Справа № 804/6175/15
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2015-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2015 р. Справа № 804/6175/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
при секретарі Ломідзе Д.Г.
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТРЕСПЕЦМАРКЕТ» про стягнення адміністративно господарських санкцій та пені,
13.05.15 року Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТРЕСПЕЦМАРКЕТ» про стягнення адміністративно господарських санкцій та пені у розмірі 180953,23 грн.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» для підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від загальної чисельності працюючих, а якщо працює від 15 до 25 чоловік у кількості 1 робочого місця. Одночасно, вимогами ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» визначено, що підприємства, установи і організації незалежно від форми власності і господарювання, де кількість працюючих інвалідів менша ніж встановлено нормативом, передбаченим ч. 1 ст. 19 Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається в розмірі середньорічної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом. Для відповідача на 2014 рік цей норматив робочих місць для інвалідів було встановлено у кількості 13 робочих місць, що підтверджується Звітом підприємства про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2014 рік за формою № 10-ПІ. Оскільки відповідач має 11 робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів на які інваліди не працевлаштовані, відповідач повинен був до 15.04.2015 року самостійно сплатити адміністративно господарські санкції у розмірі 180772,46 грн. Крім того, оскільки зазначені суми відповідачем самостійно не сплачені, нарахована пеня у розмірі 180,77 грн., і загальна сума заборгованості складає 180953,23 грн., яку просять стягнути в судовому порядку.
Представник позивача в судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просив задовольнити позов із підстав викладених у позові.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, надав до суду письмові заперечення, які приєднані до матеріалів справи (а.с. 14-18). З яких свідчить, що з боку відповідача у повному обсязі виконані всі вимоги ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», створені робочі місця для інвалідів у кількості 11 робочих місць, підприємством щомісяця подавались до Дніпродзержинського міського центру зайнятості звіти про наявність вакансій для інвалідів із зазначенням всієї необхідної інформації щодо вимог до претендентів. Обовязок працевлаштування інвалідів законом покладено на Державну службу зайнятості, однак інваліди з питань працевлаштування на підприємство Дніпродзержинського міського центру зайнятості протягом 2014 року не направлялись. Вимоги закону відповідачем виконані, у звязку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРСПЕЦМАРКЕТ» знаходиться на обліку у відділенні Фонду соціального захисту інвалідів.
Відповідно до ч.8 ст. 69 Господарського кодексу України, підприємство з правом найму робочої сили забезпечує визначену відповідно до Закону кількість робочих місць для працевлаштування неповнолітніх, інвалідів, інших категорій громадян, які потребують соціального захисту. Відповідальність підприємства за невиконання даної вимоги встановлюється законом.
Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.91 року № 875-ХІІ (далі Закон № 875-ХІІ).
Частиною 3 ст. 18 Закону № 875 передбачено, що підприємства, установи, організації зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 2 ст. 18-1 Закону № 875, Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.
Частинами 1 та 2 ст. 19 Закону № 875 для підприємств, установ, організацій установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів.
Абзацом 3 п.2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року № 70, передбачено, що інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платника страхових внесків на загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття з формою затвердженою Міністерством праці за погодженням з Держкомстатом.
Відповідно до ч.4 ст. 20 Закону України «Про зайнятість населення» від 01.03.1991 року № 803-ХІІ, підприємства, установи, організації незалежно від форми власності реєструються у місцевих центрах зайнятості за їх місцезнаходженням як платника збору до Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, щомісяця подають цим центрам адміністративні данні у повному обсязі, зокрема про наявність вільних робочих місць (вакансій), у тому числі призначених для працевлаштування інвалідів.
Таким чином, з огляду на наведені приписи чинного законодавства, обовязок з працевлаштування інвалідів покладається на Державну службу зайнятості, відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань, однак при умові надання підприємствами, установами та організаціями інформації про створені робочі місця, призначені для працевлаштування інвалідів.
Згідно з ч. 1 ст. 20 цього Закону підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, які використовують найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 25 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю.
Згідно з п.2 Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, затверджену Постановою Кабінету Міністрів України № 70 від 31.01.2007 року, сплата адміністративно-господарських санкцій здійснюється у строк до 15 квітня року, що настає за роком в якому відбулося порушення нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів.
Згідно ч. 2 ст. 20 Закону № 875 порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені; пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.
Відповідно до Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 70 від 31.01.2007р. на відповідача покладено обовязок щорічно до 1 лютого року, що настає за звітним, подавати відділенням Фонду соціального захисту інвалідів відомості про середню річну заробітну плату на підприємстві, середньооблікову чисельність штатних працівників облікового складу та про кількість працюючих інвалідів.
Як було встановлено в ході розгляду справи, позивач вважає, що на підставі Звіту відповідача за Формою № 10-ПІ за 2014 рік, за місця, призначені для працевлаштування інвалідів і не зайняті інвалідами, відповідач повинен був самостійно сплатити адміністративно господарські санкції та в подальшому нараховану пеню у загальному розмірі 180953,23 грн. (а.с. 5).
Судом встановлено, що протягом 2014 року відповідачем до Дніпродзержинського міського центру зайнятості подавались Звіти про наявність вакансій за Формою №3-ПН, затвердженою наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19.12.2005 року № 420 (з червня 2013 р. наказ Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 р. № 316), з яких вбачається, що відповідачем у графі 15 «Окрема категорія громадян у рахунок броні, а також інваліди, пенсіонери, студенти та інші» (п.4 «інваліди» по звітам з 01.06.2013 р.) зазначалось вакансій для інвалідів - 15 місць (а.с. 22-33).
Тобто, підприємством були створені робочі місця для працевлаштування інвалідів та ним були виконані вимоги ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».
Також судом встановлено, що самостійно інваліди до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТРЕСПЕЦМАРКЕТ» для працевлаштування не звертались. Випадків безпідставної відмови у прийнятті інвалідів на роботу та порушення норм трудового законодавства з боку центру зайнятості, встановлено не було.
Відповідно до інформації Дніпродзержинського міського центру зайнятості №1591 від 10.06.2015 року Відповідач приймав участь у ярмарках вакансій для осіб інвалідів 27.03.2014 року та 28.11.2014 року, круглих столах та семінарах з роботодавцями на тему «Шляхи подальшої співпраці центр" занятості з роботодавцями з питань працевлаштування осіб з інвалідністю» - 27.03.2014 p.,28.11.2014 року,з Дніпродзержинського міського центру зайнятості було направлено 5 осіб, із яких 5 особи -не відповідають вимогам.
Як було зазначено вище, на підприємства покладено обов'язок по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів, а не обов'язок їх безпосереднього працевлаштування.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до відповідача адміністративно господарських санкцій, оскільки відповідачем у повному обсязі виконано покладений на нього обовязок щодо працевлаштування інвалідів, дотримано існуючі правила здійснення господарської діяльності щодо забезпечення працевлаштування інвалідів та вжито всіх можливих заходів, спрямованих на забезпечення працевлаштування інвалідів на власне підприємство.
За змістом ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Позивачем не доведені ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.
Згідно статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТРЕСПЕЦМАРКЕТ» про стягнення адміністративно господарських санкцій та пені відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1