Справа № 534/1025/15-а
Суддя: Солоха О. В.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 534/1025/15-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року м. Комсомольськ

Суддя Комсомольського міського суду Полтавської області Солоха О.В., розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у м. Комсомольську про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом до УПФУ у м. Комсомольську, в якому прохає визнати дії відповідача неправомірними, зобовязати УПФ з 01.07.2013 року здійснити належним чином розрахунок пенсії ОСОБА_1, включивши до складу заробітної плати для призначення пенсії розміри матеріальної допомоги та одноразових виплат на загальну суму 20 922 грн. 67 коп. та провести виплату недоплачених сум пенсійних виплат за вказаний період. Судові витрати прохає розподілити у відповідності до ч.1 ст.94 КАСУ. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що починаючи з 2013 року позивач перебуває на обліку в УПФ у м. Комсомольську, і після звільнення з державної служби вона звернулась до відповідача із відповідною заявою про зміну виду пенсійного забезпечення з 01.07.2013 року. Проте, відповідачем під час обчислення заробітної плати для призначення пенсії не було включено до розрахунку розміри матеріальної допомоги та одноразових виплат на загальну суму 20 922 грн. 67 коп., що на думку позивача призвело до заниження розміру пенсійних виплат.

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 19.05.2015 року про відкриття провадження у справі на підставі ч. 2 ст. 99 КАС України позовну заяву ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Комсомольську про зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії за період з 01.07.2013 року по 17.11.2014 року включно залишено без розгляду.

Будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відповідач у встановлений ст.183-2 КАСУ письмових заперечень проти позову не надав, у звязку із чим справа розглядається в порядку скороченого провадження з дотриманням строків, передбачених п.2 ч.5 ст.1832 КАСУ.

Дослідивши представлені у справі письмові докази, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в управлінні ПФУ у м.Комсомольську і починаючи з 01.07.2013 року отримувала пенсію за віком згідно з ЗУ «Про державну службу». Згідно з повідомленням управління (а.с.6) для розрахунку пенсійної виплати позивача були враховані суми виплат з урахуванням посадового окладу, надбавки за ранг та вислугу років без урахування виплат на матеріальну допомогу та одноразових виплат.

Розглянувши справу у порядку скороченого провадження, встановивши всі обставини та оцінивши надані письмові докази, суд вважає їх достатніми для прийняття рішення у справі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Виходячи із змісту ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Субєкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обовязку суд витребовує названі документи та матеріали.

Визначаючи характер спірних правовідносин та правову норму, яку належить до них застосувати, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони /серед іншого/: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

За змістом ст. 37 ЗУ «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), пенсія державним службовцям призначається у розмірі 80% від суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Частиною 1 ст.1 ЗУ «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 вказаного Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні витрати.

Згідно з ч.2 ст.33 ЗУ «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Постановою Кабінету Міністрів України № 268 від 09.03.2006 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» визначено структуру та умови оплати праці і встановлено, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входить до структури заробітної плати державних службовців.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, допомога для вирішення соціально-побутових питань та одноразові виплати входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій. Відповідно до частини першої вказаної статті до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Застосовуючи до спірних правовідносин спеціальні норми, суд наголошує, що матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування включається до складу заробітної плати державного службовця, що обраховується для обчислення розміру його пенсії, з огляду на що предявлений ОСОБА_1 позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Питання про судові витрати вирішено судом у відповідності до вимог ст.94 КАСУ.

З огляду на повноваження, надані суду при ухваленні рішення про задоволення позову, суд, керуючись ст.ст. 2,94,183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, Законами України «Про пенсійне забезпечення», «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Про оплату праці», «Про державну службу» суд, -

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати дії Управління пенсійного фонду України у м. Комсомольську щодо не включення розмірів матеріальної допомоги та одноразових виплат до суми виплат, обчислюваної для призначення пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про державну службу» - протиправними.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України у м. Комсомольську здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця, призначеної ОСОБА_1, включивши до складу заробітної плати, що була обрахована для призначення пенсії, суми матеріальної допомоги та одноразових виплат з 18.11.2014 року, з урахуванням фактично виплачених сум пенсії за цей же період.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 73 грн. 08 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, що може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом десяти днів з дня складання постанови в повному обсязі. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Суддя підпис ОСОБА_2

Згідно з оригіналом.

Суддя О.В. Солоха