Справа № 823/442/15
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/442/15 Головуючий у 1-й інстанції: Орленко В.І. Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
У Х В А Л А

Іменем України

16 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,

за участю секретаря Погребняк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Черкаський комбінат хлібопродуктів» на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 31 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаський комбінат хлібопродуктів» до Державної податкової інспекції у м.Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Черкаський комбінат хлібопродуктів» (далі Позивач) звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м.Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області (далі Відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 15.10.2014 року №, яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 128 000,00 грн та штрафні санкції в розмірі 64 000 грн.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 31 березня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Відповідачем була проведена документальна позапланова виїзна перевірка Позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства при проведенні взаємовідносин з ТОВ «Промі Лайт» за період з 01.04.2014 року по 30.04.2014 року.

В ході проведення перевірки, контролюючим органом використано акт державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 10.06.2014 року №1601/26-55-22-07/38920669 «Про неможливість проведення зустрічної звірки товариства з обмеженою відповідальністю «Промі-Лайт» (податковий номер 38920669) щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.04.2014 року по 30.04.2014 року», в якому встановлено, що ТОВ «Промі-Лайт» не знаходиться за податковою адресою, на підприємстві працює одна особа, основні засоби відсутні. Встановлено порушення Позивачем вимог: п. п.198.3, 198.6 ст.198, п.п.201.1, 201.2 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість за квітень 2014 року в сумі 128 000,00 грн.

За результатами проведеної перевірки Відповідачем складено акт від 01.10.2014 року №368/23-01-22-06/00952568 про результати документальної позапланової виїзної перевірки Позивача (код за ) з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства при проведенні взаємовідносин з ТОВ «Промі-Лайт» (код за ) за період з 01.04.2014 року по 30.04.2014 року.

На підставі вказаного акту Відповідачем було прийнято податкове повідомлення рішення від 15.10.2014 року №, яким Позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 192 000,00 грн, в тому числі за основним платежем 128 000,00 грн, за штрафними санкціями 64 000,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням рішенням Позивач подав до Головного управління ДФС у Черкаській області скаргу від 29.10.2014 року №325, за результати розгляду якої Відповідачем прийнято рішення від 10.12.2014 року №2532/23-00-10-0210, яким залишено без змін податкове повідомлення рішення від 15.10.2014 року №, а скаргу Позивача залишено без задоволення.

25.12.2014 року Позивачем повторно було подано скаргу на вищевказане податкове повідомлення-рішення до Державної фіскальної служби України.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 14.02.2015 року №2957/6/99-99-10-01-01-15 про результати розгляду скарги, залишено без змін оскаржуване податкове повідомлення рішення та рішення Головного управління ДФС у Черкаській області прийняте за розглядом первинної скарги, а скаргу Позивача від 25.12.2014 року без задоволення.

За приписами п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України (далі Кодекс), для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Приписами ст.198 Кодексу визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Отже, наявність податкової накладної є обов'язковою, але не вичерпною умовою формування податкового кредиту, оскільки відповідні наслідки у податковому обліку платника податків створюють вчинювані платником податку господарські операції. Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Таким чином, платником податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів, у разі відсутності факту придбання товарів чи послуг та якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, 01 квітня 2014 року між Позивачем (Замовник) та ТОВ «Промі-Лайт» (Виконавець) укладено договір про надання інформаційних (консультаційних) послуг, згідно якого виконавець зобов'язується надати інформаційно-консультаційні послуги в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, а Позивач зобов'язується прийняти надані послуги та оплатити їх, в порядку та на умовах, визначених цим договором.

В п.2.1 договору зазначено, що ТОВ «Промі-Лайт» інформує Позивача з наступних питань: особливості технології переробки зерна; види помолов і огляд способів переробки зерна в борошно; властивості сировини і готової продукції; удосконалення технологічного процесу переробки зерна в борошно; розрахунок операцій переробки; розрахунок і підбір обладнання для зерноочисного відділення; розрахунок обладнання размольного відділення; аналіз застосування технології і можливості її вдосконалення; переробка зерна в борошно; вихід і сорти борошна; вплив тепла і вологи на структуру зерна; вплив вологості зерна на якість помелу; вплив якісних показників зерна на вихід борошна; класифікація помолов жита і пшениці; оцінка якості борошна; класифікація і асортимент борошна; показники якості борошна, дефекти; хлібопекарські властивості борошна; характеристика зерна пшениці, його технологічні властивості; очищення зерна та його поверхні, від домішок; воднотеплова обробка зерна; приймання зерна і зберігання зерна на млині; сорти житнього борошна; відмінності між разовим та повторним помелом зерна; використання технологічного устаткування для очищення зерна; машино-апаратна схема первинної обробки зерна; види зерноочисних машин; розрахунок складу компонентів помольної суміші, характеристика кожної партії зерна пшениці для її складання; формування помольної суміші як метод стабілізації технологічних властивостей зерна; загальні вимоги безпеки; вимоги безпеки перед роботою; вимоги безпеки під час роботи; інструкція з охорони праці при роботі на вдосконаленій оббивальні машині; вимоги безпеки в аварійній ситуації; вимоги безпеки по закінченню роботи; тощо.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що ТОВ «Промі-Лайт» надає Позивачу послуги в наступних формах: усній, шляхом надання консультацій співробітникам Замовника, загальних та спеціальних висновків і рекомендацій.

Інформація (консультування) обов'язково містить надання Замовнику рекомендацій щодо удосконалення та організації своєї діяльності в межах предмету консультування (п. 2.3 Договору).

За п.п.3.1, 3.3, 3.4 договору, загальна вартість послуг ТОВ «Промі-Лайт» складається з вартості послуг, наданих Виконавцем за окремими актами здачі-приймання наданих послуг в кінці фактичного надання послуг. Оплата послуг здійснюється у безготівковій формі.

Загальна вартість наданих послуг складає: 768 000,00 грн, в т.ч. ПДВ 128 000,00 грн.

На підтвердження отримання інформаційно-консультаційних послуг у квітні 2014 року за договором Позивачем надано: акти приймання-передачі наданих послуг та звіти до вказаних актів, податкові накладні.

Проте, з наданих Позивачем первинних документів неможливо встановити зміст та обсяг господарських операцій, які мають бути виконані в межах цього договору; відсутня інформація щодо формування ціни наданих послуг, в той час як загальний розмір вартості робіт становить 768 000,00 грн.

Вказані акти містять загальну інформацію щодо роботи з зерном, технологічного процесу виготовлення хлібопродуктів, при цьому не містять конкретних рекомендацій на покращення роботи Позивача у вказаних напрямках. Питання, з яких проводилось консультування за договором переважно відносяться до посадових обов'язків технологів, посади яких мають бути у штаті позивача.

Надані акти приймання-передачі наданих послуг не містять інформації щодо фактичних обсягів виконаних робіт, відсутня конкретизація змісту господарської операції, кількість виконавців послуг, дати і кількість витраченого часу при виконанні роботи.

Згідно довідки Позивача від 23.03.2015 року №106 про основні показники фінансово-господарської діяльності товариства за 2013 та 2014 роки, чистий прибуток товариства у 2013 році становив 520 000,00 грн, у 2014 році 728 000,00 грн.

З вказаних даних вбачається, що чистий прибуток Позивача за 2013 2014 роки зріс на 208 000,00 грн, витрати згідно договору надання консультаційних послуг у квітні 2014 року склали 768 000,00 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає що вказані розбіжності ставлять під сумнів надання послуг ТОВ «Промі-Лайт» Позивачу, оскільки вищезазначені обставини вказують на економічну недоцільність господарських операцій за договором.

З наявної в матеріалах справи банківської виписки від 19.05.2014 року за платіжним доручення від 19.05.2014 року №481 вбачається, що Позивачем на виконання договору сплачено 49 920,00 грн; заборгованість Позивача за договором складає 718 080,00 грн.

Отже, наявність значної заборгованості у Позивача ставить під сумнів реальність здійснення вказаних господарських операцій між Позивачем та ТОВ "Промі-Лайт".

Крім того, за витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, основним видом діяльності ТОВ «Промі-Лайт» є оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (46.21).

Згідно ст.19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 159 КАС України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що контрагентом не надано Позивачу інформаційно-консультативних послуг за укладеним договором у квітні 2014 року, а надано лише бухгалтерські документи та податкові накладні з метою формування податкового кредиту для визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість та формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток.

Отже, контролюючий орган при прийнятті оскаржуваного податкове повідомлення рішення діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а відповідно прийняте судом першої інстанції рішення про відмову у задоволенні позову є обґрунтованим та законним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 201, 202 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Черкаський комбінат хлібопродуктів» залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 31 березня 2015 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Ухвала складена в повному обсязі 17 червня 2015 року.

.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Троян Н.М.

Костюк Л.О.