Справа № 808/8537/14
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/8537/14

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року (о 10 год. 45 хв.)

Справа № 808/8537/14

Провадження № ДО/808/1183/14

м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Батрак І.В.

за участю секретаря судового засідання Лялько Ю.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Добропільської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техіновація»

про стягнення податкового боргу

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року Добропільська об’єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Донецькій області (далі – Добропільська ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області, позивач) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техіновація» (далі – ТОВ «Техіновація», відповідач), в якому з урахуванням уточнення просить стягнути з відповідача податковий борг у сумі 240 065,30 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі – ПК України) та зазначає, що відповідач за даними карток особових рахунків має узгоджений податковий борг, у тому числі:

з плати за користування надрами у сумі 83 297,11 грн.,

орендної плати з юридичних осіб у сумі 124 898,64 грн.,

надходження від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення у сумі 4 497,91 грн.,

надходження від скидів забруднюючих речовин безпосередньо у водні об’єкти у сумі 27 363,80 грн.,

збору за спеціальне використання води (крім збору за спеціальне використання води водних об’єктів місцевого значення) у сумі 7,84 грн.

Позивачем вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, проте борг у добровільному порядку відповідачем не сплачено. На час розгляду справи у суді заборгованість відповідачем не погашена, а тому підлягає примусовому стягненню у судовому порядку. На підставі викладеного, просить позов задовольнити та стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином.

15.12.2014 на адресу суду від відповідача надійшли заперечення на адміністративний позов від 11.12.2014 №1112ю, у яких зазначає, що 13.10.2014 Торгово-промисловою палатою України на підставі звернення товариства від 24.07.2014 надано Сертифікат (висновок) №855, згідно якого після проведення системного аналізу наданих документів та доказів встановлено, що починаючи з 14.04.2014 невиконання господарських зобов’язань з боку ТОВ «Техіновація», що стосуються справляння та сплати податків та обов’язкових платежів, дійсно відбувається під впливом обставин непереборної сили, які досі тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо. Вказує, що відповідач неодноразово звертався до органів податкової інспекції для вирішення питання відстрочення податкового боргу, а саме на адресу Добропільської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області, у тому числі на адресу її Олександрівського відділення, направлялись відповідні листи та заяви про відстрочення грошового зобов’язання (податкового боргу) у зв’язку із форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), але позивачем досі не повідомлено відповідача в письмовій формі про прийняте рішення стосовно даного питання. Крім того, посилається на приписи Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ст. 6 якого передбачено, що під час проведення антитерористичної операції звільнити суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, та просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу по суті без участі сторін, за наявними у справі матеріалами.

У зв’язку із неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі приписів ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ТОВ «Техіновація» (ідентифікаційний код 35293307) є юридичною особою, яка зареєстрована 20.07.2007, що підтверджується Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідачем до контролюючого органу було подано декларації, відповідно до яких підприємством самостійно були визначені податкові зобов'язання з плати за користування надрами, які у встановлені законодавством строки сплачено не було, а саме:

Податковий борг ТОВ «Техіновація» з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності з юридичних осіб виник внаслідок наступного.

Відповідачем до контролюючого органу було подано податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) на 2014 рік, у тому числі:

Проте, у встановлені законодавством строки відповідач податкові зобов'язання з орендної плати за землю за травень та жовтень 2014 року не сплатив.

Згідно розрахунку податкового боргу ТОВ «Техіновація» на час розгляду справи у суді податковий борг відповідача становить 240 065,30 грн., у тому числі з плати за користування надрами у сумі 83 297,11 грн., орендної плати з юридичних осіб у сумі 124 898,64 грн., надходження від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення у сумі 4 497,91 грн., надходження від скидів забруднюючих речовин безпосередньо у водні об’єкти у сумі 27 363,80 грн., збору за спеціальне використання води (крім збору за спеціальне використання води водних об’єктів місцевого значення) у сумі 7,84 грн.

Позивачем вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, а саме 02.07.2014 відповідачу поштою надіслана податкова вимога від 02.07.2014 № 397-25 на суму 7 639,81 грн., яка отримана уповноваженим представником відповідача 23.07.2014, про що свідчить його підпис у відповідній графі рекомендованого поштового повідомлення, яке міститься в матеріалах справи.

Зважаючи на несплатою відповідачем у добровільному порядку узгодженого зобов’язання в установлені законодавством строки Добропільська ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області звернулась із адміністративним позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми законодавства, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 6.1 ст. 6 ПК України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 16.1 ст. 16 ПК України передбачено, що платник податків зобов’язаний, зокрема:

подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів;

сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

За приписами п. 49.1, 49.2 ст. 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов’язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об’єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

За змістом п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків (п. 56.11 ст. 56 ПК України).

За приписами п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Техіновація» самостійно були визначені податкові зобов'язання з плати за користування надрами, надходження від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення, надходження від скидів забруднюючих речовин безпосередньо у водні об’єкти, збору за спеціальне використання води (крім збору за спеціальне використання води водних об’єктів місцевого значення), які в установлені законодавством строки відповідачем сплачені не були.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку , визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. (п. 59.3 ст. 59 ПК України).

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.4 ст. 59 ПК України).

Із матеріалів справи вбачається, що 02.07.2014 відповідачу поштою надіслана податкова вимога від 02.07.2014 № 397-25 на суму 7 639,81 грн., яка отримана уповноваженим представником відповідача 23.07.2014.

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Суму податкового боргу відповідачем повністю погашено не було, у зв’язку із чим податкова вимога повторно не надсилалась.

За змістом пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (пп.14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Відповідно до пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 95.1 – 95.4 ст. 95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На момент розгляду справи в суді податковий борг у сумі 115 166,66 грн., у тому числі з плати за користування надрами у сумі 83 297,11 грн., надходження від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення у сумі 4 497,91 грн., надходження від скидів забруднюючих речовин безпосередньо у водні об’єкти у сумі 27 363,80 грн., збору за спеціальне використання води (крім збору за спеціальне використання води водних об’єктів місцевого значення) у сумі 7,84 грн., відповідачем не сплачений, заборгованість перед бюджетом не погашена. Факт несплати узгоджених податкових зобов’язань відповідачем у наданих суду запереченнях не оспорюється.

Щодо посилань представника відповідача на ненадання відповіді на надані підприємством заяви про відстрочення сплати податкового боргу, суд зауважує, що дії податкового органу в даному випадку не є предметом розгляду даної справи.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги в цій частині є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача податкового боргу з орендної плати суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (пп.14.1.136 п. 14.1 ст. 14 даного Кодексу).

За приписами п.286.2. ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. (п. 287.3 ст.287 ПК України).

Судом встановлено, що ТОВ «Техіновація» самостійно були визначені податкові зобов'язання з орендної плати за землю, які відповідачем сплачені не були.

В свою чергу суд зауважує, що Закон України від 02.09.2014 № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі – Закон №1669) визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Відповідно до ст. 6 Закону № 1669 передбачено, що під час проведення антитерористичної операції звільнити суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Статтею 7 Закону № 1669 передбачено скасування на період проведення антитерористичної операції орендну плату за користування державним та комунальним майном суб'єктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Статтею 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено терміни, а саме: період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про не відкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

На виконання абзацу третього п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» Кабінетом Міністрі Україні затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення розпорядженням № 1053-р від 30.10.2014 р.

Дію розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» призупинено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 1079-р.

Ураховуючи викладене суд дійшов висновку, що відповідач звільняється від виконання своїх обов'язків щодо сплати податкового боргу орендної плати за землю, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача податкового боргу з орендної плати у розмірі 124 898,64 грн. задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до приписів п. 4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Техіновація» (ідентифікаційний код 35293307) податковий борг у розмірі 115 166,66 грн. (сто п'ятнадцять тисяч сто шістдесят шість гривень 66 копійок), у тому числі:

з плати за користування надрами у сумі 83 297,11 грн. (вісімдесят три тисячі двісті дев’яносто сім гривень 11 копійок);

надходження від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення у сумі 4 497,91 грн. (чотири тисячі чотириста дев’яносто сім гривень 91 копійка);

надходження від скидів забруднюючих речовин безпосередньо у водні об’єкти у сумі 27 363,80 грн. (двадцять сім тисяч триста шістдесят три гривні 80 копійок);

збору за спеціальне використання води (крім збору за спеціальне використання води водних об’єктів місцевого значення) у сумі 7,84 грн. (сім гривень 84 копійки).

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України –з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Батрак