Справа № 804/11073/14
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року

за позовом державного підприємства «Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою»

до Павлоградської об’єднаної державної фінансової інспекції, Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області

третя особа управління Держземагенства у Павлоградському районі Дніпропетровської області

про визнання протиправною та скасування вимоги,–

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 року державне підприємство «Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» звернулося у Дніпропетровський окружний адміністративний суд з позовом до Павлоградської об’єднаної державної фінансової інспекції, державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору управління Держземагенства у Павлоградському районі Дніпропетровської області про визнання протиправною та скасування вимоги від 11 липня 2014 року № 870-21/1035.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправною та скасовано вимогу Павлоградської об’єднаної державної фінансової інспекції про усунення порушень від 11 липня 2014 року № 870-21/1035. В частині позовних вимог до Павлоградської об’єднаної державної фінансової інспекції відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Павлоградською об’єднаною державною фінансовою інспекцією, відповідно до абзацу 2 пункту 4 Порядку проведення перевірок державних закупівель Державною фінансовою інспекцією та її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2013 року № 631, підпункту 2 пункту 11 та підпункту 1 пункту 12 постанови Кабінету Міністрів України від 01 березня 2014 року № 65 «Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету», проведено перевірку державних закупівель в управлінні Держземагенства у Павлоградському районі Дніпропетровської області за період з 01 січня 2013 року по 01 березня 2014 року, за результатами якої складено акт від 05 червня 2014 року № 870-37/49.

На підставі акта перевірки від 05 червня 2014 року, керуючись пунктом 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області пред’явлено вимогу від 11 липня 2014 року № 870-21/1035.

З вимоги вбачається, що перевіркою встановлено завищення кредиторської заборгованості станом на 01 березня 2014 року за загальним фондом державного бюджету по КПКВ 2803030 «Проведення земельної реформи» КЕКВ 2281 «Дослідження і розробки, окремі заходи розвитку по реалізації державних (регіональних) програм» на суму 2045802,40 грн. (з ПДВ) перед державним підприємством «Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» внаслідок: завищення вартості послуг з інвентаризації земель через не підтвердження виконання робіт по складанню технічного завдання на виконання робіт, горизонтальної зйомки, створенню цифрових планів і карт, внесенню відомостей до бази даних Автоматизованої системи ведення державного кадастру, виготовленню копій технічного звіту, витрат на відрядження, часткового не підтвердження витрат на транспорт, застосування непередбачених законодавством коефіцієнтів та завищення індексу інфляції. У зв’язку з чим, зобов’язано провести взаємозвірки з державним підприємством «Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» за договором від 17 вересня 2013 року № 293 та зменшити кредиторську заборгованість на вартість завищення виконаних робіт на 2045802,40 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в частині скасування вимоги Павлоградської об’єднаної державної фінансової інспекції від 11 липня 2014 року № 870-21/1035, суд першої інстанції виходив з того, що виявлена різниця в кошторисах, не впливає на зміст пропозиції конкурсних торгів та не відрізняється від умов укладеного договору. Крім того, довідкою від 20 травня 2014 року № 870-38/71-3, яка оформлена за результатами зустрічної звірки, встановлено, що звіркою правильності застосованих коефіцієнтів при розрахунку кошторису на фактично виконані проектні роботи встановлено завищення індексу інфляції, індексу до кошторисної вартості топографо-геодезичних та картографічних робіт, завищення обсягів виконаних робіт (відрядження), що призвело саме до завищення кошторису фактично виконаних робіт на 2415304,95 грн. (кошторисна вартість повинна складати 3359078,55 грн., що не перевищує вартість робіт за укладеним договором від 17 вересня 2013 року №293). Фактична ж вартість виконаних робіт позивачем підтверджена в повному обсязі. Дебіторська заборгованість також підтверджена наведеною у довідці інформацією, у зв’язку з чим суд прийшов до висновку про безпідставність прийнятої вимоги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, які стосуються Павлоградської об’єднаної державної фінансової інспекції, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що Павлоградська об’єднана державна фінансова інспекція є структурним підрозділом Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області та виконує функції з проведення державного фінансового контролю підприємств, установ і організацій, які розташовані на території міст Павлограда, Тернівка й Першотравенськ та Павлоградського, Петропавлівського і Юр’ївського районів. Такий відповідач не є юридичною особою, та відповідно до статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України не може бути стороною по справі.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі – Положення), визначено, що Державна фінансова інспекція є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до пункту 6 Положення Державна фінансова інспекція має право в установленому порядку, зокрема: пред’являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов’язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (підпункт 15); у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (підпункт 18); при виявленні збитків, завданих державі чи об’єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (підпункт 21).

Положенням установлено, що Державна фінансова інспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб і, у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми узгоджуються з положеннями статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», якою визначено права органу державного фінансового контролю. Зокрема, пунктом 7 передбачено право пред’являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов’язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно з пунктом 10 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а відповідно до пункту 13 цієї норми – при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов’язковими для виконання службовими особами об’єктів, що контролюються.

Таким чином, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного і місцевих бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства має право пред’являти обов’язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об’єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на приведення роботи підконтрольної організації у відповідність із вимогами законодавства у майбутньому і є обов’язковою до виконання. Що ж стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об’єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово відшкодовані шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом.

Отже, орган державного фінансового контролю має право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов’язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути кошти на відшкодування виявлених в ході перевірки збитків.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов’язки для позивача.

Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області пред’явила оскаржувані вимоги, які вказують на виявлені збитки, їх розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність обчислення їх розміру перевіряє суд, який розглядає цей позов.

Правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-63а14), 13 травня 2014 року (21-89а14) та інших.

Відповідно до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов’язковим для всіх суб’єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов’язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення при неповному з’ясуванні обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи в частині скасування вимоги Павлоградської об’єднаної державної фінансової інспекції про усунення порушень від 11 липня 2014 року №870-21/1035, що є підставою для скасування постанови суду в цій частині з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині, в іншій частині залишенню без змін.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 202, 205, 207, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, –

постановив:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області – задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року – скасувати в частині задоволення позовних вимог щодо визнання протиправною та скасування вимоги Павлоградської об’єднаної державної фінансової інспекції про усунення порушень від 11 липня 2014 року №870-21/1035, відмовивши у задоволенні позовних вимог в цій частині.

В іншій частині постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим