Справа № 825/845/15-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Заяць О.В. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року Справа: № 825/845/15-а

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Жигіля Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до Прокуратури м. Чернігова про зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 ( далі позивач ) звернулась до суду з адміністративним позовом до Прокуратури м. Чернігова ( далі відповідач ) про:

- зобовязання відповідача відкликати заяву про передачу виконавчого листа на виконання до Центрального відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції як незаконну;

- зобовязання відповідача припинити підтримку переслідувачів позивача та її підопічної доньки ОСОБА_3 за місцем їх проживання.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 березня 2015 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення адміністративного позову в повному обсязі, так як, на думку апелянта, зазначена постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 1 ст. 197 КАС України розглядає справу за їх відсутності в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у серпні 2014 року Прокуратура м. Чернігова звернулась до суду з позовом в інтересах ОСОБА_4, який є інвалідом та не здатний самостійно захистити свої інтереси, до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном та заборону вчинення дій.

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 12 грудня 2014 року, яке набрало законної сили, зазначений позов було задоволено частково та зобов'язано ОСОБА_2 усунути ОСОБА_4 перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом її звільнення від розміщених в ній будівельних матеріалів, установлених у вигляді перегородки в житловій кімнаті площею 13,8 кв.м.

На підставі та на вкидання зазначеного судового рішення прокурором було отримано відповідний виконавчий лист від 26.01.2015 р. №2/751/1621/14 та направлено його на виконання до Центрального відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції ( далі Центральний відділ ДВС Чернігівського МУЮ ).

12.02.2015 р. постановою державного виконавця за вказаним виконавчим листом було відкрито виконавче провадження, яке в наступному було закінчено на підставі п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у звязку з фактичним виконанням судового рішення.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що повноваження відповідача щодо здійснення представництва інтересів громадян у суді є його дискреційною компетенцією, яка реалізується субєктом влади для виконання його функцій і завдань, а також з того, що відкликання виконавчого листа, на виконання якого проведені певні виконавчі дії і який фактично виконано, законодавством не передбачено, водночас, особа, яка вважає, що її права, свободи та/або законні інтереси були порушені в ході виконавчого провадження, може звернутися до суду з позовом на дії, бездіяльність та/або рішення державного виконавця ( органу ДВС України ), які вона вважає протиправними.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Цивільно-процесуальним кодексом України ( далі ЦПК України ), нормами Закону України «Про виконавче провадження» ( далі Закон № 606-XIV ).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 5 ст. 55 Конституції України закріплено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 121 Конституції України, прокуратура України становить єдину систему, на яку покладаються, зокрема, представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 ЦПК України, з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою ( заявою ), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. При цьому прокурор повинен надати суду документи, які підтверджують неможливість громадянина самостійно здійснювати представництво своїх інтересів.

У п. 2 ч. 1 ст. 19 Закону № 606-XIV визначено, що Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді.

За змістом ч. 1, 2 ст. 25 Закону № 606-XIV, Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що представництво в суді інтересів громадян, які не здатні самостійно звернутися до суду, та звернення на підставі відповідного судового рішення із заявою про передачу виконавчого листа на виконання до ДВС України належить до компетенції органів Прокуратури, а відкриття та здійснення виконавчого провадження до повноважень належних структурних підрозділів ДВС України.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач здійснював представництво інтересів ОСОБА_4 в суді та на підставі ухваленого судового рішення і отриманого на його підставі виконавчого листа звернувся із заявою про передачу виконавчого листа на виконання до Центрального відділу ДВС Чернігівського МУЮ, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 121 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 19 Закону № 606-XIV.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України, зокрема п. 2 ч. 1 ст. 121, і чинним законодавством, а саме: ч. 2 ст. 45 ЦПК України, п. 2 ч. 1 ст. 19 Закону № 606-XIV.

Крім того, як було правильно встановлено судом першої інстанції, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, який міститься у матеріалах справи / а.с. 23-26 /, виконавче провадження за виконавчим листом від 26.01.2015 р. №2/751/1621/14 закінчено за п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону № 606-XIV, тобто у звязку з повним виконанням рішення суду, на підставі та на виконання якого було видано вказаний виконавчий лист, а відкликання виконавчого листа після повного виконання судового рішення, на підставі якого його було видано, чинним законодавством, зокрема ст. 47 Закону №606-XIV, не передбачено.

Більш того, зобовязання відповідача вчинити дії, про які просить позивач, призведе до втручання в його дискреційні повноваження, що суперечить вимогам ст. 2 КАС України та приписам Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2, прийнятій 11.03.1980 р. на 316-й нараді, водночас, особа, яка вважає, що її права, свободи та/або законні інтереси були порушені в ході виконавчого провадження, може звернутися до суду з позовом на дії, бездіяльність та/або рішення державного виконавця ( органу ДВС України ), які вона вважає протиправними.

Доводи апелянта про те, що відповідач безпідставно звернувся до Центрального відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції із заявою про передачу виконавчого листа на виконання, колегія суддів вважає безпідставними і такими, що суперечать приписам п. 2 ч. 1 ст. 121 Конституції України і п. 2 ч. 1 ст. 19 Закону № 606-XIV.

Посилання апелянта на те, що в ході виконавчого провадження її було безпідставно оштрафовано начебто за вказівками прокурора, є не обґрунтованими і такими, що не підтверджуються належними і допустимими, у розумінні ст. 70 КАС України, доказами, а накладення на позивача штрафу Центральним відділом ДВС Чернігівського МУЮ в рамках виконавчого провадження за виконавчим листом від 26.01.2015 р. №2/751/1621/14 жодним чином не вказує на неправомірність дій чи рішень Прокуратури м. Чернігова, а свідчить про виникнення правовідносин між позивачем і зазначеним структурним підрозділом ДВС України.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає їх такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності жодних правових підстав для задоволення даного адміністративного позову та вважає, що судом першої інстанції було повно встановлено обставини справи, а рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у відповідності з вимогами ст. 159 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а постанова Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 березня 2015 року без змін.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 березня 2015 року без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Карпушова О.В.