Справа № 803/895/15-а
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року Справа № 803/895/15-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Валюха В.М.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_1 відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, ОСОБА_2 відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс») в особі представника ОСОБА_4 звернулося з адміністративним позовом до ОСОБА_1 відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції (далі ОСОБА_1 ВДВС Луцького МУЮ), Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області, ОСОБА_2 відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції (далі ОСОБА_2 ВДВС Луцького МУЮ), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження б/н від 18.05.2010 року ОСОБА_1 ВДВС Луцького МУЮ, постанови про порушення кримінальної справи б/н від 30.03.2011 року СВ ПМ ДПА у Волинській області, постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 45353605 від 05.12.2014 року ОСОБА_2 ВДВС Луцького МУЮ в частині накладення арешту на нерухоме майно (двокімнатна квартира загальною площею 55,7 кв. м., житловою площею 38,3 кв. м., що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Луцьк, Київський майданАДРЕСА_1).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 14.05.2015 року відмовлено у відкритті провадження у цій справі в частині позовних вимог до Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови про порушення кримінальної справи б/н від 30.03.2011 року СВ ПМ ДПА у Волинській області (а. с. 39-40).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.08.2007 року ОСОБА_3 уклав з ВАТ «Сведбанк» кредитний договір № 0201/0807/88-442, в забезпечення належного виконання зобовязань за яким було також укладено іпотечний договір від 20.08.2007 року. За вказаним іпотечним договором на забезпечення зобовязань за кредитним договором передано в іпотеку належне на праві власності ОСОБА_3 майно: квартиру № 58 в будинку № 3 на Київському майдані в місті Луцьку.

28.11.2012 року ПАТ «Сведбанк» відступило ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» відповідно до договору факторингу № 15 свої прав вимоги за зобовязаннями по кредитному договору.

10.03.2015 року позивачу при зверненні до нотаріуса стало відомо, що на вказане майно, яке є предметом іпотеки, оскаржуваними постановами від 18.05.2010 року ОСОБА_1 ВДВС Луцького МУЮ та від 05.12.2014 року ОСОБА_2 ВДВС Луцького МУЮ накладено арешти.

Позивач вважає, що вказаними постановами порушені його права, оскільки ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна.

Позивач просить визнати протиправними та скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження б/н від 18.05.2010 року ОСОБА_1 ВДВС Луцького МУЮ та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 45353605 від 05.12.2014 року ОСОБА_2 ВДВС Луцького МУЮ в частині накладення арешту на нерухоме майно (двокімнатна квартира загальною площею 55,7 кв. м., житловою площею 38,3 кв. м., що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Луцьк, Київський майданАДРЕСА_1).

В поданому до суду клопотанні від 22.05.2015 року № 11666 (а. с. 49) представник відповідача ОСОБА_1 ВДВС Луцького МУЮ просить у задоволенні адміністративного позову відмовити з тих підстав, що виконавче провадження ВП № 19374664 відкрито з дотриманням норм законодавства, примусове виконання здійснюється щодо заставного (рухомого) майна стягувача ПАТ КБ «Надра» та не посягає на права позивача щодо іпотечного майна, скасування постанови від 18.05.2010 року порушить права стягувача ПАТ КБ «Надра».

В судовому засіданні 29.05.2015 року представник позивача адміністративний позов підтримав з підстав, викладених у ньому, просить його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 ВДВС Луцького МУЮ в судовому засіданні 29.05.2015 року позовні вимоги визнав.

До судового засідання, призначеного на 16:00 11.06.2015 року, від представника позивача та представника відповідача ОСОБА_1 ВДВС Луцького МУЮ надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності (а. с. 49 зворот, а. с. 127), а представник відповідача ОСОБА_2 ВДВС Луцького МУЮ та третя особа на вказане судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи (а. с. 117-118, 124).

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно із частиною четвертою статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до частини шостої статті 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Як передбачено частиною першою статті 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, оскільки в судове засідання особи, які беруть участь у справі, не прибули, хоча сторони належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, при цьому, від представників позивача та відповідача ОСОБА_2 ВДВС Луцького МУЮ надійшли до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, а дану справу можливо розглянути і вирішити на основі наявних матеріалів, тому за відсутності перешкод для розгляду справи суд приходить до висновку, що судовий розгляд справи необхідно здійснювати в порядку письмового провадження, без фіксування адміністративного процесу технічними засобами.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 20.08.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (банк) та ОСОБА_3 (позичальник) було укладено кредитний договір № 0201/0807/88-442, згідно з яким банк зобовязується надати позивальнику кошти у вигляді кредиту у розмірі 55000 доларів США на строк з 20.08.2007 року по 20.08.2017 року (а. с. 8-15).

Крім того, 20.08.2007 року АКБ «ТАС-Комерцбанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_3 (іпотекодавець) було укладено іпотечний договір, яким забезпечується належне виконання іпотекодавцем вимог іпотекодержателя, що випливають із кредитного договору № 0201/0807/88-442 від 20.08.2007 року (повернення кредиту в сумі 55000 доларів США), на забезпечення виконання основного зобовязання іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності майно, а саме: квартира № 58 в будинку № 3 на Київському майдані в місті Луцьку, вартістю 400560,00 грн. (а. с. 16-20). Вказаний іпотечний договір було посвідчено приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу та ним накладено заборону на відчуження зазначеного нерухомого майна, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 10.03.2015 року (а. с. 33 зворот).

28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» (банк), який є правонаступником ВАТ «Сведбанк», що в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (фактор) було укладено договір факторингу № 15, за яким банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі, у якому вказано в т. ч. ОСОБА_3 (а. с. 21-28). Крім того, між тими ж сторонами 28.11.2012 року було укладено договір про відступлення прав за іпотечними договорами, за яким разом з відступленням прав вимоги заборгованостей по кредитних договорах від боржників, що здійснюється на підставі договору факторингу від 28.11.2012 року № 15, одночасно відступаються права вимоги за іпотечними договорами, серед яких також значиться укладений з ОСОБА_3 договір (а. с. 29-31).

Судом також встановлено, що 18.05.2010 року старшим державним виконавцем Першого ВДВС Луцького МУЮ ОСОБА_5 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 19374664) з примусового виконання виконавчого листа № 2-7358, виданого 12.05.2010 року Луцьким міськрайонним судом про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_6 в користь ВАТ КБ «Надра» 48905,86 грн. боргу та по 259,53 грн. судових витрат, якою також накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_3 у межах суми звернення стягнення (а. с. 57).

Крім того, 07.11.2014 року старшим державним виконавцем Другого ВДВС Луцького МУЮ ОСОБА_7 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 45353605) з примусового виконання судового наказу № 161/4444/14-ц, виданого 21.05.2014 року Луцьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_3 в користь ПАТ «Волиньгаз» 792,41 грн. боргу (а. с. 108), а 05.12.2014 року цим же державним виконавцем прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно з якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить вказаному боржнику в межах суми боргу (а. с. 109).

Як слідує з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 10.03.2015 року № 34677726, до відповідних реєстрів внесені записи щодо обтяження (тип обтяження іпотека) на обєкт квартиру № 58 в будинку № 3 на Київському майдані в місті Луцьку за договором про відступлення прав за іпотечними договорами від 28.11.2012 року, та щодо обтяження (тип обтяження арешт нерухомого майна) на цей же обєкт за вказаними постановами органів державної виконавчої служби (а. с. 32-34).

Згідно із частиною другою статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюються на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідачі не довели правомірності оскаржуваних в даній адміністративній справі постанов в частині накладення арешту на квартиру, що виступає предметом іпотеки, з огляду на таке.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 року № 898-IV (з наступними змінами та доповненнями) іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частин шостої, сьомої статті 3 цього ж Закону у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Як передбачено частиною першою статті 24 вказаного Закону, відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням.

Частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із частиною восьмою статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-ХІV (з наступними змінами та доповненнями) примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

На думку суду, відповідачами не надано суду доказів про те, що вони не знали про перебування квартири № 58 в будинку № 3 на Київському майдані в місті Луцьку в іпотеці та вживали всіх передбачених законом заходів до зясування правового статусу вказаного майна. В звязку з цим суд приходить до висновку, що діями відповідачів були порушені права позивача як іпотекодержателя за іпотечним договором від 20.08.2007 року та договором про відступлення прав за іпотечними договорами від 28.11.2012 року.

Оскільки право на задоволення вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у позивача виникло на підставі належним чином укладених та зареєстрованих іпотечного договору від 20.08.2007 року та договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 28.11.2012 року, на момент накладення арештів на квартиру, як і на час судового розгляду даної справи іпотеку не було припинено, а позивач має право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, тому суд приходить до висновку, що відповідачами були порушені умови та порядок звернення стягнення на майно, що перебуває в іпотеці, визначені статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження», в звязку з чим позовні вимоги про визнання протиправними та скасування оскаржуваних постанов підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 41, 122, 128, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про іпотеку», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_5 від 18 травня 2010 року про відкриття виконавчого провадження (ВП № 19374664) в частині накладення арешту на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: Волинська область, місто Луцьк, Київський майданАДРЕСА_2.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_7 від 05 грудня 2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ВП № 45353605) в частині накладення арешту та заборони здійснювати відчуження нерухомого майна - квартири, що знаходиться за адресою: Волинська область, місто Луцьк, Київський майданАДРЕСА_2.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М.Валюх