Справа № 804/2085/15
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 червня 2015 рокусправа № 804/2085/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Прокопчук Т.С. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Губар Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції ОСОБА_1 управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2015 р. по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції ОСОБА_1 управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2015 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції ОСОБА_1 управління Міндоходів у Дніпропетровській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Нікопольської ОДПІ від 11.09.2014 р. № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобов'язання ФОП ОСОБА_2 за платежем податок на додану вартість на 15917, 70 грн., в тому числі за основним платежем на 10611, 80 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 5305, 90 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та винести нове рішення яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ФОП ОСОБА_2 зареєстрований Виконавчим комітетом Орджонікідзевської міської ради 03.03.2010 р., знаходиться на податковому обліку в Орджонікідзевському відділенні Нікопольської ОДПІ з 04.03.2010 р. ФОП ОСОБА_2 є платником ПДВ відповідно до свідоцтва № 100285088 від 25.05.2010 р. Основним видом економічної діяльності позивача є вантажний автомобільний транспорт.

Нікопольською ОДПІ на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, п. п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, ст. 79, ст. 191 ПК України, наказу від 18.08.2014 р. № 1145 та повідомлення від 18.08.2014 р. № 569/1703, у період з 18.08.2014 р. по 20.08.2014 р. проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ФОП ОСОБА_2 з питання дотримання вимог податкового законодавства в частині визначення правильності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ АСТ-Консалітнг (код 38397327) за період діяльності з 01.08.2013 р. р. по 31.10.2013 р. р. та подальшої реалізації отриманої продукції в поточному та наступному податкових періодах.

За результатами перевірки відповідачем складено акт № 2484/04-07-17.03. від 27.08.2014 р. (далі акт перевірки).

За висновками акту перевірки № 2484/04-07-17.03. від 27.08.2014 р. відповідачем встановлено порушення ФОП ОСОБА_2 п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, в результаті чого занижено ПДВ у перевіряємому періоді на загальну суму 10611, 80 грн. за період серпень жовтень 2013 р. р.

01.09.2014 р. позивачем подано до Нікопольської ОДПІ заперечення, які листом від 09.09.2014 р. № 17418/10/04-07-17.03-12 залишені без задоволення, а висновки акту перевірки без змін.

На підставі акту перевірки в № 2484/04-07-17.03. від 27.08.2014 р. Нікопольською ОДПІ прийняте податкове повідомлення-рішення від 11.09.2014 р. № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобов'язання ФОП ОСОБА_2 за платежем податок на додану вартість на 15917, 70 грн., в тому числі за основним платежем на 10611, 80 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 5305, 90 грн.

Позивач, не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням, 25.09.2014 р. звернувся зі скаргою до ОСОБА_1 управління Міндоходів у Дніпропетровській області.

Рішенням ОСОБА_1 управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 03.10.2013 р. продовжено термін розгляду первинної скарги позивача до 28.11.2014 р. включно.

За результатами розгляду первинної скарги позивача ОСОБА_1 управлінням Міндоходів у Дніпропетровській області прийнято рішення від 25.11.2014 р. № 692/10/04-36-10-08-09, яким податкове повідомлення-рішення від 11.09.2014 р. № НОМЕР_1 залишено без змін, а скарга ФОП ОСОБА_2 без задоволення.

ФОП ОСОБА_2 08.12.2014 р. звернувся з повторною скаргою до Державної фіскальної служби України. Рішенням від 19.01.2015 р. № 315/Г/99-9-10-01-03-14 скарга позивача була залишена без задоволення, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення без змін.

Колегія суддів зазначає, що підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Як встановлено пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України ) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 вказаного Кодексу визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Положеннями п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Із системного аналізу вказаних вище правових норм, можливо дійти до висновку, що для отримання права на формування податкового кредиту із сум ПДВ, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник повинен мати податкові накладні, первинні бухгалтерські документи, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначені для використання у власній господарській діяльності.

Крім того, слід зазначити, що за змістом частини другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів для цілей ведення податкового обліку лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Судом апеляційної інстанції встановлено, щощо між ФОП ОСОБА_2 (покупець) та ТОВ АСТ-Консалтінг (постачальник) 05.08.2013 р. р. укладено договір поставки № 08.05.13/141, за умовами п. 1.1 якого, продавець зобовязується продати, а покупець купити товар згідно накладних, які передбачають назву товару, одиницю виміру, ціну за одиницю, кількість, відпускну суму. Відповідно до п. 2.1. договору, погодження сторонами кількості, номенклатури, асортименту та ціни товару відбувається за взаємною згодою шляхом переговорів та фіксується в рахунках на оплату або накладних, що являються невідємними частинами даного договору. За умовами п. 3.1. цього договору, оплата здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця на підставі рахунку.

На виконання умов договору ТОВ АСТ-Консалтінг було поставлено до ФОП ОСОБА_2 товар (в асортименті), а саме: - у серпні 2013 р. на підставі рахунку № 359 від 12.08.2013 р. р., видаткової накладної № 359 від 12.08.2013 р., податкової накладної № 359 від 12.09.2013 р., рахунку № 255 від 08.08.2013 р., видаткової накладної № 255 від 08.08.2013 р., податкової накладної № 255 від 08.08.2013 р., рахунку № 141 від 05.08.2013 р., видаткової накладної № 141 від 05.08.2013 р., податкової накладної № 141 від 05.08.2013 р.;

- у вересні 2013 р на підставі рахунку №448 від 13.09.2013 р., видаткової накладної № 448 від 13.09.2013 р., податкової накладної № 448 від 13.09.2013 р.; рахунку № 304 від 10.09.2013 р., видаткової накладної № 304 від 10.09.2013 р., податкової накладної № 304 від 10.09.2013 р.; рахунку № 214 від 06.09.2013 р., видаткової накладної № 214 від 06.09.2013 р., податкової накладної № 214 від 06.09.2013 р., рахунку № 82 від 03.09.2013 р. р., видаткової накладної № 82 від 03.09.2013 р., податкової накладної №82 від 03.09.2013 р.;

- за жовтень 2013 р. на підставі рахунку № 366 від 11.10.2013 р., видаткової накладної № 366 від 11.10.2013 р., податкової накладної № 366 від 11.10.2013 р., рахунку № 25 від 01.10.2013 р., видаткової накладної № 25 від 01.10.2013 р., податкової накладної № 25 від 01.10.2013 р., рахунку № 153 від 04.10.2013 р., видаткової накладної № 153 від 04.10.2013 р., податкової накладної № 153 від 04.10.2013 р., рахунку № 206 від 07.10.2013 р., видаткової накладної № 206 від 07.10.2013 р., податкової накладної № 206 від 07.10.2013 р.

ФОП ОСОБА_2 здійснено розрахунки з ТОВ АСТ-Консалтінг за придбаний товар, що підтверджується платіжними дорученнями № 658 від 09.09.2013 р., № 676 від 10.10.2013 р., № 677 від 10.10.2013 р., № 696 від 08.10.2013 р., № 697 від 08.10.2013 р.

Постачання товару до ФОП ОСОБА_2 підтверджується договором, рахунками, накладними, податковими накладними. Використання отриманого товару (автозапчастин) у власній господарській діяльності ФОП ОСОБА_2 підтверджується актами на списання автозапчастин, а саме: від 05.08.2013 р., 08.08.2013 р., 12.08.2013 р., 13.09.2013 р., 06.09.2013 р., 03.09.2013 р., 10.09.2013 р., 01.10.2013 р., 04.10.2013 р., 07.10.2013 р., 11.10.2013 р.

За даним договором товар вивозився покупцем ФОП ОСОБА_2 власним автотранспортом, про що свідчать додані до матеріалів справи копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів.

З наявних в матеріалах справи копій вищезазначених первинних документів вбачається, що останні оформлені у відповідності до вимог ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704; далі за текстом - Положення №88), а податкові накладні - згідно з нормами п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України.

Вищевказані документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п. 2.4 Положення № 88 спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак, є належними та допустимими доказами реальності вчинення господарських операцій.

Крім того між ФОП ОСОБА_2 (орендар) та ПрАТ Автомобіліст (орендодавець) укладено договір оренди нежитлового приміщення № 1, відповідно до умов якого орендодавець здав, а орендар прийняв в орендне користування приміщення в адміністративній будівлі площею 16 м. кв. за адресою: вул. Уральська, 1, м. Орджонікідзе. Строк оренди за договором оренди нежитлового приміщення встановлено з 01.03.2013 р. по 31.12.2014 р.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку щодо наявності фізичної, технічної можливості ФОП ОСОБА_2 для здійснення господарської діяльності та її доцільності.

Щодо посилання відповідача на акт Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ АСТ Консалтінг, який не спростовує дійсність укладеного ФОП ОСОБА_2 з контрагентом правочину щодо поставки товарів та не може вважатись судом безспірним доказом порушення податкового законодавства з боку позивача.

Колегія суддів зазначає , що з системного аналізу положень п.73.5 ст.73 Податкового кодексу України, п.п.6. 7 Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2010р. №1232, а також Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженої наказом ДПА України від 22.12.2010р. №984, випливає, що зустрічна звірка полягає у співставленні первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання (в даному випадку, позивача) з даними платника податків (відносно якого проводиться перевірка), з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій і розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Отже, зустрічна звірка суб`єкта господарювання може бути проведена податковим органом лише з питань взаємовідносин з певним платником податків (відносно якого проводиться основна перевірка, в ході якої і виникає необхідність ініціювання зустрічної звірки) та лише в разі наявності у розпорядженні податкового органу первинних документів або надання таких документів платником податків на обов'язковий письмовий запит податкового органу.

При цьому, судження податкового органу відносно правильності справляння платником податків сум податків та зборів за відображеними в податковій звітності показниками господарських операцій можуть бути викладені виключно в акті перевірки або довідці зустрічної звірки. Чинним законодавством не передбачено відображення таких суджень в акті про неможливість проведення перевірки або акті про неможливість проведення зустрічної звірки, де мають зазначатись лише обставини, котрі спричинили таку неможливість.

За наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції-,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції ОСОБА_1 управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2015р. залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Л.А. Божко

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: О.М. Лукманова