративного правопорушення, а у оскаржуваній постанові в справі про адміністративне правопорушення містяться виправлення, зокрема щодо часу вчинення адміністративного правопорушення, що позбавляє суд визначити точний час вчинення адміністративного правопорушення, належним чином встановити обставини скоєння адміністративного правопорушення та розгляду справи про адміністративне правопорушення за вказаним протоколом. Також у оскаржуваній постанові в справі про адміністративне правопорушення відсутні посилання на пункти ПДР України, які порушив позивач та за які настає адміністративна відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП. (а.с. 7, 8).

З огляду на судову практику, зокрема пункт 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суд вважає, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 та 284 КУпАП . У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Частиною 1 ст. 69 КАСУ передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що

обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Згідно ст. 70 КАСУ докази мають бути належними та допустими, оскільки докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Речовими доказами є предмети матеріального світу, що містять інформацію про обставини, які мають значення для справи. Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи (ст. 80 КАСУ).

Пунктом 19 Наказу МВС України від 27.03.2009 № 111 «Про затвердження Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС» передбачено порядок застосування спеціальних технічних засобів та приладів. Відповідно до 19.1. Технічні засоби для визначення швидкості руху, фіксації порушень ПДР, складові частини системи відеофіксації транспортних засобів з розпізнаванням номерних знаків, прилади для виявлення підробок у документах застосовуються згідно з інструкціями про порядок їх використання. Згідно п. 19.2. забороняється застосування технічних засобів та приладів, які не сертифіковані, не сертифіковані в Україні у разі якщо вони підлягають сертифікації відповідно до чинного законодавства та які не пройшли метрологічної повірки або мають свідоцтво про таку повірку, термін дії якого минув, а також передавати такі прилади для користування безпосередньо на маршруті патрулювання без здійснення контролю командиром підрозділу результатів роботи приладу за зміну. Інформація про використання технічного засобу чи приладу працівником Державтоінспекції заноситься в графу 6 постової відомості (19.4).

Наказом МВС України № 33 від 01.03.2010 р. затверджено Перелік технічних засобів, що використовуються в підрозділах ДАІ для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, згідно якого прилад «Трукам» використовується підрозділами ДАІ МВС та він є спеціальним технічним засобом, який працює в автоматичному режимі та призначений для вимірювання швидкості руху транспортних засобів.

Як видно з постанови серії ПС1 № 512658 від 10.03.2015 р., вона винесена без належного зясування обставин, що підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Зокрема, з протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 698489 від 10.03.2015 року та постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 № 512658 від 10.03.2015 року вбачається, що швидкість руху транспортного засобу позивача вимірювалась за допомогою приладу «Трукам 000680», однак інспектором ДПС 2-го взводу роти ДПС ДАІ Івано-Франківської області ОСОБА_2 (відповідач) до матеріалів справи не було додано жодного документального підтвердження того, чи він складав залік з використання приладу «Трукам 000680», яким 10.03.2015 року проводився нагляд за дорожнім рухом з метою фіксації порушень ПДР, не було додано жодних даних про проходження даним приладом метрологічної повірки або свідоцтва про таку повірку, спосіб його установки та орієнтацію камер, тип носія інформації, його характерні прикмети. Крім цього, відповідачем не додано належних та допустимих доказів, на підтвердження скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, зокрема, у матеріалах адміністративної справи відсутні письмові пояснення свідків адміністративного правопорушення, а також показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, що не відповідає вимогам ст. 251 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач в судове засідання не зявився, заперечення на позов не подав, не надав суду показань технічних приладів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням ПДР.

За вищевказаних обставин, суд дійшов висновку про відсутність належних та достатніх доказів для констатування факту порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, відповідно, і вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є обґрунтованими, та, відповідно, такими, що підлягають до задоволення, а оскаржувану постанову слід скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі ч. 1 ст. 122, 245, 247, 251, 252, 280, 292, 293 КУпАП, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 171-2, 159-163, 254 Кодексу Адміністративного Судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови серії ПС1 № 512658 від 10.03.2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Скасувати постанову серії ПС1 № 512658 від 10.03.2015 року інспектора ДПС 2-го взводу роти ДПС ДАІ Івано-Франківської області ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в сумі 255 грн.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити, в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча

ОСОБА_3