Справа № 2-а/489/16/2015
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 р.м.ОдесаСправа № 2-а/489/16/2015

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Тихонова Н.С.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

при секретарі Ханділян Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області, третя особа ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування вимог державного виконавця, визнання дій головного державного виконавця незаконними, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року пенсійний орган звернувся з вищевказаним адміністративним позовом.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 квітня 2015 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду пенсійний орган подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права, неповним з'ясування обставин, що мають значення для справи, у звязку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.09.2014 р. за № 02.1-24/5719 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Миколаївській області ОСОБА_2 було направлено вимогу державного виконавця на адресу Управління ПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва, відповідно до якої зазначено, що на примусовому виконанні у відділі перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-3965 від 24.11.2011 р., виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про зобов'язання УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва провести перерахунок ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст. 50, 54 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 01.06.2010 р. по інвалідності виходячи з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої п. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування № 1058 від 09.07.2003 р. та додаткової пенси у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до п. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058 та виплачувати з урахуванням фактично опечених сум пенсії. Згідно вказаної Вимоги державний виконавець вимагає від УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва виконати в повному обсязі Постанову суду, як це зазначено у виконавчому листі.

У зв'язку з надходженням даної вимоги позивачем УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва було повідомлено відповідача про виконання рішення суду в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення судів у справах щодо пенсійного забезпечення, які набрали законної сили, виконуються органами Пенсійного фонду України в межах покладених судом зобов'язань, з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством.

24.12.2014 р. за них. № 02.1-24/7542 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Миколаївській області ОСОБА_2 вдруге було направлено на адресу УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва вимогу державного виконавця про виконання рішення суду по справі № 2-3965 про проведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідача діяв в межах своєї компетенції, з урахуванням вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України, Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до Постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва по справі № 2-3965 зобов`язано УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва провести перерахунок ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст. 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 01.06.2010 р. по інвалідності виходячи з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої п. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування № 1058 від 09.07.2003 р. та додаткової пенсії у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до п. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058 та виплачувати з урахуванням фактично сплачених сум пенсії.

Вказана постанова набрала законної сили.

25.11.2011 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

За змістом ст. ст. 14, 255 КАС України постанови та ухвали адміністративного суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 р. № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі" найважливішим результатом здійснення правосуддя адміністративними судами є ухвалення судового рішення. Судове рішення - це акт правосуддя, ухвалений згідно з нормами матеріального та процесуального права і згідно з конституційними засадами та принципами адміністративного судочинства є обов'язковим до виконання на всій території України.

На підставі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) є сукупністю дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За правилами ч.1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

При цьому державний виконавець, відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження", зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Згідно ст.ст.5,11 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних та юридичних осіб та території України.

Вимога державного виконавця не є процесуальним документом, через що не підлягає скасуванню.

До того ж, рішення суду не має кінцевого терміну виконання, через що підлягає постійному виконанню, отже вимоги позивача зобов'язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Миколаївській області винести постанову на підставі п. 8 ст. 49 ЗУ "Про виконавче провадження" про фактичне виконання в повному обсязі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.07.2010 р. не може бути задоволена, як безпідставна.

Таким чином на підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що державний виконавець діяв в межах своєї компетенції, з урахуванням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 квітня 2015 року у справі № 2-а/489/16/2015 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення судового рішення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Дата складення у повному обсязі і підписання рішення суду 15 червня 2015 року.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: А.В. Крусян