Справа № 2-а-242/11
Суддя: Тарасенко О. В.
Дата ухвалення: 2011-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-242/2011 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2011 р.

Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого, судді Тарасенко О.В.

при секретарі Карнаух В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 5 Тернівського районного суду м. Кривого Рогу справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Тернівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про поновлення строку, визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії , -

ВСТАНОВИВ:

20.12.2010 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який уточнив 12.01.2011 року, до управління Пенсійного фонду України в Тернівському районі м.Кривого Рогу /далі Управління/ і просить визнати незаконними дії щодо нездійснення не здійснення перерахунку пенсії, зобовязати Управління до нарахувати та виплатити недоплачену допомогу за період з 01.01.2007 року по 31.10.2010 року у розмірі передбаченому ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни- 30% мінімальної пенсії за віком, в сумі 5648,70 грн., та проводити виплати довічно.

В обґрунтування вказує, що відповідно до ст.ст.1, 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, є дитиною війни, та його щомісячно повинна виплачуватися соціальна допомога в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком, відповідно до ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуваннявстановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність.

Рішеннями Конституційного суду України від 09.07.2007 р. та 22.05.2008 р. визнано такими, що не відповідають Конституції України норми законів про державний бюджет, якими змінено розмір вказаного грошового утримання. Таким чином допомога повинна була сплачуватися в розмірах встановлених ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни. Вона зверталася до відповідача, який відмовив їй в перерахунку допомоги листом від 15.11.2010 р., тому просить, зобовязати відповідача нарахувати, та сплатити суму допомоги в розмір передбаченому законодавством за вказаний період.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду с заявою про підтримку позову та розгляд справи у його відсутність.

Відповідач свого представника в судове засідання не надіслав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

Дослідивши письмові докази суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено посвідченням, довідкою а.с. 5,6, що позивач має статус Дитина війни.

Згідно ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни- дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Мінімальна пенсія за віком, відповідно до ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуваннявстановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність встановлено ст.62 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рікта становить: з 01 січня -380 грн., 01 квітня 406 грн. з 01 жовтня - 411 грн. А також встановлено ст.58 Закону України Про державний бюджет України на 2008 рікі складає з 01 січня -470 грн., 01 квітня 481 грн. з 01 липня 482 грн., з 01 жовтня -498 грн. Згідно ст.54 Закону України Про державний бюджет України на 2009 рік- прожитковий мінімум встановлений в розмірі що діяв в грудні 2008 р. 498 грн., а з 01.11.2009 р. в розмірі 573 грн.

Згідно з ч.2 ст. 95 Конституції України визначено, що виключно Законом України Про Державний бюджет Українина відповідний рік визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове використання цих видатків. Відповідно до ст.7 Закону Про соціальний захист дітей війни- фінансове забезпечення соціальних гарантій передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ст.71 п.12 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рікбуло призупинено дію ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, та встановлено що виплата вказаної допомоги здійснюється особам, які є інвалідами, у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Але рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. №6-рп/2007 за конституційним поданням 46 народних депутатів про соціальні гарантії громадян, визнано такими, що не відповідають Конституції України ст.71 п.12, ст.111 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік.

Згідно п.2, п.14 розділу 2 Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік було внесено зміни в ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, встановлена допомога дітям війнив розмірі надбавки встановленої для учасників війни, яка дорівнює 10 відсоткам від прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008, визнано такими, що не відповідають Конституції України п.2, п.14 розділу 2 Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік.

Відповідно до ч.2 ст.73 Закону України Про Конституційний Суд України, якщо акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України, вони оголошуються не чинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним судом України рішення про їх неконституційність.

Відповідно до п.8 Постанови КМ України №530 від 28.05.2008 р. Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадянвстановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ( 3551-12 ) та "Про жертви нацистських переслідувань") (1584-14 ) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у таких розмірах: з 22 травня - 48,1 гривні, з 1 липня - 48,2 та з 1 жовтня - 49,8 гривні.

Оскільки ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війнипередбачено виплату соціальної допомоги в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, то посилання відповідача на норми ст.ст.71 п.12 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік, та норми п.2, п.14 розділу 2 Закону України Про державний бюджет України на 2008 рікякі визнано неконституційними суд вважає незаконними. Як і виплату позивачу соціальної допомоги в розмірах передбачених п.8 зазначеної Постанови КМ України.

Право позивача на допомогу в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком встановлено Законом, який має вищу юридичну силу.

Згідно ст.92 п.1 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод визначаються виключно законами України.

Розмір мінімальної пенсії за віком передбачено ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність. Розмір прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність законодавчо встановлений, як вказувалося Законами України про державний бюджет на відповідні 2006 - 2010 р.р.

Відповідно до п.4 ст.28 КАС України забороняється відмова в розгляді та вирішення адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини. Пунктом 7 ст.9 КАС України передбачено, що у разі відсутності закону що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини. Таким чином, при відсутності визначення розміру мінімальної пенсії за віком Законом України Про соціальний захист дітей війни, суд виходить з розрахункової величини для обчислення мінімальної пенсії за віком прожиткового мінімуму відповідно до ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 99 КАС України яка діяла на час звернення позивача до суду 20.12.2010 р. для звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав. Відповідно до ст.100 КАС України /в редакції 2005 р./ пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення Конституційного суду України № 6-рп/2007, на яке посилається позивач, було оприлюднене і набрало силу з 09.07.2007, тобто на момент звернення позивача до суду 20.12.2010 року а.с.2, пройшло більше одного року. Зазначене рішення було офіційно оприлюднене в Віснику Конституційного Суду України№ 4 від 07.11.2007 року. Суд, вважає, що будь-які обєктивні чи субєктивні причини не позбавляли позивача можливості звернутися до суду в визначені законом строки з відповідним позовом до відповідача, якщо позивач вважав, що діями чи бездіяльністю відповідача порушуються його права та законні інтереси.

За таких обставин, з урахуванням часу звернення позивача до суду 20.12.2010 р та огляду на те, що виплати які вимагає провести позивач носять періодичний, щомісячний характер, суд вважає за необхідним позов задовольнити частково в межах річного строку звернення до суду з 20.12.2009 р.

Тому згідно ст.2, 11, 162 КАС України порушене право позивача підлягає захисту, слід визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Тернівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області щодо нездійснення призначення, донарахування та виплати соціальної допомоги за період з 20.12.2009 року по 07.11.2011 року, зобовязати Управління призначити, до нарахувати і виплатити позивачу недоотриману нею за період з 20.12.2009 року по 07.11.2011 року включно державну соціальну допомогу відповідно до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої ст.28 ч.1 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуванняна час її виплати з 20.12.2009 року по 07.11.2011 року включно.

В частині позову про зобовязання відповідача здійснити в подальшому сплачувати соціальну допомогу, слід відмовити, тому як суд визначає, чи було порушено права позивача при прийнятті (вчинені) рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень і не може встановлювати на майбутнє можливість порушення відповідачем імовірних прав позивача передбачених ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та ст.42 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Крім того не підлягає задоволенню також і вимога про стягнення соціальної допомоги в сумі 5648,70 грн., так як Адміністративний суд не наділений правом на призначення та визначення розміру виплати допомоги замість субєкту владних повноважень, ці дії відносяться до виключної компетенції субєкту владних повноважень відповідач.

На підставі ст.6 Закону „Про соціальний захист дітей війни, ст.28 ч.1 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, керуючись ст.2,11,49,51,69,71, 94, 99, 100, 158-160 ч.1-3, 161-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково, визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Тернівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області щодо нездійснення призначення, донарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війниза період з 20.12.2009 року по 07.11.2011 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Тернівському районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області призначити, до нарахувати і виплатити ОСОБА_1 недоотриману ним за період з 20.12.2009 року по 07.11.2011 року включно державну соціальну допомогу відповідно до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої ст.28 ч.1 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуванняна час її виплати з 20.12.2009 року по 07.11.2011 року включно.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАСУ , а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СУДДЯ: