Справа № 813/434/15
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року Справа № 876/5266/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Макарика В.Я.

суддів Большакової О.О. Глушка І.В..

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного Управління МВС України у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30.03.2015р. по справі № 813/434/15 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання незаконним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1, 29 січня 2015 року звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, в якій просила

-визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників органів та підрозділів ГУМВС №184 від 24.01.2015 року в частині накладення дисциплінарного стягнення звільнення з посади на неї як заступника начальника слідчого відділення Личаківського районного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області капітана міліції ОСОБА_1,

-визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області По особовому складу від 20.02.2015 року №95 о/с в частині увільнення капітана міліції ОСОБА_1, від посади заступника начальника слідчого відділення Личаківського районного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області;

-поновити ОСОБА_1, на посаді заступника начальника слідчого відділення Личаківського районного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з 01 березня 2015 року;

-звернути до негайного виконання постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1, на посаді заступника начальника слідчого відділення Личаківського районного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області;

-зобовязати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області надати звіт про виконання постанови суду.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30.03.2015р., адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 24.01.2015 року №184 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників органів та підрозділів ГУМВС в частині накладення на заступника начальника слідчого відділення Личаківського районного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області капітана міліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення звільнення з посади.

Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 20.02.2015 року №95 о/с По особовому складу в частині увільнення капітана міліції ОСОБА_1 від посади заступника начальника слідчого відділення Личаківського районного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області.

Поновлено ОСОБА_1, на посаді заступника начальника слідчого відділення Личаківського районного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з 01 березня 2015 року.

Постанова суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника слідчого відділення Личаківського районного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області звернуто до негайного виконання.

Зобовязано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, у відповідності до ст.267 Кодексу адміністративного судочинства України, подати до Львівського окружного адміністративного суду у строк до 30 квітня 2015 року звіт про виконання судового рішення в частині негайного виконання, а саме: поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника слідчого відділення Личаківського районного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, відповідач Головне Управління МВС України у Львівській області оскаржило її в апеляційному порядку та просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Апелянт свої вимоги мотивує тим, що судом 1 інстанції неповно зясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, висновки суду вважає необґрунтованими з підстав викладених в апеляційній скарзі, та порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема апелянт наголошує на тому, що дії посадових осіб ГУМВС України у Львівській області були вчинені на підставі та в межах повноважень і у спосіб визначений законодавством. А накладенню на позивача дисциплінарного стягнення - звільнення з посади передував висновок службового розслідування згідно якого встановлено, що скоєння майором міліції ОСОБА_3, кримінального правопорушення стало можливим через відсутність дієвого повсякденного контролю за службовою діяльністю підпорядкованих працівників, зокрема суворим дотриманням законності при розслідуванні кримінальних проваджень, що призвело до надзвичайної події зі сторони заступника начальника СВ Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області капітана міліції ОСОБА_1

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як стверджується матеріалами справи, дисциплінарне стягнення звільнення з посади накладене на позивача наказом начальника ГУМВСУ у Львівській області від 24.01.2015 року №184 за відсутність дієвого повсякденного контролю за службовою діяльністю підпорядкованих працівників, зокрема, суворим дотриманням законності при розслідуванні кримінальних проваджень, що призвело до надзвичайної події, належним оформленням та порядком зберігання речових доказів.

Підставою для видання спірного наказу був висновок службового розслідування за фактом розпочатого кримінального провадження та затримання старшого слідчого СВ Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС майора міліції ОСОБА_3

Висновок службового розслідування був затверджений начальником ГУМВС України у Львівській області 24.01.2015 року.

Як встановлено судом з матеріалів службового розслідування, майор міліції ОСОБА_3 23.01.2015 о 20.10 був затриманий біля приміського вокзалу на вул.Городоцькій у м.Львові працівниками УСБУ у Львівькій області та УВБ у Львівській області ДВБ МВС України в межах розслідування кримінального провадження, розпочатого 23.01.2015 року прокуратурою Львівської області за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, ч.3 ст.368 КК України, під час отримання неправомірної вигоди в сумі 2000 доларів США у громадянина ОСОБА_4 за не притягнення його до кримінальної відповідальності.

У відповідності до п.8.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 року №230, підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

Згідно з п.8.3 цієї Інструкції, в описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про:

-обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла (и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі;

-час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у звязку з цим;

-посаду, звання, прізвище, імя та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України Про захист персональних даних), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам;

-наявність причинного звязку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками;

-умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього;

-вимоги законодавства або посадові обовязки, які було порушено;

-наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що помякшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

В частині, що стосується протиправних дій позивача, які в подальшому стали підставою для видання оскаржуваного наказу про притягнення її до дисциплінарної відповідальності, у висновку розслідування зазначено, що допущені майором міліції ОСОБА_3 грубі порушення службової дисципліни стали можливими через відсутність дієвого повсякденного контролю за його службовою діяльністю, зокрема, суворим дотриманням законності при розслідуванні кримінальних проваджень, належним оформленням та порядком зберігання речових доказів зі сторони керівництва слідчого відділення Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС заступника начальника відділення капітана міліції ОСОБА_1

Суд першої інстанції з чим і погоджується колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду критично оцінює відповідні доводи службового розслідування, оскільки всупереч приписам вищенаведеного п.8.3 Інструкції, висновок службового розслідування в цій частині не містить жодних обґрунтованих відомостей про наявність причинного звязку між переліченими неправомірними діяннями позивача та скоєним майором міліції ОСОБА_3 проступком та їх наслідками; відомостей про вимоги законодавства або посадових обовязків, які було порушено позивачем, а також про наявність вини позивача у відповідних діях, обставини, що помякшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також її ставлення до скоєного.

Також колегія суддів зазначає, що доводи про відсутність з боку позивача дієвого повсякденного контролю за належним оформленням та порядком зберігання речових доказів не підтверджуються даними самого розслідування, оскільки щодо предметів, які були знайдені при проведенні обшуку службового кабінету ОСОБА_3, в тому ж висновку службового розслідування зазначено, що жодних ознак, які б давали можливість ідентифікувати дані предмети як речові докази установлено не було і їх було вилучено для подальшого встановлення їх належності до конкретних кримінальних проваджень. В той же час, відомостей про неналежне зберігання будь-яких інших предметів, які є речовими доказами, висновок розслідування не містить.

Також колегія суддів вірним висновок суду першої інстанції у критичному ставленні до висновку розслідування про відсутність з боку позивача дієвого повсякденного контролю за службовою діяльністю ОСОБА_3, оскільки сам проступок, за результатами якого було призначене службове розслідування мав місце в неробочий час та за межами Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС. Обґрунтованих доказів того, що позивач знала або могла знати про злочинні наміри ОСОБА_3 в матеріалах розслідування не зібрано. Слід зазначити і те, що всі опитані в ході службового розслідування посадові особи Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС також повідомили про те, що їм нічого не було відомо про наміри ОСОБА_3 отримати неправомірну вигоду за вищезазначених обставин.

Як стверджується матеріалами справи, що опитані в ході службового розслідування посадові особи Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС засвідчили, що на нарадах слідчого відділення неодноразово наголошувалось про неприпустимість вчинення особовим складом слідчого відділення порушень службової дисципліни, зокрема, вчинення кримінальних порушень, вимог нормативних документів з даних питаннь.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст.25 Закону України Про міліцію, працівник міліції у межах повноважень, наданих цим Законом та іншими законодавчими актами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність.

Згідно із ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобовязує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників.

Закріплений законом принцип самостійності працівника міліції, яка базується, перш за все, на його високій свідомості, передбачає і персональний характер його відповідальності за скоєний проступок, що мало бути враховано в ході проведення службового розслідування за фактом скоєння протиправного діяння майором міліції ОСОБА_3

Як встановлено судом, що, у відповідності до статті 12 Статуту, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1)усне зауваження; 2)зауваження; 3)догана; 4)сувора догана; 5)попередження про неповну посадову відповідність; 6)звільнення з посади; 7)пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8)звільнення з органів внутрішніх справ.

Більш суворими дисциплінарними стягненнями аніж звільнення з посади є лише пониження в спеціальному званні на один ступінь та звільнення з органів внутрішніх справ. При цьому, частиною 15 статті 14 Статуту передбачено, що звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Частиною десятою статті 14 Статуту передбачено, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обовязків, рівень кваліфікації тощо.

Частиною дванадцятою статті 14 Статуту визначено, що у разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

Зважаючи на суворість дисциплінарного стягнення звільнення з посади, суд першої інстанції вірно дійшов висновку , що для його застосування тяжкість проступку, за який таке стягнення накладене, обставини, за яких його скоєно та заподіяна шкода повинні бути співрозмірними суворості відповідного стягнення, а попередня поведінка особи та її ставлення до виконання службових обовязків повинні підтверджувати, що саме таке суворе стягнення може відіграти необхідну виховну роль та забезпечити потрібний рівень службової дисципліни.

Як видно з послужного списку капітана міліції ОСОБА_1, за час проходження служби в органах внутрішніх справ вона була заохочена командуванням девять разів, при цьому, до дисциплінарної відповідальності - не притягувалася й жодне з передбачених Статутом менш суворих дисциплінарних стягнень до неї не застосовувалось.

Наявні у матеріалах справи службові характеристики, атестаційні листи та подання про призначення від 06.02.2015 року, складені як до прийняття оскаржуваного наказу так і в ході реалізації оскаржуваного дисциплінарного стягнення, не містять жодних відомостей щодо попередньої протиправної поведінки капітана міліції ОСОБА_1, її негативного ставлення до виконання службових обовязків чи незадовільного рівня кваліфікації тощо.

Враховуючи відповідні обставини в сукупності, колегія суддів вважає, що оскаржуване дисциплінарне стягнення звільнення з посади було застосоване до позивача без врахування тяжкості проступку, обставин, за яких його скоєно, заподіяної шкоди, попередньої поведінки особи, її ставлення до виконання службових обовязків та рівня кваліфікації, що суперечить вимогам статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, а тому суд першої інстанції вірно дійшов висновку , що факт скоєння капітаном міліції ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, за який її було притягнуто до дисциплінарного відповідальності, матеріалами службового розслідування та іншими зібраними у справі доказами в сукупності не доведений.

В зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, на підставі правильно встановлених обставин справи та визначених їм правовідносин, прийшов до обґрунтованих і законних висновків. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи і відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Тобто, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо вимог законності та обґрунтованості судових рішень, і підстав для її скасування і відповідно задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного Управління МВС України у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30.03.2015р. у справі № 813/434/15 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В.Я.Макарик

Судді: О.О.Большакова

І.В. Глушко

Повний текст ухвали складений 15 червня 2015 року.