Справа № 2-а-2758/10
Суддя: Черкашина М. С.
Дата ухвалення: 2010-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2010 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Черкашиної М.С.

при секретарі Терещенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненської роти ДПС ДАІ про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

05 жовтня 2010 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ВК № 148111 від 27.08.2010 року , мотивуючи свої вимоги тим, що 27 серпня 2010 року близько 16-00 год. він разом зі своєю дружиною ОСОБА_2 та малолітнім сином ОСОБА_3 їхав на своєму автомобілі ВАЗ 211340, державний номер НОМЕР_1 з міста Трускавець додому в місто Білопілля. Близько вищезазначеного часу він проїздив по населеному пункту, назву якого не запамятав та був зупинений працівником ДАІ ОСОБА_4. На вимогу інспектора Вечеребін С.О. надав паспорт та всі свої документи на право керування транспортним засобом. Взявши документи, працівник ДАІ направився до свого автомобіля, пояснивши, що він перевірить по базі даних чи не значиться автомобіль ОСОБА_1 викраденим. Через декілька хвилин інспектор ДАІ повернув позивачу документи та побажав йому щасливої дороги.

22.09.2010 року ОСОБА_1 по пошті отримав лист, в якому знаходився протокол про адміністративне правопорушення, постанова в справі про адміністративне правопорушення та постанова ДВС про відкриття виконавчого провадження. У звязку цим позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

В судовому засідання позивач ОСОБА_1 позов підтримав у повному обсязі, просив суд поновити пропущений строк для звернення до суду, так як пропустив його з поважних причин та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВК № 148111 від 27.08.2010 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП як незаконну, а провадження у справі закрити з підстав, викладених в адміністративному позові.

Представник відповідача Рівненської роти ДПС УДАІ в судове засідання не зявився, хоча належним чином був сповіщений про час, день і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 27 серпня 2010 року інспектором Рівненської роти ДПС УДАІ ОСОБА_4 було складено протокол серії ВК1 № 013583 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП а саме, за те, що по автодорозі Київ Чоп, керуючи автомобілем НОМЕР_2, позивач перевищив встановлену швидкість руху в населеному пункті та не виконав вимогу дорожнього знаку 5.45, рухався зі швидкістю 85 км/год. (а. с. 5 ).

Згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ВК № 148111 від 27.08.2010 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення п.12.4 Правил дорожнього руху України з накладанням адміністративного стягнення у виді штрафу на користь держави у сумі 255 грн. (а. с. 6 ).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 показав, що 27 серпня 2010 року він, керуючи автомобілем НОМЕР_2, рухався з міста Трускавець додому у місто Білопілля по автодорозі Київ Чоп. Приблизно о 16-00 год., він був зупинений працівником ДПС ОСОБА_4, який взявши документи, направився до свого автомобіля, пояснивши, що він перевірить по базі даних чи не значиться автомобіль ОСОБА_1 викраденим. Через декілька хвилин інспектор ДАІ повернув йому документи та побажав йому щасливої дороги. А 22.09.2010 року ОСОБА_1 по пошті отримав лист, в якому знаходився протокол про адміністративне правопорушення, постанова в справі про адміністративне правопорушення та постанова ДВС про відкриття виконавчого провадження.

Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною і підлягає скасуванню, оскільки він швидкість не порушував, а рухався з допустимою швидкістю. Ніякої розмови про порушення ним ПДР працівник міліції не вів і не звинувачував його у цьому. Також протокол на нього ніхто не складав та постанову на руки ОСОБА_1 ніхто не видав. Крім того у протоколі відсутні свідки з тої причини, що їх не було, і взагалі ніякого факту порушення ПДР не існувало.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Статтею 71 КАС України передбачений обовязок сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Субєкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

На пропозицію суду, яку було викладено в ухвалі від 11 жовтня 2010 року, надати письмові заперечення проти позову, а також докази, якими вони обґрунтовуються, відповідач відповідних доказів не надав, а тому суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Статтею 122 частиною 1 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення транспортним засобом максимально допустимої швидкості руху. Однак, в ході судового розгляду справи будь-яких доказів щодо перевищення максимально допустимої швидкості руху не здобуто, спростувати його пояснення не має можливості.

Отже, в судовому засіданні факт порушення позивачем ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена цим Законом, не знайшов свого підтвердження.

Згідно ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропуску строку звернення до адміністративного суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленим КАС України.

Суд вважає причини пропуску позивачем строку звернення з адміністративним позовом до суду поважними.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо поновлення пропущеного строку для звернення до суду і скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ВК № 148111 від 27.08.2010 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП, а також про закриття провадження в адміністративній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 122 ч. 1КУпАП, ст. ст. 4,6,9,11,70, 71,104, 158-163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ВК № 148111 від 27.08.2010 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Постанову інспектора Рівненської роти ДПС УДАІ ОСОБА_4 у справі про адміністративне правопорушення серії ВК № 148111 від 27.08.2010 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП скасувати.

Провадження в адміністративній справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, від 27.08.2010 року закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: