Справа № 826/6718/15
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6718/15 Головуючий у 1-й інстанції: Кармазін О.А. Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

16 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року за поданням Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «НВО САІК» про зупинення видаткових операцій,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року заявник Державна податкова інспекція у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві, звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із поданням про зупинення видаткових операцій Товариства з обмеженою відповідальністю «НВО САІК» шляхом накладення арешту на кошти платника.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року було закрито провадження в адміністративній справі №826/6718/15.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням заявник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року, та прийняти нове рішення, яким направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що спірну ухвалу винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання не зявилися всі особи, які беруть участь у справі, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обовязкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про закриття провадження у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що у даному випадку наявний спір про право. Водночас у випадку наявності спору про право, судам необхідно закривати провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки відповідні вимоги не можуть бути розглянуті в порядку окремого виду адміністративного судочинства, яким є провадження за поданням податкового органу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, податковий орган, посилаючись на положення п. 94.3., п/п. 20.1.31 ПК України та положення ст. 183-3 КАС України звернувся до суду з поданням про зупинення видаткових операцій.

Подання мотивовано тим, що на підставі наказу від 14.04.2015 № 806 представник ДПІ з'явився для проведення перевірки до офісу відповідача, однак представник відповідача відмовився від підписання направлення на перевірку та відмовив від допуску працівника до проведення перевірки з посиланням на відсутність підстав для проведення перевірки, відмовившись також надати документи для перевірки. З огляду на наведене було складено відповідний акт.

Поряд з цим, судом першої інстанції було встановлено, що підтверджується матеріалами справи, що позивач оскаржив у судовому порядку вищезгаданий наказ про проведення перевірки. Відповідно до ухвали судді Окружного адміністративного суду м. Києва відкрито провадження у справі № 826/6889/15 та призначено розгляд справи. Рішення по справі не прийнято.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними передбачених законом повноважень здійснюється на підставі подання таких органів щодо зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках платника податків.

Згідно із п. 2 ч. 4 ст. 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалою відмовляє у прийнятті подання у разі, якщо з поданих до суду матеріалів вбачається спір про право.

Вищий адміністративний суд України у своєму листі від 02 лютого 2011 року N 149/11/13-11 вказує, що спір про право в контексті розглядуваної норми має місце в разі, якщо предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зокрема, спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням податкового органу, що було підставою для виникнення обставин для внесення відповідного подання. Наприклад, платником податків оскаржено до суду рішення про застосування адміністративного арешту (пункт 94.11 статті 94 Податкового кодексу України); оскаржено податкове повідомлення-рішення, яке покладено в основу податкового боргу, що стягується шляхом внесення подання, тощо. При цьому незгода платника податків із рішеннями податкових органів щодо застосування спеціальних заходів, згаданих у статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, може підтверджуватися не лише зверненням із відповідним адміністративним позовом. Суд може встановити наявність спору також із змісту заперечень платника податків, стосовно якого внесено подання. Зокрема, платник податків може заперечувати розмір податкового боргу, що стягується, або факт узгодження податкових зобов'язань, з яких виник податковий борг; склад майна, щодо якого застосовується адміністративний арешт; заперечувати наявність податкового боргу, у зв'язку з яким накладено адміністративний арешт, або законність проведення перевірки, недопущення до якої призвело до застосування адміністративного арешту, тощо.

Наявність спору про право в окремих випадках може бути виявлена також і після відкриття провадження у справі за відповідним поданням. У такому випадку провадження підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач скористався правом на оскарження наказу №806 від 14.04.2015 про проведення позапланової виїзної перевірки ТОВ «НВО САІК» та звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом про визнання його протиправним та скасування.

Таким чином, враховуючи, що спір про право має місце в разі, зокрема, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням податкового органу, що було підставою для виникнення обставин для внесення відповідного подання, то оскарження наказу про проведення перевірки, за переконанням судової колегіє, також є підтвердженням наявності такої незгоди, а відтак і спору про право.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач оскаржив до Окружного адміністративного суду міста Києва наказ податкового органу №806 від 14.04.2015, випливає висновок про наявність спору про право.

Пунктом 2 частини 5 статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд ухвалою відмовляє у прийнятті подання у разі, якщо із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право.

При цьому частиною 6 вказаної норми передбачено, що відмова у прийнятті подання унеможливлює повторне звернення заявника з таким самим поданням. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами до суду в загальному порядку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно застосовано норми матеріального та процесуального права, встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам. В звязку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.Є.Пилипенко

Судді Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

.

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Шелест С.Б.

Глущенко Я.Б.