Справа № 357/5156/15-а
Суддя: Гапоненко А. П.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/5156/15-а
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Гапоненко А. П. ,

при секретарі Кричевська Н. В.,

за участю представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біла Церква справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київській області до міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції в Київській області, третя особа ОСОБА_1, про скасування постанови про накладення штрафу , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи його тим, що постановою відповідача про накладення штрафу від 23.03.2015 року за невиконання рішення суду відповідно до виконавчого листа по адміністративній справі № 357/11927/13-а від 18.09.2013 року, стягувачем по якому є ОСОБА_1, на позивача як боржника накладено штраф у розмірі 680,00 грн. Вважаючи, що постанова не ґрунтується на вимогах Закону України «Про виконавче провадження», винесена з порушенням норм діючого законодавства, позивач просить суд постанову державного виконавця про накладення штрафу від 23.03.2015 року за невиконання рішення суду скасувати.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, пославшись на обставини та підстави, викладені у адміністративному позові, просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні вимоги адміністративного позову не визнав повністю, надав суду копію виконавчого провадження, вважає постанову законною та обґрунтованою, оскільки судове рішення позивачем, як боржником виконавчого провадження, не виконано у повному обсязі, тому просить суд у задоволені позову відмовити.

За клопотанням сторони відповідача ухвалою суду від 13.05.2015 року до участі у справі була залучена в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог і яка є стягувачем у виконавчому провадженні - ОСОБА_1. Представник третьої особи у судовому засіданні заперечує проти задоволення адміністративного позову та підтвердив факт невиконання судового рішення позивачем у повному обсязі, тому вважає постанову про накладення штрафу законною та обґрунтованою.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи, 03.04.2015 на адресу управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві надійшла постанова державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції від 23.03.2015 року про накладення штрафу за невиконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі № 357/11927/13-а у встановлений державним виконавцем строк ( а.с.3).

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.09.2013 року у справі № 357/11927/13-а, яка набрала чинності, судом визнано протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області, яка полягає в не зарахуванні роботи ОСОБА_1 в відділенні анестезіології та інтенсивної терапії Білоцерківського пологового будинку до стажу роботи у подвійному розмірі, починаючи з 01.01.2004 року та зобовязано управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області здійснити перерахунок розміру пенсійного забезпечення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з урахуванням роботи в відділенні анестезіології та інтенсивної терапії Білоцерківського пологового будинку до стажу роботи у подвійному розмірі, починаючи з 01.01.2004 року. На підставі судового рішення 03.04.2014 року було видано виконавчий лист, який звернуто до виконання. 16.04.2014 року державним виконавцем міського відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного суду було відкрито виконавче провадження № 42992692.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

В червні місяці 2014 року на адресу позивача УПФУ у м. Білій Церкві надійшла вимога державного виконавця про надання інформації щодо виконання зазначеного рішення суду на яку позивач, як боржник у виконавчому провадженні, повідомив державного виконавця про виконання постанови Білоцерківського міськрайонного суду зазначивши, що стаж роботи ОСОБА_1 перераховано з 01.01.2004 року, розмір пенсії перераховано, а доплата, тобто пенсійне забезпечення, буде проведена з 13.02.2014 року. Дані обставини підтвердили учасники судового розгляду.

Таким чином судом встановлено, що позивач, як боржник у виконавчому провадженні, виконав судове рішення частково, тобто здійснив перерахунок стажу роботи з 01.01.2004 року, а перерахунок пенсійного забезпечення з врахуванням стажу роботи стягувача здійснено лише з 13.02.2014 року, а не з 01.01.2004 року, відповідно до судового рішення.

У відповідності до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Аналогічне правило міститься і в ч. 1 ст. 255 КАС України.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 Закон України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без повалених причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Оскільки постанова Білоцерківського міськрайонного суду від 18.09.2013 року у справі №357/11927/13-а є фактично не виконаною, рішення державного виконавця про накладення штрафу є законним та обґрунтованим.

Відповідно до частини 1 статті 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Пункт 13 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

У відповідності з частинами 1,2 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Враховуючи, що у визначений ч.2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» строк позивач рішення суду не виконав, відповідачем 23.03.2015 року за невиконання рішення суду накладено на останнього штраф у розмірі 680 грн.

Згідно ч. 2 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 2 ст.71 КАС України обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства Украї¬ни суд при вирішенні спору керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передба¬чені Конституцією України.

Враховуючи, що в підтвердження неможливості виконання рішення суду з поважних причин позивачем не було надано доказів як державному виконавцю так і в судовому засіданні, тому суд вважає постанову державного виконавця міського відділу ДВС законною та обґрунтованою.

За таких обставин суд вважає, що постанова щодо позивача про застосування штрафу ґрунтується на вимогах закону, тому скасуванню не підлягає, а позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 61 Конституції України, ст.ст. 25,75,82,89 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 6, 9, 17, 71, 158-163, 181,185-186 КАС України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволені адміністративного позову Управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київській області до міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції в Київській області, третя особа ОСОБА_1, про скасування постанови про накладення штрафу відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови суду виготовлений 16.06.2015 року.

Суддя ОСОБА_2