Справа № 813/1535/13а
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 р. Справа № 876/8936/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Яворського І. О., Сапіги В. П.;

за участю секретаря судового засідання Мартинишина Р. С.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2013 року в справі за позовом приватного підприємства «Гранекс» до Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби про визнання незаконними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

27 лютого 2013 року Львівським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву приватного підприємства «Гранекс» до Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби № /819 від 15 січня 2013 року; № /820 від 15 січня 2013 року.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що висновки акту ДПІ у Личаківському районі м. Львова, на підставі якого прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, не відповідають фактичним обставинам фінансово-господарської діяльності позивача. Зазначено, що включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту відповідно до податкових накладних, отриманих від контрагентів, та вартості придбаних послуг до валових витрат обґрунтовано нормами законодавства, зокрема Податковим кодексом України.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2013 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення, прийняті Державною податковою інспекцією у Личаківському районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби 15 січня 2013 року № /819 та № /820.

Зазначену постанову мотивовано тим, що висновки відповідача, як органу державної податкової служби, про безтоварність та нереальність укладених позивачем з ПП «Контакт-М», ТзОВ «Альбіон 2011», ТзОВ «СВН-Антарекс» в І півріччі 2012 року договорів не є обґрунтованими, не знайшли свого підтвердження зібраними у справі належними та допустимими доказами та ґрунтуються на припущеннях.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем Державною податковою інспекцією у Личаківському районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що ТОВ СВН «Антарекс», ТзОВ «Альбіон 2011», ПП «Контакт» не знаходяться за податковою адресою, у нього відсутні основні фонди, складські приміщення, виробничі потужності для здійснення будь-якого виду діяльності. Також зазначено, що представлені позивачем до перевірки первинні документи не підтверджують факту реальності здійснення ним господарських операцій, а також поставки на послуг та законність відображення даних правовідносин у податковій звітності.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що за результатами позапланової виїзної перевірки ПП «Гранекс» з питань взаємовідносин з ПП «Контакт М» за період з 01 травня 2012 року по 31 травня 2012 року, ТзОВ «Альбіон» за період грудень 2011 року, січень 2012 року, травень 2012 року, ТзОВ «СВН-Антарекс» за травень 2012 року, результати якої оформлено актом № 435/22-10/36610407 від 28 грудня 2012 року, ДПІ в Личаківському районі м. Львова прийнято податкові повідомлення-рішення № /819 від 15 січня 2013 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 8531,00 грн., у тому числі за основним платежем - 6825,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 1706,00 грн. та № /820, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 25990,00 грн., у тому числі за основним платежем - 20792,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 5198,00 грн.

У акті перевірки зокрема зазначено, що господарські операції з контрагентами ТзОВ «Альбіон 2011», ТзОВ «СВН-Антарекс» та ПП «Контакт-М», які відображені позивачем в пред'явлених до перевірки первинних бухгалтерських документах, не мають достатньої доказовості фактичного здійснення, і, як наслідок, така діяльність ПП «Гранекс» була спрямована лише на створення умов для отримання права на формування податкового кредиту та витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на прибуток.

Згідно з п. 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 статті 9 цього ж Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо-безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно п.152.1. ст.152 Податкового кодексу України податок на прибуток нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною пунктом 151.1 статті 151 цього кодексу, від податкової бази, визначеної згідно зі ст.149 цього кодексу. Згідно ст.149 кодексу, податковою базою для цілей цього розділу визнається грошове вираження прибутку як об'єкта оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього кодексу, з урахуванням положень ст.ст.135-137 та 138-143 цього кодексу.

Відповідно до п.п. 134.1.1. п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі ст.ст.135-137 цього кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі ст.ст.138-143 цього кодексу, з урахуванням правил, встановлених ст.152 цього кодексу.

Склад витрат та порядок їх визнання передбачений ст.138 Податкового кодексу України, витрати, що не враховуються при визначенні оподатковуваного прибутку визначені ст.139 Кодексу. Так, відповідно до п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Пунктом 138.4 ст. 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, в тому числі, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.180.1 ст. 180 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платником податку на додану вартість є: будь-яка особа, що провадить господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу; будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку; будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України, а також: особа, на яку покладається дотримання вимог митних режимів, які передбачають повне або часткове умовне звільнення від оподаткування, у разі порушення таких митних режимів, встановлених митним законодавством; особа, яка використовує, у тому числі при ввезенні товарів на митну територію України, податкову пільгу не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із цим Кодексом, а також будь-які інші особи, що використовують податкову пільгу, яку для них не призначено.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит згідно п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України є дата здійснення першої з наступних подій: дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг); дата отримання податкової накладної.

Не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами (п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що 15 травня 2012 року між позивачем (підрядник) та ТзОВ «СВН-Антарекс» (субпідрядник) укладено договір № 6, згідно якого субпідрядник зобов'язується виконувати підготовчі земляні роботи для улаштування бетонної основи під мощення гранітною бруківкою на об'єкті генпідрядника за адресою м. Львів, вул. Старознесенська, 70 в установлені договором умови та строки, а генпідрядник зобов'язується надати субпідрядникові фронт робіт, а також оплатити вартість робіт на об'єкті (п. 1.1. договору). У відповідності до п. 2.1 договору, будівельні роботи на об'єкті виконуються з матеріалів та устаткування субпідрядника та виконаними повинні бути протягом 30 днів з моменту підписання договору (п. 3.1 договору).

Факт надання послуг підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт ф. КБ-2в від 30 травня 2012 року за травень 2012 року, згідно якого загальна вартість робіт становить 57000,00 грн., в т.ч. ПДВ 9500,00 грн. Вказаний акт містить детальний опис та локальний кошторис робіт, що було виконано. За наслідками надання послуг між ТзОВ «СВН-Антарекс» та ПП «Гранекс» було також складено акт № 497 від 30 травня 2012 року на аналогічну суму.

Встановлено, що оплата отриманих послуг здійснювалась позивачем на ТзОВ «СВН-Антарекс» у відповідності до довідки про вартість виконаних будівельних робіт ф. КБ-3 за травень 2012 року на підставі рахунку на оплату № 466 від 30 травня 2012 року на суму 57000,00 грн., в т.ч. ПДВ 9500,00 грн. Доказами оплати є наявна в матеріалах справи копія платіжного доручення № 203 від 11 червня 2012 року на суму 28500,00 грн. з призначенням платежу - за підготовчі роботи згідно рахунку № 466 від 30 травня 2012 року, а також, копія платіжного доручення № 306 від 28 серпня 2012 року на суму 28500,00 грн., в т.ч. ПДВ 4750,00 грн., з призначенням платежу - за підготовчі роботи згідно договору № 11 від 06 серпня 2012 року про відступлення права вимоги від ТзОВ «СВН-Антарекс» до ПП «Унісон Дизайн».

ПП «Гранекс» сформовано податковий кредит травня 2012 року на підставі податкової накладної № 165 від 30 травня 2012 року на суму 57000,00 грн., в т.ч. ПДВ 9500,00 грн., виписаної ТзОВ «СВН-Антарекс», яка не містить недоліків в оформленні.

Крім того, 10 квітня 2012 року між ПП «Гранекс» (замовник) та ТзОВ «Альбіон 2011» (виконавець) укладено договір за № 28, згідно якого відповідно до наданої замовником інформації (матеріалів), виконавець зобов'язується виконати розробку програмного забезпечення у вигляді HTML - коду рекламного сайту за адресою www.granex.com.ua, виконати його текстове та графічне наповнення, забезпечити його просування шляхом розміщення реклами сайту на інших веб-ресурсах (п. 1 договору). Дія договору припиняється 10 липня 2012 року, тобто, через три місяці з моменту його підписання. (п. 5.1 договору). У відповідності до п. 6 договору, вартість послуг із розміщення реклами в мережі Інтернет, яка включає розробку HTML-коду сайту www.granex.com.ua,дизайну сайту www.granex.com.ua, розміщення та опису графічної інформації, створення та розміщення текстового наповнення, розміщення зовнішніх посилань на сайт, становить 28750,00 грн., в т.ч. ПДВ.

Факт надання послуг виконавцем ТзОВ «Альбіон 2011» замовнику ПП «Гранекс» підтверджено відповідними актами № 1182 від 24 травня 2012 року на суму 28750,00 грн., в т.ч. ПДВ 4791,67 грн. та № ОУ-041676/12/05 від 31 травня 2012 року на суму 47,36 грн., в т.ч. ПДВ 07,89 грн., а саме існування сайту - print-screen веб-сторінок з www.granex.com.ua та переліком Інтернет-ресурсів, де розміщено посилання на www.granex.com.ua. Крім того, зміст сайту «доставка і монтаж виробів з каменя по всій Україні», «гранітна бруківка та благоустрій», «фасади та вхідні групи», «сходи з каменю», «каталог каменю» відповідає змісту видів діяльності ПП «Гранекс», зазначених в статуті та довідці АА № 722124 з ЄДРПОУ.

Також встановлено, що оплата отриманих послуг здійснювалась позивачем на підставі рахунку на оплату № 1228 від 24 травня 2012 року згідно договору № 28 від 10 квітня 2012 року щодо послуг - розміщення реклами в мережі Інтернет - на загальну суму 28750,00 грн., в т.ч. ПДВ 4791,67 грн. Доказом часткової сплати є наявна в матеріалах справи копія платіжного доручення № 204 від 11 червня 2012 року на суму 15750,00 грн. з призначенням платежу - за підготовчі роботи згідно рахунку № 1228 від 24 травня 2012 року, а також, копія платіжного доручення № 305 від 28 серпня 2012 року на суму 13000,00 грн., в т.ч. ПДВ 2166,67 грн. з призначенням платежу - оплата боргу згідно договору № 3 від 01 серпня 2012 року про відступлення права вимоги від ТзОВ «Альбіон 2011» до ТзОВ «Вегрус».

ПП «Гранекс» сформовано податковий кредит травня 2012 року на підставі податкової накладної № 94 від 24 травня 2012 року на суму 28500,00 грн., в т.ч. ПДВ 4791,67 грн., виписаної ТзОВ «Альбіон 2011», яка не містить недоліків в оформленні.

Крім того, 02 квітня 2012 року між ПП «Гранекс» (підрядник) та ПП «Контакт-М» (субпідрядник) укладено договір № 7 про виконання лицювальних робіт натуральним каменем, згідно п. 1.1 якого підрядник доручає, а субпідрядник бере на себе зобов'язання виконати роботи з облицювання та обробки натурального каменю згідно із наданим кресленням, стандартами якості та діючими ДБН на об'єкті замовника, що знаходиться за адресою м. Львів, вул. Кн. Романа, 20/1. Розрахунок за виконані роботи підрядник проводить із субпідрядником впродовж 10 робочих днів з моменту підписання договору.

Факт виконання підрядником умов договору про забезпечення субпідрядника необхідними інструментами та матеріалами для виконання роботи, передбаченої п. 1.3 договору, підтверджено відповідними актами приймання-передачі обладнання та інструментів від 03 травня 2012 року, 21 травня 2012 року, актом приймання-передачі матеріалів від 03 травня 2012 року.

За наслідками виконаних робіт між субпідрядником ПП «Контакт-М» та генпідрядником ПП «Гранекс» підписано відповідний акт № 40 від 17 травня 2012 року на суму 38999,98 грн., в т.ч. ПДВ 6500,00 грн.

Оплата отриманих послуг здійснювалась позивачем на підставі рахунку на оплату № 45 від 07 травня 2012 року згідно договору № 7 від 02 квітня 2012 року щодо обробки та монтажу каменю в кількості 14,29 кв.м. на загальну суму 38999,98 грн., в т.ч. ПДВ 6500,00 грн. Доказом сплати є наявна в матеріалах справи копія платіжного доручення № 205 від 11 червня 2012 року на суму 18124,98 грн. з призначенням платежу - за підготовчі роботи згідно рахунку № 45 від 07 травня 2012 року, а також копія платіжного доручення № 307 від 28 серпня 2012 року на суму 20875,00 грн., в т.ч. ПДВ 3479,17 грн. з призначенням платежу - за підготовчі роботи згідно договору № 8 від 27 липня 2012 року про відступлення права вимоги від ПП «Контакт-М» до ПП «Унісон Дизайн» (копія наявна в матеріалах справи).

ПП «Гранекс» сформовано податковий кредит травня 2012 року на підставі податкової накладної № 10 від 17 травня 2012 року на суму 38999,98 грн., в т.ч. ПДВ 6500,00 грн., виписаної ПП «Контракт-М», яка не містить недоліків в оформленні.

Крім того, на підтвердження факту виконання робіт ТзОВ «СВН-Антарекс» та ПП «Контакт-М» для замовників позивачем представлено копії договорів про виконання зобов'язання самостійно або залученими силами з використанням свої матеріалів та устаткування монтажних робіт з облицювання натуральним каменем об'єктів по вул. Старознесенській, 70 та вул. Кн. Романа, 20/1 в м. Львові, укладені з ТзОВ «Ореста» 15 травня 2012 року № 265 та ПП «Кейтерінг-сервіс» 09 квітня 2012 року № 250.

Первинні та інші документи, що були надані під час проведення документальної перевірки ПП «Гранекс» та подані в ході судового розгляду на підтвердження позовних вимог, зокрема, податкові накладні, акти про надання послуг, акти приймання виконаних робіт, рахунки на оплату, довідки про вартість виконаних робіт, договори про надання послуг, платіжні доручення тощо підтверджують зв'язок понесених витрат позивача по придбанню послуг з розробки програмного забезпечення, підготовчих земляних робіт, обробки та монтажу каменю з його господарською діяльністю.

Як вбачається з акта документальної перевірки № 435/22-10/36610407 від 28 грудня 2012 року, підставою для висновку про безтоварність господарських операцій позивача з його контрагентами стали акти про неможливість проведення зустрічних звірок цих контрагентів та висновки податкових органів про те, що вони (контрагенти) не мають основних фондів та виробничих потужностей, трудових ресурсів, транспортних засобів для здійснення господарської діяльності в частині купівлі, продажу, реалізації, зберігання та відвантаження ТМЦ, зазначенні контрагенти не знаходяться за місцем реєстрації тощо.

В актах про неможливість проведення зустрічних звірок, на які покликались ревізори в своїх висновках, висновок щодо відсутності необхідних умов для ведення господарської діяльності не може заслуговувати на увагу, оскільки чинне законодавство України не визначає норми необхідних умов для здійснення того чи іншого виду господарської діяльності, у зв'язку з чим доводи інспекторів податкової служби щодо відсутності таких умов мають виключно оціночний характер та базуються на припущеннях. Відсутність у податкового органу можливості перевірки суб'єкта підприємницької діяльності теж не може слугувати беззаперечним доказом наявності фіктивності такого підприємства.

Аналізуючи матеріали справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що поданих ПП «Гранекс» первинних бухгалтерських документів достатньо для висновку про реальність господарських операцій з ПП «Контакт-М» за період з 01 травня 2012 року по 31 травня 2012 року, ТзОВ «Альбіон 2011» за період грудень 2011 року, січень 2012 року, травень 2012 року, ТзОВ «СВН-Антарекс» за травень 2012 року.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний звязок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 41, 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2013 року в справі № 813/1535/13-а без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: І. О. Яворський

В. П. Сапіга

Ухвалу складено в повному обсязі 16 червня 2015 року.