Справа № 2а-11662/12/2670
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

16 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аскоп-Україна" до Київської міської митниці ДФС України, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про визнання протиправними та скасування рішень, стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Відповідач в апеляційній скарзі просить суд скасувати вказану постанову, оскільки під час розгляду справи суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.02.2012 ТОВ "Аскоп-Україна" згідно вантажної митної декларації №100190000/2012/310815 від 28.02.2012 р. Київській регіональній митниці пред'явлено до митного оформлення товар "Риба охолоджена лосось (сьомга) атлантичний (Salmo Salar) ціла, патрана з головою" виробництва Норвегії в кількості 16 538 кг. за кодом УКТЗЕД .

Згідно з декларацією митної вартості №100190000/2012/310815 від 28.02.2012 р. митну вартість товару визначено за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, на рівні 5,68 доларів США за 1 кг.

На підтвердження митної вартості товару позивачем митному органу надано: зовнішньоекономічний контракт №01/09-2011 NOR від 01.09.2011 р., укладений безпосередньо з виробником товару компанією Hallvard Leroy AS (Норвегія); інвойс №4209535 від 22.02.2012 р.; вантажну митну декларацію країни відправлення (Норвегія); договір перевезення, міжнародну товаротранспортну накладну (CMR) з відбитками штампів органів державного ветеринарного, санітарно-епідеміологічного та інших видів контролю, транспортну довідку перевізника про вартість перевезення, заявку на перевезення; ветеринарне свідоцтво (Форма №2), сертифікат відповідності, сертифікат походження, попередня декларація та інші документи, що надаються митному органу в оригіналах та залишаються в нього після проведення митного оформлення товару.

29.02.2012 р. Київською регіональною митницею прийнято рішення про визначення митної вартості товару №100000003/2012/011175/2, відповідно до якого митну вартість імпортованого товару визначено за резервним методом на рівні 8,47 доларів США за 1 кг.

Також, 29.02.2012 р. митним органом видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від №100190000/2/00579, згідно з якою в якості вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України, вказано на необхідність надання нової ВМД, заповненої з урахуванням рішення про визначення митної вартості товарів №100000003/2012/011175/2 від 29.02.2012 р.

ТОВ "Аскоп-Україна" до Київської регіональної митниці подано нову вантажну митну декларацію №100190000/2012/311045 від 29.02.2012 р., заповнену з урахуванням митної вартості товару, визначеної митним органом, що призвело до переплати митних платежів на суму 73 777,00 грн.

Вважаючи дії Київської регіональної митниці протиправними та такими, що порушують законні права та інтереси позивача, позивач звернувся до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, згідно з частиною другою статті 266 Митного кодексу України, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Відповідно до статті 267 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції), використовується в разі, якщо: немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) стосовно продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, що унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не може бути зроблено відповідне коригування відповідно до положень частини другої цієї статті; 4) покупець і продавець не є пов'язаними між собою особами або хоч і є пов'язаними між собою особами, але ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з положеннями частини першої статті 264 Митного кодексу України заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За змістом статті 265 Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями цього Кодексу. Митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості.

Виходячи з положень 2 Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.04.2008 №339, такий контроль здійснюється, у тому числі, шляхом проведення перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і відомостей, що необхідні для здійснення митного контролю, а також порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Відповідно до ст. 266 МК України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) /метод 1/. Якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1 згідно з положеннями ст.267 цього Кодексу, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог ст.268 і ст.269 цього Кодексу. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог ст.268 і ст.269 цього Кодексу за основу може братися або ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю відповідно до вимог ст.271, або обчислена відповідно до вимог ст.272 цього Кодексу вартість товарів.

У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, установлених ст.273 цього Кодексу.

Отже, визначення митної вартості товару, що імпортується в Україну, може здійснюватися за іншими передбаченими законом методами тільки за умови неможливості її визначення за ціною договору.

Водночас кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (ч.5 ст. 266 МК України).

Порядок та умови застосування та/або неможливості застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, встановлено ст.267 МК України, згідно якої він використовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) стосовно продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, що унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не може бути зроблено відповідне коригування відповідно до положень частини другої цієї статті;

4) покупець і продавець не є пов'язаними між собою особами або хоч і є пов'язаними між собою особами, але ці відносини не вплинули на ціну товарів. За наявності достатніх підстав вважати, що зазначені відносини вплинули на ціну оцінюваних товарів, митний орган повинен повідомити про це декларантові та надати йому можливість для відповіді та доказу відсутності впливу взаємозв'язку продавця і покупця на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. На вимогу декларанта таке повідомлення здійснюється у письмовій формі.

На момент вчинення декларування позивачем товару, умови та механізм декларування митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, встановлювались Порядком декларування митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 № 1766 (далі - Порядок № 1766).

Відповідно до п.2 Порядку №1766 визначення митної вартості товарів - це сукупність дій, які вчиняються декларантом та/або митним органом з метою визначення вартості товарів відповідно до положень МК України та інших нормативно-правових актів.

Згідно з п.10 Порядку № 1766 відомості, на підставі яких декларантом визначено та заявлено (задекларовано) митну вартість товару, повинні базуватися на об'єктивних даних, що підлягають обчисленню та перевірці відповідно до вимог МК України.

Згідно ч.2 ст.265 МК України митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості.

Порядком роботи посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затвердженим наказом Держмитслужби № 602 від 24.06.2009 р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 21.07.2009 р. за №669/16685 (далі - Порядок № 602) визначено, що у разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості товарів декларант зобов'язаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки відповідно до Порядку 1766.

Згідно п.1.9 та п.1.11 Порядку № 602 контроль за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів здійснюється шляхом, зокрема: порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено та порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів.

Відповідно до ст. 264 МК України, у разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості товарів декларант зобов'язаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки відповідно до порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.11 Порядку № 1766 для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи.

Згідно з п.13 Порядку № 1766 декларант зобов'язаний подати додаткові документи протягом 10 календарних днів після ознайомлення із записом митного органу про їх подання. За вмотивованою заявою декларанта такий строк продовжується.

Відповідно до п. 14 Порядку № 1766 якщо декларантом не подано в установлений строк додаткові документи або якщо він відмовився від їх подання, митну вартість товарів визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно із законодавством.

Згідно з матеріалами справи, митним органом в декларації митної вартості №100190000/2012/310815 від 28.02.2012 р. зазначено про необхідність надання позивачем додаткових документів - калькуляції від виробника та витяги з аукціонів про формування ціни.

Як зясовано судом, позивачем зазначених документів не було подано до митного органу.

Окрім того, суд бере до уваги посилання Київської міської митниці ДФС України про виявленні неточності та розбіжності в наданих до митного оформлення документах, зокрема: прайс-лист від виробника надано виключно на ту продукцію, оформлення якої здійснювалось, тобто, прайс-лист сформовано без зазначення переліку всієї продукції виробника; копія експортної декларації та товаросупровідні документи не містять відміток митних органів країн відправлення та країн транзиту; невідповідність граф 22 та 46 у експортній ВМД.

Також колегія суддів бере до уваги посилання Київської міської митниці ДФС України щодо порушення позивачем положень Порядку №1766 в частині неподання позивачем у строк визначений законодавством додаткових документів на вимогу митних органів.

Окрім того, як зазначено митним органом, при діапазоні пошуку у базі даних цінової інформації ЄАІС ДМСУ за останні 90 днів, що передували митному оформленню, було з'ясовано, що за кодом згідно УКТЗЕД та було здійснене митне оформлення товару за ціною 8,47 доларів США/кг.

З огляду на це, митний орган визначив митну вартість ввезеного позивачем товару за шостим методом за ціною 8,47 доларів США/кг.

Проте, як зазначив суд першої інстанції, належних доказів існування такої інформації ЄАІС ДМСУ Київською міською митницею ДФС України суду не було надано.

Слід відмітити, що не дивлячись на таке застереження, митним органом до апеляційної скарги таких доказів теж не додано.

Київська міська митниця ДФС України наголошує, що визначивши митну вартість за шостим (резервним) методом, митний орган виходив з неможливості послідовного застосування попередніх методів визначення митної вартості, в тому числі другого та третього методів, в зв'язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні товари.

Проте, суд апеляційної інстанції вважає визначення митної вартості саме таким методом необґрунтованим, з огляду на наступне.

Згідно з матеріалами справи, однією з підстав для відмови у застосуванні першого методу визначення митної вартості товару було саме наявність цінової інформації ЄАІС ДМСУ за останні 90 днів, що передували митному оформленню, про митне оформлення товару за кодом згідно УКТЗЕД та .

Водночас у матеріалах справи міститься інформація з Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби відносно імпортованого товару в Україну - атлантичного лосося, виробництва Норвегії, код за УКТ ЗЕД , у листопаді-грудні 2011 року, з якої вбачається, що протягом 14 листопада - 14 грудня 2011 року на митну територію України ввезено іншими, ніж позивач особами за 13 деклараціями співставні (5-17 тон) партії товару, який є ідентичним.

Згідно зі ст. 268 МК України, у разі, якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена згідно з положеннями ст.267 цього Кодексу, за митну вартість береться вартість операції з ідентичними товарами, які продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому, під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна походження; 4) виробник. Незначні зовнішні відмінності не можуть бути підставою для відмови у розгляді товарів як ідентичних, якщо в цілому такі товари відповідають вимогам частини другої цієї статті. Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних умовах, що й оцінювані товари.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що Київська міська митниця ДФС України, маючи інформацію про ідентичні товари зобов'язана була визначити ціну товару за другим методом, а тому оскаржуване рішення Київської регіональної митниці про визначення митної вартості товару №100000003/2012/011175/2 від 29.02.2012 р., відповідно до якого митну вартість імпортованого товару визначено за резервним методом є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо аргументів апелянта, викладених в апеляційній скарзі про те, що позивач не надав необхідних документів, то колегією суддів такі аргументи Київської міської митниці ДФС України не приймаються, оскільки не наведено методики та доказів обчислення митної вартості за методами визначення митної вартості, що передують резервному.

Що стосується вимоги про стягнення надмірно сплаченого позивачем податку на додану вартість у розмірі 73 777,00 грн, то суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у позові у цій частині з огляду на те, що такій вимозі має передувати відмова у поданні позивачу про повернення таких коштів.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у позові у частині відмови у позові про скасування Картки відмови, оскільки таке рішення субєкта владних повноважень порушує право особи.

Проте, оскільки суд апеляційної інстанції наділений повноваженнями переглядати судове рішення в межах апеляційної скарги, та, апеляційної скарги від позивача щодо скасування відмови у позові в цій частині не надійшло, то суд апеляційної скарги не вважає за необхідне скасовувати рішення суду першої інстанції в цій частині.

З огляду на наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2015 року.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, п. 2 ч. 1 ст. 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2015 року без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за наслідками її перегляду, набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

.

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Сорочко Є.О.

Земляна Г.В.