Справа № 461/14640/14-а
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року Справа № 876/4636/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Бруновської Н.В., Гулида Р. М.,

за участю секретаря Бєлкіної Н. І.

позивача ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 25 березня 2015 року по справі № 461/14640/14-а за позовом ОСОБА_1 до Львівського міського голови Садового Андрія Івановича про накладення адміністративного стягнення та попередження,

в с т а н о в и в :

В грудні 2014 позивач звернувся з позовом до Львівського міського голови Садового Андрія Івановича про накладення адміністративного стягнення та попередження, а саме: за порушення Закону України «Про звернення громадян» накласти на главу м. Львова Садового А.І. штраф; попередити Садового А.І. про неприпустимість ігнорування звернень громадян та зобов'язати в найкоротший термін дати позивачу відповідь на звернення по суті всіх поставлених питань.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 17 жовтня 2014 року ним подано звернення в порядку Закону України «Про звернення громадян» до відповідача з проханням надати допомогу у видаленні тортурних пристроїв з організму і вприскувача смертельних бактерій і вірусів, фінансову допомогу для лікування та соціальної реабілітації, а також допомогу з житлом і пропискою, так як йому протидіють в цьому питанні. Однак, до теперішнього часу відповіді він так і не отримав.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 25 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Вказане рішення оскаржив позивач та вважає, що оскаржуване рішення необхідно скасувати у зв'язку, з порушенням норм матеріального і процесуального права. Просить задоволити апеляційну скаргу та адміністративний позов.

Зокрема апелянт вказує на те, що суд першої інстанції проігнорував вимоги Закону України «Про звернення громадян», а висновки суду щодо компетенції глави міста Садового А.І. відносно звернення не витримують критики.

Крім того Галицький районний суд м. Львова проігнорував заяву позивача про заміну судді Стрельбицького В.В., у зв'язку з тим, що Стрельбицький В.В. вже виносив неправомірне відмовне рішення.

Апелянт в судовому засіданні підтримав подану апеляцію та надав пояснення аналогічні викладеному в такій.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, тому суд розглянув справу у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга належить задоволенню частково.

Матеріалами справи підтверджується, що 17 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернувся із зверненням до міського голови м. Львова, в якому просив допомоги у видаленні тортурних пристроїв з організму і вприскувача смертельних бактерій і вірусів, фінансову допомогу для лікування та соціальної реабілітації, а також допомогу з житлом і пропискою, так як йому протидіють в цьому питанні.

Начальником Управління охорони здоровя Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 14 листопада 2014 року надано відповідь на звернення ОСОБА_1 від 17 жовтня 2014 року, у відповідності до якої, позивача повідомлено про те, що 29 жовтня 2014 року медичними працівниками його запрошено в 6-у міську поліклініку, де проведено комісійний огляд лікарями, за результатами якого гострої патології у нього не виявлено. Водночас ОСОБА_1 призначено обстеження та рекомендовано звернутися в спеціалізований медичний заклад.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позову, оскільки звернення ОСОБА_1 від 17 жовтня 2014 року було належно розглянуто з дотримання передбаченого законом порядку та строків, про результати розгляду позивача повідомлено.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на вимоги статті 15 Закону України «Про звернення громадян».

Зокрема відповідно до зазначеної норми органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Питання порушені у зверненні ОСОБА_1 від 17 жовтня 2014 року є за своїм змістом не лише такими, що стосуються надання медичної допомоги, але й такими що стосуються соціально побутової сфери.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання практичної реалізації наданого громадянам Конституцією України права на звернення до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, заявами або клопотаннями щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів чи скаргою про їх порушення визначаються Законом України "Про звернення громадян".

Згідно зі змістом статті 3 цього закону заява (клопотання) це звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Згідно з частиною 3 статті 7 вказаного Закону у разі, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Доказів повідомлення позивачу відповідачем не надано, а факт такого повідомлення ОСОБА_1 заперечує.

Отже, законодавство формує принцип, за яким звернення мають розглядати ті органи, до компетенції яких належать порушені в них питання.

Не зважаючи на це відповідач, без належного про це повідомлення позивача, як того вимагає Закон, передав його звернення для розгляду та надання відповіді іншому органу, до компетенції якого вирішення вказаних у зверненні питань не належало.

Зіставивши звернення позивача і відповідь на нього, вбачається, що така надана не тим суб'єктом до якого воно адресовано та до компетенції якого належали порушені у ньому питання та не надано повної відповіді на порушені заявником питання.

У зв'язку з цим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову є помилковим.

Поряд з цим колегія суддів звертає свою увагу на те, що відповідно до частини 2 статті 11 КАСУ суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

В судовому засіданні апелянт зазначив, що його цікавить відповідь на його звернення, на що він має гарантоване законом право.

З огляду на характер спірних правовідносин та позовні вимоги позивача, колегія суддів прийшла до переконання про часткове задоволення позовних вимог. А саме на думку колегії суддів слід зобовязати відповідача надати відповідь на звернення позивача по суті заявлених прохань, а в разі, якщо розгляд таких питань не відноситься до компетенції міського голови, надати відповідь в порядку частини 3 статті 7 Закону України "Про звернення громадян".

Щодо вимоги позивача про накладення штрафу на відповідача, то така вимога не належить задоволенню, оскільки виходить за межі повноважень суду при вирішенні справи в контексті статті 162 КАС України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість апеляційної скарги та, частково, позовних вимог позивача.

Враховуючи викладене вище, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду належить скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову частково із викладених мотивів.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 25 березня 2015 року по справі № 461/14640/14-а скасувати, та прийняти нову якою позовні вимоги задоволити частково.

Зобовязати міського голову Львова Садового Андрія Івановича розглянути звернення ОСОБА_1 від 7 жовтня 2014 року та надати відповідь.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів з дати складення в повному обсязі.

Головуючий суддя: Кузьмич С. М.

Судді: Бруновська Н. В.

Гулид Р. М.

Повний текст постанови складений 17 червня 2015 року