Справа № 621/1042/15-а
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 р.Справа № 621/1042/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Сіренко О.І. , Любчич Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області на постанову Зміївського районного суду Харківської області від 21.05.2015р. по справі № 621/1042/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області

про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Зміївського районного суду Харківської області від 21 травня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано дії управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області щодо відмови здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1, відповідно до ст. ст. 51, 56, 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року № 796-ХІІ - протиправними.

Зобов'язано управління Пенсійного Фонду України в Зміївському районі Харківської області здійснити збільшення пенсії ОСОБА_1, відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на 1 % заробітку, який був розрахований при визначенні розміру пенсії, за кожний рік роботи понад 20 років стажу, але не вище 75 % цього заробітку, починаючи з 15 квітня 2015 року.

Судові витрати у справі віднесено за рахунок держави.

Відповідач з постановою суду першої інстанції не погодився та подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на порушення норм матеріального права, а саме: судом першої інстанції не враховано, що відповідач при обчисленні пенсії діяв на підставі Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV (далі-Закон №1058-IV), де зазначено, що у разі, якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року № 796-ХІІ (далі-Закон № 796-ХІІ) та цього Закону, призначається одна пенсія за вибором. Також УПФУ в Зміївському районі зазначає, що право на державну пенсію відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" мають особи, віднесені до категорії 1, в той час як позивач має третю категорію.

Суд апеляційної інстанції на підставі п.3 ч.1 ст. 197 КАС України розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, в межах доводів апеляційної скарги відповідно до вимог ст.195 КАС України та керуючись ч.1 ст.41 КАС України.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що позивач, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області, є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченнями серії А №000676 (а.с.8).

Відповідно до військового квитка серії НУ №6939429 позивач у період з 08.09.1988 року по 01.12.1988 року виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. (а.с.9,10,11).

Таким чином, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1988 році та користується пільгами, передбаченими для осіб віднесених до 3 категорії Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", про що свідчить посвідчення серії А №000676. (а.с.8)

З 06.03.2011 року позивачу призначено пенсію за віком відповідно до норм Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на 5 років.

15.04.2015 року він звернувся до начальника управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області з заявою, у якій просив збільшити розмір його пенсії відповідно до пункту 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи» на 1% заробітку, який був розрахований при визначенні розміру пенсії, за кожний рік роботи понад 20 років стажу, але не вище 75 процентів цього заробітку.

На його заяву відповідачем надано лист-відмову від 24.04.2015 року №43/М-9, згідно якого йому відмовлено у збільшенні його пенсії відповідно до пункту 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи» на 1 процент заробітку, який був розрахований при визначенні розміру пенсії за кожний рік роботи понад 20 років стажу, але не вище 75 процентів цього заробітку і в разі його незгоди з даною відповіддю рекомендовано звернутися до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до ст.ст. 51,56,57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи» , а відповідач безпідставно відмовив позивачу у проведенні вказаного перерахунку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст.49 Законом № 796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Не заперечується сторонами, що позивач перебуває на обліку в УПФУ в Зміївському районі та отримує пенсію за віком, а також додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Відповідно до статті 55 Закону №796-XII (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії) особам, які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році із зменшенням пенсійного віку на 5 років.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) і цього Закону.

Посилання УПФУ в Зміївському районі на те, що особі призначається одна пенсія за її вибором згідно з пунктом 13 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV, колегія суддів вважає безпідставним і зазначає наступне.

У пункті 13 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV зазначено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії, щомісячного грошового утримання, зокрема й відповідно до Закону №796-XII, призначається одна пенсія, щомісячне довічне грошове утримання за її вибором.

Разом з тим, відповідно до статті 15 Закону №1788-XII умови, норми та порядок такого забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом №796-XII або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом №1788-XII.

Таким чином, цією нормою надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом №1788-XII або спеціальним Законом №796-XII.

Статтею 56 Закону №796-XII передбачено пільги щодо обчислення стажу роботи (служби) осіб, які підпадають під його дію. Зокрема, згідно з пунктом 2 зазначеної статті право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менше ніж 20 років чоловіки, 15 років жінки, зі збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад установлений стаж, але не вище 75 % заробітку.

Аналіз викладеного положення закону свідчить про те, що воно визначає особливі норми та умови пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи.

Водночас порядок перерахунку пенсій Законом №796-XII не встановлений, що є підставою для застосування судом при розгляді цього публічно-правового спору аналогії закону на підставі частини 7 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ознакам, передбаченим вказаною процесуальною нормою, відповідає абзац 2 частині першій статті 28 Закону №1058-IV, зі змісту якого випливає, що за кожний повний рік страхового стажу понад установлений законом мінімальний трудовий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком, остання збільшується на 1 % визначеної законом її розрахункової величини.

Отже, доводи апеляційної скарги відповідача про порушення судом першої інстанції під час розгляду справи вимог Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV та норм ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо повноти та обєктивності розгляду справи висновків суду не спростовують, оскільки при розгляді справи суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 159 КАС України повно і всебічно, в межах заявлених вимог, зясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку наявним у справі доказам, правильно вирішив питання щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, та вирішив справу на підставі норм матеріального права, які регулюють ці правовідносини.

З огляду на вищевикладене, постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального права, у відповідності до вимог норм матеріального права, тому колегія суддів вважає, що підстав для її скасування немає.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області залишити без задоволення.

Постанову Зміївського районного суду Харківської області від 21.05.2015р. по справі № 621/1042/15-а залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню непідлягає.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4