Справа № 820/1650/15
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 р.Справа № 820/1650/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.04.2015р. по справі № 820/1650/15

за позовом ОСОБА_1

до Державного інспектора Державної інспекції сільського господарства у Харківській області ОСОБА_2 , Державної інспекції сільського господарства у Харківській області

про визнання незаконними дій, визнання незаконним та скасування акту,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2015 року ОСОБА_1 (далі по тексту- Прасол О.Л., позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до державного інспектора Державної інспекції сільського господарства у Харківській області ОСОБА_2, в якому просив визнати незаконними дії Державного інспектора Державної інспекції сільського господарства у Харківській області ОСОБА_2 щодо проведення перевірки від 15.01.2010 року з питань дотримання вимог земельного законодавства ОСОБА_3; визнати незаконним та скасувати акт перевірки державного інспектора Державної інспекції сільського господарства у Харківській області ОСОБА_2 від 15.01.2010 року.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.04.2015 року клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду задоволено та поновлено позивачу строк звернення до суду по справі №820/1650/15.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.04.2015 року залучено в якості другого відповідача по справі - Державну інспекцію сільського господарства у Харківській області.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 22.04.2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов в повному обсязі.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивача, Державна інспекція сільського господарства у Харківській області, посилаючись на законність та обгрунтованість постанови суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - залишити без змін.

Позивач в судовому засіданні суду апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі, просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов.

Представник відповідача - Державної інспекції сільського господарства у Харківській області - в судове засідання суду апеляційної інстанції не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином, надав клопотання про розгляд справи без участі.

Відповідач - державний інспектор Державної інспекції сільського господарства у Харківській області ОСОБА_2 - в судове засідання суду апеляційної інстанції не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши позивача, переглянувши в межах апеляційної скарги постанову суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що відповідно до вимог статей 6, 10 Закону України Про державний контроль за використанням та охороною земель державним інспектором Державної інспекції сільського господарства у Харківській області ОСОБА_2 проведено перевірку з питань дотримання вимог земельного законодавства власником приватного садового будинку ОСОБА_3, за результатами якої складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 15.01.2010 року (а.с.8-9).

В акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 15.01.2010 р. зазначено, що земельна ділянка, яка розташована на території Малоданилівської селищної ради, у садовому товаристві Зелена гірка (ділянка № 7) Дергачівського району Харківської області площею 0,0570 га на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 05.06.2007 року, реєстраційний №87, яка належить ОСОБА_3 та використовується нею для ведення садівництва в межах вищевказаного державного акту. Перевіркою також встановлено, що з боку землекористувача земельної ділянки № 6 змінено конфігурацію спільної межі земельних ділянок № 7 та № 6 (збудовано споруду, яка площею орієнтовно 3 кв.м. винесена на земельну ділянку № 7), тобто, вчинено самовільне зайняття земельної ділянки № 7.

Не погодившись з діями державного інспектора Державної інспекції сільського господарства у Харківській області ОСОБА_2 при проведенні 15.01.2010 року перевірки з питань дотримання вимог земельного законодавства ОСОБА_3 та складеним за результатами перевірки актом, позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту порушення саме його прав відповідачем 1 при проведенні останнім перевірки з питань дотримання вимог земельного законодавства ОСОБА_3 та формуванні акта перевірки від 15.01.2010 року, який містить лише субєктивну думку субєкта владних повноважень про результати проведеної перевірки та не є відповідним рішенням субєкта владних повноважень, який підтверджує у законодавчо встановленому порядку факт порушення ОСОБА_1 вимог земельного законодавства, та має для позивача відповідні правові наслідки.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель визначені Законом України Про державний контроль за використанням та охороною земель від 19.06.2003року № 963-ІV (надалі- Закон № 963-ІV), який спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля.

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону № 963-ІV, державний контроль за дотриманням вимог законодавства України про охорону земель здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

За змістом п.1. Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року N 459/2011, державна інспекція сільського господарства України (Держсільгоспінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Згідно зі статтею 2 Закону України Про державний контроль за використанням та охороною земель основними завданнями державного контролю за використанням та охороною земель є: забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України; забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони та раціонального використання земель; запобігання порушенням законодавства України у сфері використання та охорони земель, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення; забезпечення додержання власниками землі та землекористувачами стандартів і нормативів у сфері охорони та використання земель, запобігання забрудненню земель та зниженню родючості ґрунтів, погіршенню стану рослинного і тваринного світу, водних та інших природних ресурсів.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 6 Закону № 963-ІV, до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, належить, зокрема, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині: додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

Згідно з п.2 Положення про Державну інспекцію сільського господарства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України N 770 від 23.12.2011 року, Держсільгоспінспекція у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Прем'єр-міністра України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України, дорученнями Міністра аграрної політики та продовольства, його першого заступника та заступника, наказами Державної інспекції сільського господарства України, дорученнями Голови Державної інспекції сільського господарства України, актами Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, іншими актами законодавства України, а також цим Положенням.

Основним завдання Держсільгоспінспекції є реалізація повноважень Державної інспекції сільського господарства України у межах відповідної території.

Безпосередньо повноваження державних інспекторів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель та дотриманням вимог законодавства України про охорону земель передбачені ст. 10 Закону № 963-ІV.

Так, державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право, зокрема, безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель.

З аналізу вищезазначених норм права випливає, що проведення перевірки стану дотримання земельного законодавства зумовлено необхідністю виконання державними інспекторами їх безпосередніх інспекційних функцій.

Порядок проведення перевірок, оформлення матеріалів за їх результатами визначався наказом Держкомзему від 12.12.2003р. N 312 "Про затвердження Порядку планування та проведення перевірок з питань здійснення державного контролю за використанням та охороною земель" (який був чинним на момент проведення перевірки), в п. 4.1 якого зазначено, що державні інспектори проводять перевірки стану дотримання земельного законодавства в присутності власників земельних ділянок чи землекористувачів або уповноважених ними осіб, а також осіб, які вчинили порушення земельного законодавства. У разі відсутності при перевірці власника чи землекористувача або уповноважених ними осіб перевірка проводиться за наявності двох свідків.

Отже, законодавець передбачив необхідність безпосередньої присутності власника земельної ділянки або двох свідків виключно у випадку перевірки земельної ділянки, яка належить фізичній особі, яка перевірялась.

Як правомірно враховано судом першої інстанції, державним інспектором Ляшенком Ю.А. проводилась перевірка безпосередньо земельної ділянки, яка належала саме ОСОБА_3 та була здійснена в присутності останньої.

Відповідно до п. 4.2. Порядку № 312, при проведенні перевірки державний інспектор: установлює особу, яка є власником земельної ділянки чи землекористувачем; при встановленні факту зміни власника чи користувача об'єкта нерухомості уживає заходів для з'ясування особи фактичного власника чи користувача; установлює правомірність використання земельних ділянок іншими землекористувачами, яким вони не надані у власність чи користування; перевіряє наявність документів, що посвідчують право власності чи право користування земельною ділянкою; перевіряє дотримання режиму використання земельної ділянки відповідно до цільового призначення; уточнює відповідність місця розташування та меж земельної ділянки, мір ліній, визначених у документах, які посвідчують право користування земельною ділянкою, фактичним мірам ліній на місцевості.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що дії державного інспектора з проведення перевірки є, по суті, процедурним заходом у рамках здійснення субєктом владних повноважень збору доказової інформації щодо дотримання фізичними особами приписів земельного законодавства. Крім того, ці дії самі по собі не породжують будь-яких правових наслідків для ОСОБА_1, оскільки вони проведені по відношенню до ОСОБА_3, а відтак не змінюють стану суб'єктивних прав та обов'язків саме позивача та не є юридично значущими діями.

Обов'язковою ознакою рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень є прямий (безпосередній) вплив рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень на правовий статус фізичної особи, тобто обмеження її прав, свобод, покладення на неї обов'язків.

На момент звернення ОСОБА_1 до суду дії відповідача не породжують для позивача настання будь-яких правових наслідків та не мають для нього обов'язкового характеру.

З огляду на вище викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що державний інспектор Ляшенко Ю.А., здійснюючи перевірку дотримання вимог земельного законодавства, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому права позивача не порушені.

За змістом статті 10 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" державні інспектори мають право складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

Особливості оформлення документів за результатами перевірки були визначені в п.5 Порядку планування та проведення перевірок з питань здійснення державного контролю за використанням та охороною земель № 312 від 12.12.2003 р. ( який був чинним на момент проведення перевірки).

Так, згідно з п.п. 5.1-5.2 Порядку № 312 при проведенні всіх видів перевірок державний інспектор складає акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства. Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства (далі - акт) складається за результатами перевірки, зокрема, якщо виявлено чи не виявлено порушення земельного законодавства.

Таким чином, законодавець чітко зобовязує державного інспектора у разі проведення відповідної перевірки зафіксувати результати такої перевірки шляхом складення акту, навіть у випадку відсутності порушень земельного законодавства.

Приписами п. 5.3 Порядку № 312 передбачено, що акт складається у двох примірниках. Перший примірник акта залишається у державного інспектора, який проводить перевірку, другий - вручається або надсилається керівнику юридичної особи чи фізичній особі, які перевірялись. При проведенні спільних перевірок з іншими органами контролю, копія акта надається цим органам.

Отже, законодавцем на державних інспекторів покладений обовязок вручення акту перевірки саме фізичній особі, яка підлягала перевірці.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки державним інспектором Ляшенко Ю.А. проводилась перевірка земельної ділянки, що належала на праві власності ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 05.06.2007 року, реєстраційний №87, то саме їй мав бути вручений акт перевірки.

Як правомірно враховано судом першої інстанції, факт належного дотримання державним інспектором вимог п. 5.3 Порядку № 312 та, відповідно, вручення ОСОБА_3 акта перевірки від 15.01.2010 року підтверджується її особистим підписом (а.с. 9).

Відповідно до п. 5.4 -5.6 Порядку № 312, в акті державний інспектор зазначає: дату та місце складання акта; посаду та прізвище інспектора (інспекторів), який (які) проводив (проводили) перевірку; посади та прізвища осіб, які були залучені до перевірки; посаду та прізвище представника юридичної особи чи прізвище фізичної особи, які були присутні при перевірці; місцезнаходження юридичної чи фізичної особи, які перевіряються; місце розташування земельної ділянки, її площу згідно із земельно-кадастровою документацією та фактичну площу, яка використовується; категорію земель та склад угідь; цільове призначення та фактичний стан використання (освоєння) земельної ділянки; наявність документів, які посвідчують право власності чи право користування земельною ділянкою; обставини порушення земельного законодавства; суть порушення з посиланням на акти чинного законодавства, вимоги яких порушені. Акт підписується державним інспектором (інспекторами), який (які) проводить (проводять) перевірку, представником юридичної особи чи фізичною особою, що використовують земельні ділянки, свідками (за їх наявності). В акті наводиться план-схема місця розташування земельної ділянки (схематичний абрис чи викопіювання з картографічних матеріалів планів земельної ділянки з прив'язкою до місцевості та зазначенням суміжних землекористувачів). На плані-схемі вказується загальна площа земельної ділянки та площа, на якій виявлено порушення (забруднення, самовільне зайняття тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, державним інспектором під час складання спірного акту від 15.10.2010 року враховано та дотримано вищезазначені вимоги, а вказаний акт субєкта владних повноважень містить всі необхідні реквізити.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що субєкт владних повноважень, виконуючи безпосередньо свої обов`язки по проведенню перевірки, склав Акт від 15.10.2010 року, який є службовим документом, що підтверджує факт проведення такої перевірки, де викладені судження перевіряючого щодо обставин господарської діяльності власника земельної ділянки і є носієм доказової інформації про виявленні порушення вимог земельного законодавства, контроль за дотримання яких покладено на органи Держсільгоспінспекція України, не породжує саме для позивача жодних правових наслідків та не покладає будь-яких зобовязань на ОСОБА_1

Окрім того, безпосередньо порядок застосування заходів адміністративного впливу до порушників земельного законодавства урегульовано п. 6 Порядку № 312.

Зокрема, у разі виявлення порушення земельного законодавства державний інспектор складає протокол про адміністративне правопорушення. З метою усунення наслідків виявленого порушення державний інспектор видає особі, яка скоїла правопорушення, припис про їх усунення (додаток 2). Термін усунення наслідків правопорушення встановлюється державним інспектором, але не більше 30-денного строку ( п.п. 6.1-6.2 Порядку).

Тобто, прийняття відповідним субєктом владних повноважень припису чи протоколу про адміністративне правопорушення прямо пропорційно залежить від виявлення та підтвердження факту порушення землекористувачем вимог земельного законодавства.

Вищезазначені рішення перевіряючого у вигляді протоколу чи припису спрямовані на безпосереднє усунення наслідків адміністративного правопорушення.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що в результаті перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо земельної ділянки № 7, яка використовується ОСОБА_3 ані протоколу про адміністративне правопорушення, ані жодного припису про усунення виявлених правопорушень, саме по відношенню до ОСОБА_1 відповідним субєктом владних повноважень не складалось.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при фактичному проведенні перевірки, діями перевіряючого, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки позивача у сфері публічно-правових відносин будуть відповідні рішення про необхідність усунення виявлених правопорушень, у той час, як було встановлено під час розгляду справи, державним інспектором за наслідками перевірки не прийнято ані протоколу про адміністративне правопорушення, ані припису щодо ОСОБА_1

З огляду на те, що матеріали справи не містять відповідного припису чи протоколу про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вказані обставини, в свою чергу, вказують на відсутність зафіксованого та підтвердженого у законодавчо встановленому порядку факту порушення позивачем вимог земельного законодавства під час користування земельною ділянкою № 6, яка розташована на території садового товариства Зелена гірка.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Колегія суддів дійшла висновку, що субєкт владних повноважень при проведенні перевірки з питань дотримання вимог земельного законодавства гр. ОСОБА_3 при використанні земельної ділянки, яка розташована на території Малоданилівської селищної ради, у садовому товаристві «Зелена гірка» (ділянка №7) Дергачівського району Харківської області діяв в межах повноважень, визначених законом.

Крім того, колегія суддів зазначає, дії відповідача щодо проведення перевірки, за результатами якої складено акт від 15.01.2010 р., стосуються лише ОСОБА_3, і ніякою мірою безпосередньо не зачіпають прав, свобод та інтересів ОСОБА_1

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 22.04.2015 року відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта - позивача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.04.2015р. по справі № 820/1650/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_4
Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст ухвали виготовлений 15.06.2015 р.