Справа № 571/326/15-а
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2015-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Денисюк М.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"15" червня 2015 р. Справа № 571/326/15-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Жизневської А.В.

суддів: Котік Т.С.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рокитнівського районного суду Рівненської області від "13" травня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 Пенсійного Фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 13 травня 2015 року ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні позову про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання управління Пенсійного Фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області призначити їй пенсію у зв'язку з втратою годувальника та щомісячну компенсацію по втраті годувальника.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить вказану постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного Фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області (далі - УПФ) та отримує пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.сп.8,10). Пенсію їй було призначено зі зниженням пенсійного віку на підставі ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», по досягненню 49 років. Позивач з 1980 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_5, який отримував пенсію по другій групі інвалідності та помер 04 листопада 2014 року (а.сп.11-12).

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до УПФ із заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, а також, просила призначити щомісячну компенсацію по втраті годувальника. Листом 3328/04 від 23.01.2015 року УПФ повідомило, що права на перерахунок пенсії вона не має, оскільки не досягла пенсійного віку, визначеного ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що пенсійний орган діяв у межах та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Колегія суддів вважає такий висновок обгрунтованим, з огляду на наступне.

У відповідності до ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" (далі - Закон) пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу.

За змістом вказаної норми, визначальним при вирішенні питання щодо призначення пенсії в разі втрати годувальника є саме належність особи до непрацездатних членів сім'ї та перебування на утриманні померлого.

Абзацом другим ч.2 ст.36 передбачено, що непрацездатними членами сім'ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Згідно із статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_2 і старші після досягнення ними такого віку: 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 на день смерті чоловіка, ОСОБА_5, не досягла 60 річного віку та не є інвалідом. Доказів на підтвердження того, що вона є непрацездатною особою, в контексті ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суду не надала.

Доводи апелянта про те, що пенсію їй було призначено зі зниженням віку, згідно ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тому вона досягла передбаченого законом пенсійного віку, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" чітко визначено, що чоловік (дружина) вважається непрацездатним членом сім'ї, якщо така особа досягла пенсійного віку, встановленого ст.26 цього Закону.

Врахувавши, що ОСОБА_3 не відноситься до категорії непрацездатних осіб в силу приписів ч.2 ст.36 Закону, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем правомірно було відмовлено їй в переведенні на пенсію по втраті годувальника.

Щодо призначення позивачу щомісячної компенсації по втраті годувальника, то пенсійним органом правомірно відмовлено їй у цьому, оскільки така допомога надається непрацездатним членам сім'ї годувальника, які були на його утриманні, що передбачено ст.52 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Будь-яких доказів знаходження на утриманні чоловіка ОСОБА_3 теж не надала.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивачем не надано суду інших доказів, ніж зазначено вище, а представлені не є достатніми для призначення пенсії та щомісячної компенсації по втраті годувальника.

Суд першої інстанції дослідив представлені докази, надав їм належну правову оцінку, з'ясував обставини, що мають значення для вирішення справи та зробив обгрутнований висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Рокитнівського районного суду Рівненської області від "13" травня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.В. Жизневська

судді: Т.С. Котік

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_3 пров.Київський,6/1,смт.Рокитне,Рокитнівський район, Рівненська область,34200

3- відповідачу ОСОБА_4 Пенсійного Фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області вул. 1-го Травня, 1-А,смт. Рокитне,Рокитнівський район, Рівненська область,34200

- ,