Справа № 826/5183/15
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5183/15 Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій Р.О. Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

16 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДГ» до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними дій, зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ДГ», звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, згідно якого ТОВ «ДГ» було відмовлено у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість з додатками за грудень 2014 року;

зобов'язати Державну податкову інспекцію у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві прийняти податкову декларацію ТОВ «ДГ» () з податку на додану вартість за грудень 2014 з додатками, датою її фактичного отримання, тобто 06.02.2015;

зобов'язати Державну податкову інспекцію у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві відобразити задекларовані ТОВ «ДГ» (код 38949777) показники (дані) у податковій декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 з додатками, в електронних базах даних податкової звітності ДПІ, у тому числі в інтегрованих картках ТОВ «ДГ» ().

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 травня 2015 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, оформлене листом від 13.03.2015 № 2846/10/26-51-22-02, згідно якого ТОВ «ДГ» відмовлено у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість з додатками за грудень 2014. Зобовязано ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві вважати податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю «ДГ» з податку на додану вартість за грудень 2014 з додатками такою, що подана платником податків у день її фактичного отримання Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві - 06.02.2015 о 10:46 год. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

У судове засідання не зявилися всі особи, які беруть участь у справі, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обовязкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 травня 2015 року без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що податкова інформація щодо неможливості проведення зустрічної звірки, яка розцінена відповідачем як дефект поведінки платника податків при поданні ним податкової звітності, була незаконно розцінена контролюючим органом як недолік заповнення податкової звітності, що може слугувати підставою для її неприйняття згідно з викладеними законодавчими положеннями.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржене рішення відповідача, оформлене листом від 13.03.2015 № 2846/10/26-51-22-02 не відповідає вимогам ст. 19 Конституції України, ст. ст. 48 49 Податкового кодексу України. Позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, оформленого листом від 13.03.2015 № 2846/10/26-51-22-02, згідно якого ТОВ «ДГ» фактично відмовлено у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість з додатками за грудень 2014 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 06 лютого 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ДГ» подало до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний податковий період грудень 2014 року з додатками, про що свідчить відповідний електронний звіт податкової інспекції з зазначенням дати отримання (квитанція № 2).

У поданій ТОВ «ДГ» до ДПІ податковій декларації зазначені усі обов'язкові реквізити, відповідно до п. 48.3 Податкового кодексу України. Зазначена податкова декларація була складена за встановленою формою податкової звітності з податку на додану вартість та заповнена відповідно до вимог Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 23.09.14 № 966 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14.10.14 за № 1267/26044).

Однак, відповідачем не було визнано вищевказану податкову декларацію з додатками, як податкову звітність.

Інформація про неприйняття податкової звітності ТОВ «ДГ» підтверджуються витягом з податкової інформації про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ДГ», який надійшов на адресу ТОВ «ДГ» листом від 13.03.15 № 2846/10/26-51-22-02, у якому зазначено, що податкова звітність ТОВ «ДГ» за грудень 2014 не визнана податковим органом, як податкова звітність.

Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом.

Обговорюючи правомірність вимог апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обовязком органу державної податкової служби.

Імперативний характер наведеної норми означає, що податковий орган не має права не прийняти фактично отриману податкову декларацію, подану платником податків в один із способів, передбачених пунктом 49.3 статті 49 Податкового кодексу України (особисто або через представника, поштою чи засобами електронного звязку).

Практична реалізація процедури прийняття податкової декларації визначається пунктами 49.8 та 49.9 статті 49 Податкового кодексу України.

Як передбачено нормою абзацу першого пункту 49.9 статті 49 Податкового кодексу України, за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобовязана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Згідно з пунктом 49.8 статті 49 Податкового кодексу України під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобовязана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обовязкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Отже, процедура прийняття податкової декларації полягає у вчиненні посадовою особою податкового органу фактичних дій із:

1) перевірки наявності та достовірності заповнення обовязкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 Податкового кодексу України;

2) реєстрації податкової декларації у день її отримання органом державної податкової служби.

При цьому, як встановлено пунктом 49.10 статті 49 Податкового кодексу України, відмова посадової особи органу державної податкової служби прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування відємного значення обєктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобовязань тощо), забороняється.

Водночас Податковим кодексом України передбачені спеціальні наслідки подання платником податків податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України. У такому разі, на підставі пункту 49.11 статті 49 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби зобовязаний надати платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Натомість замість письмового повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації платника податків останньому направлено лист, у якому повідомлено, що у ДПІ надає витяг з податкової інформації від 13.03.2015 № 2847/7/26-51-22-02 «Щодо неможливості проведення зустрічної звірки ТОВ «ДГ»».

У свою чергу, згідно з пунктом 49.12 статті 49 Податкового кодексу України, у разі отримання відмови органу державної податкової служби у прийнятті податкової декларації платник податків має право:

- подати податкову декларацію та сплатити штраф у разі порушення строку її подання;

- оскаржити рішення органу державної податкової служби у порядку, передбаченому статтею 56 цього Кодексу.

З наведених законодавчих положень випливає, що стадія прийняття податкової декларації органом державної податкової служби є, по суті, формальним рівнем податкового контролю, під час якого працівник податкового органу здійснює візуальну перевірку декларації та її аналіз за формальними ознаками. При цьому, підставою для невизнання податкової декларації податковою звітністю є такі дефекти її заповнення, які впливають на порядок адміністрування податку.

Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем до матеріалів справи не надано доказів виявлення податковою інспекцією недоліків спірної податкової декларації, які не відповідають наведеним критеріям. При цьому, податкова інформація щодо неможливості проведення зустрічної звірки платника податків, про що власне зазначає відповідач, на переконання суду, жодним чином не перешкоджає ідентифікації платника податків та не є перешкодою для формування показників податкової звітності та їх подальшої перевірки податковим органом.

Відтак, податкова інформація щодо неможливості проведення зустрічної звірки, яка розцінена відповідачем як дефект поведінки платника податків при подання ним податкової звітності, була незаконно розцінена контролюючим органом як недолік заповнення податкової звітності, що може слугувати підставою для її неприйняття згідно з викладеними законодавчими положеннями.

Слід також зазначити, що зазначена обставина не впливає на показники поданої позивачем декларації, не призводить до неможливості або ускладнення перевірки податковим органом зазначених у ній даних, а відтак, відсутні підстави для невизнання спірної декларації документом податкової звітності.

Таким чином, суд першої інстанції правильно визначив, що оскаржене рішення відповідача, оформлене листом від 13.03.2015 № 2846/10/26-51-22-02 не відповідає вимогам ст. 19 Конституції України, ст. ст. 48 49 Податкового кодексу України. Таким чином, висновок ДПІ про невизнання податкової звітності з підстав наявності податкової інформації щодо неможливості проведення зустрічної звірки ТОВ «ДГ» є помилковим.

Також колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із судом першої інстанції про необхідність зобовязати відповідача вважати податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю «ДГ» з податку на додану вартість за грудень 2014 року з додатками такою, що подана платником податків у день її фактичного отримання Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві - 06.02.2015 о 10:46 год.

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції критично оцінює послання податкового органу на анулювання свідоцтва платника ПДВ позивача, оскільки рішення про анулювання було прийнято 27 лютого 2015 року тоді як предметом даного спору є податкова декларація за грудень 2014 року, подана 06 лютого 2015 року.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У звязку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 травня 2015 року без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 травня 2015 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Пилипенко О.Є.

Суддя: Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.

.

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Шелест С.Б.

Глущенко Я.Б.