Справа № 803/1172/15-а
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року м. ЛуцькСправа № 803/1172/15-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

cудді Смокович В.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Луцька обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області (далі Луцька ОДПІ, позивач, інспекція) звернулася в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, відповідач) про стягнення податкового боргу у розмірі 657 953,30 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач перебуває на обліку як платник податків у Луцькій ОДПІ та всупереч вимогам податкового законодавства не сплатив узгоджені грошові зобовязання у розмірі 657 953,30 грн. Інспекцією вживалися заходи досудового погашення заборгованості шляхом надіслання податкової вимоги, однак це не призвело до повного погашення податкового боргу, тому просить суд стягнути вказану суму до Державного бюджету України.

В судове засідання представник податкового органу не зявився, однак у клопотанні від 16 червня 2015 року просить суд розглядати справу за його відсутності (а.с.32).

Відповідач в судове засідання не зявилась, свого представника у судове засідання не направив, не повідомив суд про причини неявки, не подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, або заперечень проти позову, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду повісткою, яка направлена за адресою реєстрації згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу УДМС України у Волинській області (а.с.21). Однак повістка була повернута на адресу суду 03 червня 2015 року з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с.26).

Відповідно до частини одинадцятої статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Оскільки суд вжив всіх залежних від нього заходів для повідомлення відповідача про дату, час і місце судового розгляду, а повістка не вручена поштою з незалежних від суду причин, вважається, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про судове засідання.

Згідно з частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні. Частиною першою статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки в судове засідання сторони не прибули (при цьому, позивач просить суд розглядати справу за відсутності його представника, що є його правом), зазначене не перешкоджає судовому розгляду, а дану справу можливо розглянути і вирішити на основі наявних матеріалів, судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без фіксування адміністративного процесу технічними засобами.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 04 серпня 1994 року зареєстрований як фізична-особа підприємець Виконавчим комітетом Луцької міської ради Волинської області, однак 21 липня 2014 року припинив підприємницьку діяльність за власним бажанням, що підтверджується спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.19).

Як слідує зі спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, 21 липня 2014 року здійснено припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 за власним рішенням.

Відповідно до пункту 97.3 статті 97 Податкового кодексу України, у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрації у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності), погашення грошових зобов'язань та/або податкового боргу здійснюється за рахунок майна зазначеної особи.

Оскільки фізична особа-підприємець ОСОБА_1 у встановленому законом порядку припинив свою підприємницьку діяльність, тому у відповідності до правил пункту 97.3 статті 97 Податкового кодексу України погашення податкового боргу здійснюється за рахунок його майна, як фізичної особи.

В період здійснення своєї підприємницької діяльності стосовно відповідача були винесені податкові повідомлення-рішення від 17 травня 2010 року №/0 про нарахування основного зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 378 441,00 грн та штрафних санкцій у розмірі 189 220,50 грн (а.с.8), а також податкове повідомлення-рішення від 17 травня 2010 року №/0 про нарахування основного зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 238 305,80 грн (а.с.9).

Відповідач скористався своїм правом на судове оскарження цих рішень.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2011 року у справі № 2а-2341/10/0370, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2014 року, визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення Луцької обєднаної державної податкової інспекції від 17 травня 2010 року №/0 в частині визначення підприємцю ОСОБА_1 суми податкового зобовязання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на додану вартість всього в розмірі 148014,00 грн. (в тому числі: за основним платежем 98676,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 49338,00 грн.) (а.с.11-14).

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 17 листопада 2014 року касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 повернуто скаржнику (а.с.32).

Таким чином, загальний розмір грошового зобовязання за податковими повідомленнями-рішеннями від 17 травня 2010 року №/0, №/0 який не скасований судами становить 657 953,30 грн (а.с.7).

При цьому суд окремо зазначає, що оскільки вищенаведені податкові повідомлення-рішення були винесені в період дії Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», правила статті 60 Податкового кодексу України щодо необхідності відкликання скасованих судом рішень та прийняття нових рішень на не скасовану суму, не поширюються на спірні правовідносини.

Доказів сплати вищезазначеної заборгованості відповідач суду не надав.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Як визначено у підпунктах 14.1.39, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання; грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Позивач, субєкт владних повноважень, вживав заходів досудового погашення заборгованості шляхом направлення відповідачу податкової вимоги від 29 грудня 2014 року №14038-25 форми «Ф», однак вказані заходи не призвели до сплати боргу (а.с.10).

Одже, нараховані контролюючим органом та узгоджені в судовому порядку грошові зобовязання ОСОБА_1 у розмірі 657 953,30 грн є його податковим боргом.

За правилами пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Оскільки матеріалами справи підтверджена наявність у ОСОБА_1 узгодженого податкового боргу у розмірі 657 953,30 грн і на день розгляду справи доказів зворотнього суду не надано, тому суд дійшов висновку, що вимоги Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись частиною шостою статті 128, статтями 162-163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (43001, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України податковий борг у розмірі 657 953,30 грн (шістсот пятдесят сім тисяч девятсот пятдесят три гривні тридцять копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В. І. Смокович