Справа № 802/2395/14-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2015-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 червня 2015 р. Справа № 802/2395/14-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Комара П. А.,

за участю:

секретаря судового засідання: Мошняги В. І.

представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: фермерського господарства "Злагода - Агро-1"

до: Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулося фермерське господарство "Злагода - Агро-1" із позовом до Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 05.06.2014р. № та №.

В ході розгляду адміністративної справи судом допущено заміну неналежного відповідача - Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області належним відповідачем у справі - Гайсинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Ухвалою суду від 20.05.2015р. задоволено клопотання позивача та залишено адміністративний позов без розгляду в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області № НОМЕР_1 від 05.06.2014 року.

Відтак, позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області № НОМЕР_2 від 05.06.2014 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі Акту перевірки №361/2200/33420581 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ФГ "Злагода -Агро-1" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2011р. по 31.12.2012р." Гайсинською ОДПІ винесено податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 05.06.2014 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем на 354662,00 грн. та застосовано штрафну санкцію у сумі 434826,50 грн.

Із зазначеним податковим повідомлення - рішенням позивач не погоджується та вказує на те, що реальне виконання господарських операцій із контрагентами підтверджується, на його думку, первинними бухгалтерськими документами.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення адміністративного позову з підстав наведених у письмових запереченнях, що долучені до матеріалів справи (т. 1 а.с. 184-190).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, судом встановлено наступне.

Фермерське господарство "Злагода Агро-1" зареєстроване Гайсинською районною державною адміністрацією Вінницької області, свідоцтво про державну реєстрацію від 03.03.2005р.

Гайсинською об'єднаною державною податковою інспекцією проведено позапланову виїзну перевірку фермерського господарства "Злагода Агро-1" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2011р. по 31.12.2012р. За результатами якої складено акт перевірки від 30.05.2014р. №361/2200/33420581 в якому зафіксовано порушення позивачем, зокрема, вимог п. 185.1 ст. 185, п.209.2., п. 209.6 ст. 209 Податкового кодексу України.

На підставі акту перевірки Гайсинською об'єднаною державною податковою інспекцією оскаржуване винесене податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 05.06.2014 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем на 354662,00 грн. та застосовано штрафну санкцію у сумі 434826,50 грн.

Суд, визначаючись щодо заявлених позовних вимог, заперечень відповідача та наданих у справу доказів, виходив з наступного.

Спірне податкове повідомлення-рішення базується на викладених в акті перевірки висновках щодо порушення позивачем вимог ст.п. 185.1 ст. 185, п.209.2., п. 209.6 ст. 209 Податкового кодексу України та заниження суми податку на додану вартість за вересень - грудень 2012 року на загальну суму 354662 грн.

Підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення стало те, що перевіркою не підтверджено реалізацію позивачем соняшника ПАТ Миронівський завод по виготовленню круп на суму 1146882,38 грн., ТОВ Вінницька птахофабрика на суму 1015940,28 грн., ТОВ Камео - на суму 265505,50 грн. Як зазначено у акті перевірки, загальна кількість реалізованого позивачем, переліченим підприємствам, соняшника склала 565,26 т.

У п. 123.2 ст. 123 Податкового кодексу України (далі ПК України) визначено, що використання платником податків (посадовими особами платника податків) сум, що не сплачені до бюджету внаслідок отримання (застосування) податкової пільги, не за призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із законом з питань відповідного податку, збору, платежу додатково до штрафів, передбачених пунктом 123.1 цієї статті тягне за собою стягнення до бюджету суми податків, зборів, платежів, що підлягали нарахуванню без застосування податкової пільги. Сплата штрафу не звільняє таких осіб від відповідальності за умисне ухилення від оподаткування.

Відповідно до частин 2 та 3 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 року, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, які брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства Фінансів України № 88 від 24.05.1995 року, визначено, що первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Керівником підприємства, установи затверджується перелік осіб, які мають право давати дозвіл (підписувати первинні документи) на здійснення господарської операції, пов'язаної з відпуском (витрачанням) грошових коштів і документів, товарно-матеріальних цінностей, нематеріальних активів та іншого майна. Кількість осіб, які мають право підписувати документи на здійснення операцій з видачею особливо дефіцитних товарів і цінностей, бланків суворої звітності, повинно бути обмежено.

Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам. Такі документи повинні бути передані керівнику підприємства, установи для прийняття рішення.

Відповідно до п. 2.4 Положення первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

Отже, для підтвердження включення витрат за отримані товари до складу валових витрат необхідні належним чином оформлені документи.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до абз.2 п. 2.1 Положення господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Відтак, наслідки в податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто ті, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника податків. При цьому, господарські операції мають бути відображені в податковому обліку відповідно до їх реального змісту.

Отже, факт здійснення господарської операції повинен бути доведений первинними документами, що підтверджують реальність господарських операцій, які є підставою для виникнення права на податковий кредит та/або бюджетного відшкодування, та підтверджують добросовісність дій платника податку, що полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальності усіх даних, наведених у документах, що дають право на податковий кредит, а тому наявність у платника податку виданої йому продавцем товару податкової накладної, оформленої з дотриманням вимог чинного законодавства, і сплата продавцю вартості товару з податком на додану вартість є достатніми, але не вичерпними підставами для визначення податкового кредиту та відшкодування цього податку з бюджету.

Крім того, про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин:

- неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

- відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

- здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку.

Так, позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували наявність у нього 565,26 т, зокрема бухгалтерські документи та складський облік продукції.

Крім того, відповідно до листа Харпацької сільської ради Гайсинського району Вінницької області, акта обстеження використання земель на території Харпацької сільської ради, фермерським господарством у 2012 році посіяно соняшник на полі, який залишився не зібраний.

Таким чином, хоч у позивача наявні накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні, тобто документи, які підтверджують реалізацію товару, проте в той же час позивачем не надано документи, які стверджують появу у фермерського господарства соняшнику кількістю 565,26 т за період з вересня по грудень 2012 року.

Пунктом 44.1 ст. 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

За таких обставин, враховуючи усе вище викладене суд дійшов висновку, що не міг позивач протягом вересня-грудня 2012 року реалізувати 565,26 т соняшнику, оскільки по-перше залишків соняшнику у фермерського господарства не було, а по-друге зібраний у 2012 році урожай не міг становити понад 500 т, оскільки як встановлено з матеріалів справи частина врожаю станом на січень 2013 року ще знаходилась на полях.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення - рішення діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, з дотриманням вимог ч.3 ст.2 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України), та згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, а відтак не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, а також за відсутності витрат позивача, повязаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Комар Павло Анатолійович