Справа № 521/8327/13-а
Суддя: Сегеда О. М.
Дата ухвалення: 2013-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ___ ___
Справа №521/8327/13а
Пр. № 2а/521/248/13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2013 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі - Бондаренко О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу адміністративної юрисдикції за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання незаконною постанови державного виконавця про закінчення провадження,

встановив:

У травні 2013р. ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом до Відділу Примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області (далі - ВПВР ДВС ГУЮ в Одеській області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради (далі Департамент), посилаючись на те, що на виконанні у державного виконавця ВПВР ДВС ГУЮ в Одеській області знаходиться виконавчий лист №1519/2а-1409/11 виданий 16.04.2013р. на виконання постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 07.06.2011р. про зобовязання Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради провести перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2010рік у розмірі 4490,00 грн. відповідно до ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із урахуванням тих виплат, які були проведені.

Зазначав, що у травні 2013р. йому стало відомо про те, що державним виконавцем ВПВР ДВС ГУЮ в Одеській області була винесена постанова ВП №37674456 від 21.05.2013р. про закінчення виконавчого провадження згідно п.11 ч.1 ст.49 Закону України Про виконавче провадження, на підставі того, що рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07.06.2011р. було виконано, що не відповідає дійсності, оскільки рішення суду до теперешнього часу не виконане. Не погоджуясь з постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 21.05.2013р., позивач просив суд поновити у разі потреби строк на звернення до суду, визнати вказану постанову незаконною та скасувати її.

Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про підтримання позовних вимог та просив суд розглянути справу в його відсутність (а.с.46).

Представники відповідача та та третьої особи в судове засідання не зявилися, про дату, час і місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України, встановлено що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.1 ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно ст.1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом , іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.6 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Водночас ст.11 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що державний виконавець повинен здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленим виконавчим документом і Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання на всій території України.

Судом встановлено, що постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 07.06.2011 року по справі №1519/2а-1409/11 зобов'язано Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради провести ОСОБА_2 перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2010рік у розмірі 4490,00грн. відповідно до ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі- Закон) із урахуванням тих виплат, які були проведені.

16.04.2013р. Малиновським районним судом м. Одеси ОСОБА_2 було видано виконавчий лист по виконанню вказаного рішення (а.с.9).

На підставі виконавчого листа, виданого 16.04.2013р. Малиновським районним судом м.Одеси було відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаної постанови суду від 07.06.2011р. та виконавчого листа від 16.04.2013р.

З матеріалів справи вбачається, що 21.05.2013р. старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст.49 Закону України Про виконавче провадження (а.с.7).

Пунктом 11 ч.1 ст.49 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

В обґрунтування постанови, державний виконавець посилається на те, що до виконавчої служби надійшли пояснення боржника щодо неможливості виконання вимог вищезазначеного виконавчого листа у звязку з обмеженістю фінансових ресурсів, оскільки Державним бюджетом України на 2013р. видатки на забезпечення в повному обсязі соціальних гарантій відповідно до окремих статей Законів та на виконання судових рішень за програмами соціального захисту громадян ОСОБА_3 соціальної політики України не передбачено. У разі надходження коштів з Державного бюджету виплата буде проведена.

За думкою державного виконавця вищевказане є поважною причиною невиконання рішення суду, а тому рішення суду не виконане з поважних причин і виконання цього рішення не може бути проведено без участі боржника.

Тобто, старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 обґрунтовує свою постанову відсутністю фінансування вказаний виплат та вимогами Закону України Про державний бюджет України на 2013рік та неможливістю виконання рішення без участі боржника.

При цьому за думкою суду, державний виконавець ігнорує вимоги Закону України Про виконавче провадження, а саме п.8 ч.1 ст. 49 цього Закону, відповідно до якого виконавче провадження підлягає закінченню після фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Крім того, ст.11 Закону України Про виконавче провадження передбачені права та обовязки державного виконавця, у тому числі право накладати арешт на майно, кошти та інші цінності боржника.

Згідно зі частинами 1,5,6 ст.52 Закону України Про виконавче провадження звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, зокрема кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладене стягнення.

Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Таким чином відсутність фінансування не є підставою для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

За таких обставин суд не може погодитись з твердженням державного виконавця про неможливість виконання судового рішення.

Відповідно до п. 1. ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на власний розсуд.

Судом не встановлено пропуску строків звернення до суду.

З урахуванням викладеного, оцінюючи досліджені судом докази, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82 Закону України Про виконавче провадження, ст. ст. 2, 5, 11, 15, 71, 86, 128, 161-163, 255 КАС України, суд

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання незаконною постанови державного виконавця про закінчення провадження - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову від 21 травня 2013 року старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 про закінчення виконавчого провадження серії ВП № 37674456 з примусового виконання виконавчого листа №1519/2а-1409/11, виданого Малиновським районним судом м. Одеси від 16 квітня 2013року про зобовязання Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради провести перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2010рік у розмірі 4490,00грн. відповідно до ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із урахуванням тих виплат, які були проведені.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Малиновський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Суддя: О.М. Сегеда