Справа № 818/751/15
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 р.Справа № 818/751/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.,

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м.Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 14.04.2015р. по справі № 818/751/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексцентрик ЛТД"

до Державної податкової інспекції у м.Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

02.03.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ексцентрик ЛТД» (далі по тексту ТОВ «Ексцентрик ЛТД», позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області (далі по тексту ДПІ у м. Сумах, відповідач), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 25.11.2014 р. про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 182500 грн.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 14.04.2015 р. по справі № 818/751/15 адміністративний позов Науково-впроваджувального товариства з обмеженою відповідальністю "Ексцентрик ЛТД" до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено.

Визнано протиправним і скасувано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Сумах № НОМЕР_1 від 25 листопада 2014 року про збільшення Науково-впроваджувальному товариству з обмеженою відповідальністю "Ексцентрик ЛТД" суми грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 182500 (сто вісімдесят дві тисячі пятсот) грн.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 14.04.2015 р. по справі № 818/751/15, прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги з посиланням на дані ІС «Податковий блок» «Система автоматизованого співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» зазначив про наявність розбіжності між даними податкового кредиту позивача та податкових зобовязань його контрагента ТОВ «БК «Мангустін» за червень 2014 року на суму ПДВ 146000 грн., що виникла за рахунок акту ДПІ у Деснянському районі м. Києва від 04.08.2014 р. № 347/26-52-22-04-10/39059397 «Про неможливість проведення зустрічної звірки субєкта господарювання ТОВ «БК «Мангустін», код за , щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за березень, травень, червень 2014 року». Стверджує, що оскільки за результатами відносин із вказаним контрагентом було оформлено акт здачі-прийому робіт на суму ПДВ 151666,67 грн., при цьому ТОВ «БК «Мангустін» виписано позивачеві декілька податкових накладних на суму менше 10 тис. грн., які не зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних, наявне уникнення обовязку реєстрації податкових накладних у ЄРПН та порушення вимог п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України та Постанови Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010 р. «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних». Вказує, що ТОВ «БК «Мангустін» не надано до зустрічної звірки документів бухгалтерського обліку щодо фінансово-господарської діяльності за березень, травень та червень 2014 року, а відтак, господарські операції з позивачем по справі є безтоварними. У звязку з викладеним, вважає вірним висновок відповідача про завищення ТОВ «Ексцентрик ЛТД» податкового кредиту за результатами відносин з вказаним контрагентом на суму 146000 грн. та не вбачає підстав для скасування податкового повідомлення-рішення.

Позивач в надісланих до суду письмових запереченнях та в судовому засіданні просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції без змін. Зазначив, що господарські операції між позивачем та ТОВ «БК «Мангустін» повністю підтверджені первинними документами (актами прийому-передачі виконаних робіт, податковими накладними), виконаною проектною документацією. Вказав, що виготовлені вказаним контрагентом креслення були використані позивачем при виготовленні змійовиків, які в подальшому були реалізовані ТОВ «Южтехенерго» та експортовані до Республіки Куба. Пояснив, що видання позивачеві 16 податкових накладних обумовлено заблокуванням ДПІ у Деснянському районі м. Києва доступу до ЄРПН для ТОВ «БК «Мангустин», про що останній повідомив позивача електронною поштою. Відмітив, що дії ДПІ у Деснянському районі м. Києва щодо коригування показників податкової звітності ТОВ «БК «Мангустін» в АІС «Податковий блок» на підставі акту від 04.08.2014 р. № 347/26-52-22-04-10/39059397 були визнані протиправними в судовому порядку із зобовязанням ДПІ у Деснянському районі м. Києва відновити в АІС «Податковий блок» задекларовані ТОВ «БК «Мангустін» показників податкової звітності з ПДВ за березень, травень та червень 2014 року.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, в надісланому до суду письмовому клопотанні просив суд розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

З огляду на наведену норму, враховуючи, що відповідач по справі належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, подав клопотання про розгляд справи без участі свого представника, колегія суддів вважає за можливе розглянути адміністративну справу за відсутності представника відповідача.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ДПІ у м. Сумах проведена документальна позапланова виїзна перевірка НВ ТОВ "Ексцентрик ЛТД" з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства по фінансово-господарським операціям з ТОВ "БК "Мангустін" за період з 01.06.2014 р. по 30.06.2014 р., за результатами якої складено Акт від 15.10.2014 р. № 4114/2205/14001865/415 (а.с.7-31).

Зазначеним актом зафіксовано порушення позивачем пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.1881 ст.188, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.10. ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 146000 грн., у т.ч. за червень 2014 року на суму 146000 грн.

На підставі наведених висновків акту перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 25.11.2014 р. № НОМЕР_1, яким ТОВ "Ексцентрик ЛТД" збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість у розмірі 146000,00 грн. та нараховано штрафні санкції в сумі 36500,00 грн. (а.с.32).

Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з правомірності формування позивачем податкового кредиту по відносинам із ТОВ «БК «Мангустін», та, як наслідок, відсутності підстав для винесення спірного податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Як встановлено пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України ) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 вказаного Кодексу визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Положеннями п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Із системного аналізу вказаних вище правових норм, можливо дійти до висновку, що для отримання права на формування податкового кредиту із сум ПДВ, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник повинен мати податкові накладні, первинні бухгалтерські документи, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначені для використання у власній господарській діяльності.

Крім того, слід зазначити, що за змістом частини другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів для цілей ведення податкового обліку лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що між ТОВ "Ексцентрик ЛТД" (Замовник) та ТОВ «Будівельна компанія "Мангустін" (Виконавець) було укладено договір № 24 від 02.06.2014 р., за умовами якого Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобовязання по розробці конструкторської документації для виготовлення секцій змійовика у трьох виконаннях (а.с.44-46).

Виконання зобовязань за договором підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів здачі-прийому робіт (надання послуг) від 26.06.2014 р., якими відображено проведення Виконавцем розробки конструкторської документації для виготовлення секцій довгої та короткої сторін радіанної частини, секції конвекційної частини змійовика та пароперегрівача (а.с.100-115), а також копіями виготовленої проектної документації.

Виконавцем було виписано позивачеві податкові накладні, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с.47-62).

Виконані роботи на суму 910000,00 грн. було оплачені позивачем у безготівковій формі, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія банківської виписки (а.с.63).

З наявних в матеріалах справи копій вищезазначених первинних документів, оформлених в ході господарських операцій між ТОВ «Ексцентрик ЛТД» та його контрагентом ТОВ БК «Мангуст» вбачається, що останні оформлені у відповідності до вимог ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704; далі за текстом - Положення №88), а податкові накладні згідно з нормами п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України.

Вищевказані документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, п. 2.4 Положення № 88 спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак, є належними та допустимими доказами реальності вчинення господарських операцій.

Також, матеріалами справи підтверджено, що 26.05.2014 р. позивачем як постачальником було укладено договір № 01/14 із ТОВ «Южтехенерго» (Замовник), предметом якого є виготовлення та поставка продукції (змійовик радіаційної секції, змійовик пароперегрівача, змійовик камери конвекції), проведення техніко-комерційної інспекції у відповідності та надання Постачальником технічного сприяння для проведення монтажу (виконання шеф0монтажних робіт) на місці установки даного обладнання згідно зі специфікаціями та зобовязаннями, вказаними у Додатку № 4 (а.с.83-92).

Виконання вказаного договору підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткової накладної, податкових накладних, виписаних позивачем як постачальником, банківської виписки (а.с.93-97).

Крім того, 10.06.2014 року позивачем як замовником було укладено договір № 23 із ТОВ «НВП «Насоспромсервіс», предметом якого є виготовлення і поставка продукції в кількості і по цінам, найменуванням та нормам, технічним специфікаціям і якісним характеристикам, моделям або зразкам і особливостям, вказаним у Додатку № 1 (змійовик для зони конвекції і радіації третьої камери башти Т-102 печі F-101, секція довгої сторони радіантної частини змійовика, секція короткої сторони радіантної частини змійовика, секція конвекційної частини змійовика і пароперегрівач), проведення техніко-комерційної інспекції у відповідності з Додатком № 2, надання Постачальником технічного сприяння для проведення монтажу (виконання шеф-монтажних робіт) на місці установки даного обладнання згідно зі специфікаціями та зобовязаннями, вказаними у Додатку № 4 (а.с.64-75).

Отже, конструкторська документація була замовлена позивачем у ТОВ «БК «Мангустін» за договором від 02.06.2014 р. з метою забезпечення виконання власних господарських зобовязань перед замовником ТОВ «Южтехенерго», які виникли на підставі договору № 01/14 від 26.05.2014 р. щодо виготовлення технічної продукції, безпосереднім виробником якої є ТОВ «Насоспромсервіс».

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що господарські операції між позивачем та ТОВ «БК «Мангустін» повністю підтверджені первинними документами та мають реальний характер, а результати даних господарських операцій із замовлення конструкторської документації безпосередньо повязані з господарською діяльністю позивача.

Колегія суддів відхиляє посилання відповідача те, що ТОВ «БК «Мангустін» було виписано 16 податкових накладних на суму ПДВ до 10000 грн., з одночасним оформленням лише одного акту приймання-передачі виконаних робіт, оскільки за змістом п.201.10 ст.201 ПК України такі дії не є порушенням порядку видачі податкових накладних.

Крім того, матеріалами справи підтверджено оформлення 16 актів здачі-прийому виконаних робіт (надання послуг) (а.с.100-115).

Також, слід відмітити, що відповідачем не спростовано доводів позивача про блокування ДПІ у Деснянському районі м. Києва доступу до ЄРПН для ТОВ «БК «Мангустін».

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оформлення ТОВ «БК «Мангустін» декількох податкових накладних не є підставою для позбавлення позивача права на податковий кредит.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що висновку про безтоварність господарських операцій між позивачем та вищевказаним контрагентом відповідач дійшов у звязку з встановленням розбіжності в АІС «Податковий блок» за червень 2014 року на суму ПДВ 146000 грн., яка, у свою чергу, виникла за рахунок акту ДПІ у Деснянському районі м. Києва від 04.08.2014 р. № 347/26-52-22-04-10/39059397 «Про неможливість проведення зустрічної звірки субєкта господарювання ТОВ «БК «Мангустін», код за , щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за березень, травень, червень 2014 року», яким не підтверджено реальність господарських операцій, вчинених вказаним підприємством з платниками податків за березень, травень та червень 2014 року.

Однак, слід вказати, що з системного аналізу положень п.73.5 ст.73 Податкового кодексу України, п.п.6. 7 Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2010р. №1232, а також Порядку №984, випливає, що зустрічна звірка полягає у співставленні первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання (в даному випадку, позивача) з даними платника податків (відносно якого проводиться перевірка), з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій і розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Отже, зустрічна звірка суб`єкта господарювання може бути проведена податковим органом лише з питань взаємовідносин з певним платником податків (відносно якого проводиться основна перевірка, в ході якої і виникає необхідність ініціювання зустрічної звірки) та лише в разі наявності у розпорядженні податкового органу первинних документів або надання таких документів платником податків на обов'язковий письмовий запит податкового органу.

При цьому, судження податкового органу відносно правильності справляння платником податків сум податків та зборів за відображеними в податковій звітності показниками господарських операцій можуть бути викладені виключно в акті перевірки або довідці зустрічної звірки. Чинним законодавством не передбачено відображення таких суджень в акті про неможливість проведення перевірки або акті про неможливість проведення зустрічної звірки, де мають зазначатись лише обставини, котрі спричинили таку неможливість.

Крім того, колегія суддів зауважує, що дії ДПІ у Деснянському районі м. Києва щодо коригування показників податкової звітності ТОВ «БК «Мангустін» на підставі зазначеного акту про неможливість проведення зустрічної звірки були оскаржені до суду.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2014 р. по справі № 808/6141/14, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.04.2015 р., адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БК «МАНГУСТІН» до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві - задоволено.

Визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві щодо корегування показників податкової звітності ТОВ «БК «МАНГУСТІН» в АІС «Податковий блок» «Підсистемі автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» на підставі акту №347/26-52-22-04-10/39059397 від 04.08.2014 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «БК «МАНГУСТІН» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період: березень, травень, червень 2014 року.

Зобов'язано Державну податкову інспекцію у Деснянському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві відновити в АІС «Податковий блок» «Підсистема автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» показники податкової звітності ТОВ «БК «МАНГУСТІН» за період: березень, травень, червень 2014 року, що зазначені у податкових деклараціях з податку па додану вартість та були відкориговані на підставі акту №347/26-52-22-04-10/39059397 від 04.08.2014.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що акт ДПІ у Деснянському районі м. Києва від 04.08.2014 р. №347/26-52-22-04-10/39059397 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «БК «Мангустін» та розбіжність в АІС «Податковий блок», яка виникла у звязку з внесенням даних цього акту до зазначеної бази даних, не є належними та допустимими доказами безтоварності господарських операцій між позивачем та вказаним контрагентом.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність формування позивачем податкового кредиту по відносинам із ТОВ «БК «Мангустін» за червень 2014 року у розмірі 146000,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 25.11.2014 р. № НОМЕР_1 про збільшення позивачеві суми грошового зобовязання з ПДВ у розмірі 182500 грн., у т.ч. за основним платежем - 146000,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 36500,00 грн., діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, без дотриманням вимог ч.3 ст.2 КАС України, а отже, наявні підстави для скасування даного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 14.04.2015р. по справі № 818/751/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 16.06.2015 р.