Справа № 804/16553/14
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Тулянцевої І.В.,
при секретарі Гончаровій В.Г.
представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мясна фабрика «Фаворит» до Дніпропетровської митниці Міндоходів про визнання незаконними та скасування рішень та карток відмови, -
09.10.2014 року ТОВ «Мясна фабрика «Фаворит» звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Дніпропетровської митниці Міндоходів про визнання незаконними та скасування рішень та карток відмови.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов із підстав викладених в позові.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що спірні рішення прийняті відповідачем у зв'язку із розмитненням позивачем поставленого йому 11.04.2014 року і 25.04.2014 року на виконання умов Контракту на поставку товару № 02/09/13 від 02.09.2013 р. з фірмою Vion Sales West BV (Нідерланди) товару «заморожене свиняче бокове сало». З метою розмитнення вказаного товару Позивач 11.04.2014 та 25.04.2014 звернувся до Дніпропетровської митниці Міндоходів для здійснення митного оформлення товару «заморожене свиняче бокове сало».
Так, представником позивача ТОВ «Гіперіон Д» 11.04.2013 до Дніпропетровської митниці шляхом електронного декларування було подано митну декларацію №110010000/2014/209018 від 11.04.2014 р. та такі документи: картка обліку особи, яка здійснює операції з товаром № 110/2012/0000134 від 27.09.2012 р.; міжнародна автомобільна накладна (CMR) від 03.04.2014 р.; банківський платіжний документ № 35 від 27.03.2014 р.; довідка про транспортні витрати № 10 від 04.04.2014 р.; прайс лист виробника товару б/н від 20.03.2014 р.; комерційну пропозицію від 21.03.2014 р.; рахунок фактуру (інвойс) від 03.04.2014 р.; рахунок проформу № НОМЕР_1 від 25.03.2014 р.; доповнення до зовнішньоекономічного контракту (специфікація № 1) від 19.03.2014 р.; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларується від 02.09.2013 р. № 02/09Є13; договір контракт на перевезення від 13.05.2013 р. № 130513.
Згідно з електронним повідомленням митниці декларанту в результаті здійсненого відповідачем контролю встановлено:
- по транспортному договору від 13.05.2013 р. №130513 між експедитором ПП «Транс логістік» та транспортною компанією ДП «Хасселе Фрахвермитлут ГмбХ-УА» розділом 2 та 4 передбачено надання заявки та рахунка на оплату транспортних послуг. Ці документи підтверджують вартість та сплату за транспортно-експедіційні послуги. Вказані документи не надані декларантом;
- відсутній договір між ТОВ «Мясна фабрика «Фаворит плюс» та експедитором ПП «Транс логістік» про надання транспортно-експедиторських послуг та рахунки про сплату цих послуг. Довідка про транспортні витрати від 04.04.2014 №10, яка надана транспортною компанією ДП «Хасселе Фрахвермитлут ГмбХ-УА», по-перше, не передбачена угодою від 13.05.2013№130513, по-друге, несе інформацію тільки про транспорті витрати перевізника;
- у гр.44 поданої до митного оформлення вищезазначеної під кодом документа «4104» МД вказано контракт від 02.09.2013 №02/09/13 між VION Sales West BV Boseind 10, 5281RM, Boxtel, The Netherlands та ТОВ «М'ясна фабрика «Фаворит плюс» Україна, а у гр.31 МД, електроному інвойсі та ТСД вказано виробника - Grolleman Vrieshuis BV (Нідерланди);
Відповідно до частин 2 та 3 ст. 53 Митного кодексу України, під час консультацій декларанта зобовязано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експртними організаціями; якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару; виписку з бухгалтерської документації.
За змістом оскаржуваного Рішення № 110100000/2014/200051/1 від 12.04.2014 р. Дніпропетровською митницею у відповідності до п.п. 2 п. 6 ст. 54 Митного кодексу України було відмовлено у митному оформленн товарів за заявленою декларантом митною вартістю за ціною договору у звязку із неподанням декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 ст. 53 МУ України, а саме, не підтверджені витрати на транспортування та страхування. При визначені митної вартості товару неможливо було застосувати методи 2 а), 2 б), так як у митного органу відсутня інформація щодо вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, враховуючи положення ст. 59, 60, 61 МКУ. Методи на основі віднімання 2 в) та додавання 2 г) вартості (ст.62, ст.63 МКУ) неможливо застосувати у зв'язку із відсутністю об'єктивних, документально підтверджених даних, які піддаються обчисленню. Митну вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості 2 ґ), - резервний метод визначення митної вартості (ст.64 МКУ) (метод 6).
Згідно з електронним повідомленням митниці декларанту в результаті здійсненого відповідачем контролю встановлено:
- у зовнішньоекономічному контракті від 02.09.13р. № 02/09/13 п.3.1 розділом 3, прайс- листі від 20.03.2014 №б/н, та специфікації №2 від 10.04.2014р. передбачена 100% передплата. У якості підтвердження передплати за товар надана SWIFT від 10.04.2014р., в якій відсутнє посилання на партію товару (специфікацію №2 до контракту);
- довідка про транспортні витрати від 24.04.2014 №17, яка надана перевізником ОСОБА_3, по-перше, не передбачена угодою від 04.09.2013 р. №04/09, по-друге, несе інформацію тільки про транспорті витрати перевізника;
- заявка на страхування окремого перевезення вантажу №17 Від 04.04.14, яка вказана на у гр. 44 наданої до митного оформлення МД визначає суму 221,80 грн. страхувального платежу по страхуванню вищезазначеного вантажу. Ця сума є складовою митної вартості на умовах поставки FCA NL OLST;
- у гр.44 поданої до митного оформлення вищезазначеної під кодом документа «4104» МД вказано контракт від 02.09.2013 №02/09/13 між VION Sales West BV Boseind 10, 5281RM, Boxtel, The Netherlands та ТОВ «М'ясна фабрика «Фаворит плюс» Україна, а у гр. 31 МД, електроному інвойсі та ТСД вказано виробника - Grolleman Vrieshuis BV (Нідерланди);
- переклад експортної МД від 16.04.2014 14NL09C7B728EE7326, вказаній у гр. 44 наданой до митного оформлення МД не відповідає відомостям, вказаним у декларації експортера.
Відповідно до частин 2 та 3 ст. 53 Митного кодексу України, під час консультацій декларанта зобовязано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експртними організаціями; якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару; виписку з бухгалтерської документації.
Відповідно до електронного повідомлення від 29.04.2014 р. № 292/1 декларантом відмовлено у наданні до митного органу додаткових документів.
За змістом оскаржуваного Рішення №110100000/2014/200065/1 від 29.04.2014 р., Дніпропетровською митницею у відповідності до п.п. 2 п. 6 ст. 54 Митного кодексу України було відмовлено у митному оформленн товарів за заявленою декларантом митною вартістю за ціною договору у звязку із неподанням декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 ст. 53 МУ України. При визначені митної вартості товару неможливо було застосувати методи 2 а), 2 б), так як у митного органу відсутня інформація щодо вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, враховуючи положення ст. 59, 60, 61 МКУ. Методи на основі віднімання 2 в) та додавання 2 г) вартості (ст.62, ст.63 МКУ) неможливо застосувати у зв'язку із відсутністю об'єктивних, документально підтверджених даних, які піддаються обчисленню. Митну вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості 2 ґ), - резервний метод визначення митної вартості (ст.64 МКУ) (метод 6). Визначена митна вартість товару ґрунтується на інформації щодо вартості оцінюваних товарів за МД від 28.03.2014 року №205070000/2014/9905 та становить 0,7592 EUR/кг.
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість доводів відповідача і винесених на їх підставі спірних актів індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.
Основним нормативно-правовим актом, яким врегульовані спірні правовідносини, є Митний кодекс України (далі - МКУ).
Відповідно до ст. 49 цього Кодексу митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки (стаття 50 МКУ). За приписами статті 52 МКУ заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього кодексу та цією главою.
Положеннями ст. 54 МКУ визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до ст.58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:
1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару;
2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;
3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень ч.9 цієї статті;
4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п.2 ч.1 ст.57 цього Кодексу.
Згідно з ч.2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.5 і 6 ст.52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо наведені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. (ч.3 ст.53 МК України).
На підставі досліджених судом в ході розгляду справи документів суд доходить до висновку, що надані позивачем для митного оформлення документи (митна декларація №110010000/2014/209018 від 11.04.2014 р. з додатками і митна декларація від 25.04.2014 №110010000/2014/210089 з додатками) та додаткові документи, подані в ході консультацій 12.04.2014 р. та 29.04.2014 р. містять розбіжності, та не підтверджують правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору.
Оскільки, позивач відмовився від надання до митного органу інших додаткових документів, товар було випущено у вільний обіг під гарантійні зобовязання на підставі МД № 110100000/2014/209028 від 12.04.2014 р., МД № 110100000/2014/209029 від 12.04.2014 р., МД № 110100000/2014/209180 від 14.04.2014 р., МД № 110100000/2014/210577 від 30.04.2014 р., МД № 110100000/2014/210609 від 30.04.2014 р., МД № 110100000/2014/210624 від 30.04.2014 р., МД № 110100000/2014/211908 від 12.04.2014 р.
Згідно з ч.1 ст. 55 МКУ рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до пункту другого частини шостої статті 54 МКУ митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відносно визначення митної вартості товарів за методом 2-ґ (стаття 57 Митного кодексу України, за резервним методом), слід зазначити наступне.
Відповідно до статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Неможливість застосування першого методу обумовлена ненаданням Позивачем затребуваних митницею додаткових документів, наявністю розбіжностей в наданих документах, ненаданням Позивачем обґрунтувань таких розбіжностей, а також неможливістю обрахування всіх складових митної вартості.
Посадовою особою Дніпропетровської митниці Міндоходів було послідовно перейдено до другорядних методів визначення митної вартості.
Відповідно до ст. 59 МКУ, у разі якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 МКУ, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як:
1) фізичні характеристики;
2) якість та репутація на ринку;
3) країна виробництва;
Відсутність інформації про продаж ідентичних товарів унеможливила застосування цього методу для визначення митної вартості товару.
Відповідно до ст. 60 МКУ (метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних товарів), у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями ст. ст. 58 і 59 МКУ, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не є однаковими за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.
Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари. Відсутність інформації про продаж подібних (аналогічних) товарів унеможливила застосування цього методу для визначення митної вартості товару.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (ст. ст. 62, 63 МКУ) повинні ґрунтуватися на даних, які є обєктивними, підтверджуються документально, піддаються обчисленню та належать до вартості витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів. Відсутність необхідних документів унеможливила застосування зазначених методів.
Тому під час перевірки заявленої митної вартості товару та здійсненні митної оцінки виникла потреба у використанні різних джерел її обґрунтування та була необхідність застосування різних підходів до оцінки товарів.
Застосований митницею резервний метод визначення митної вартості (ст. 64 МКУ) базується на світовій практиці, згідно якої в рамках цього методу допускається розумна гнучкість в підходах до застосування попередніх методів визначення митної вартості.
Відповідно до ст. 64 МКУ у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Аналогічні норми містяться в ст. 7 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року. Приміткою до статті 7 пе6редбачено, що митні вартості, визначені згідно з положеннями статті 7, повинні настільки, наскільки можливо, ґрунтуватися на раніше визначених митних вартостях. Методи оцінювання, які мають використовуватися згідно зі статтею 6, повинні бути методами, викладеними в статтях 1 - 6, проте обґрунтована гнучкість у застосуванні таких методів відповідатиме цілям та положенням статті 7.
Одним з прикладів обґрунтованої гнучкості є: ідентичні товари - вимога про те, що ідентичні товари повинні експортуватися в той самий час чи приблизно в той час, як і товари, що оцінюються, може тлумачитися гнучко; ідентичні імпортні товари, вироблені в країні, іншій, ніж країна експорту товарів, що оцінюються, можуть бути основою для митного оцінювання; можуть використовуватися митні вартості ідентичних імпортних товарів, які вже визначені згідно з положеннями статей 5 і 6.
За результатами контролю співставлення відповідно до ст. 337 МКУ встановлено, що рівень заявленої декларантом митної вартості товару становить 0,795 США за кг., а рівень митної вартості подібних товарів за вже оформленими митними деклараціями, що визнані митними органами та розраховані за ціною угоди становить 0,87 США за кг (МД від 04.10.2013 №125130005/2013/162407).
Митну вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням другорядного метод визначення митної вартості - 2-г - резервний метод визначення митної вартості. Визначена митна вартість товару ґрунтується на інформації щодо вартості оцінюваних товарів за МД від 28.03.2014 №205070000/2014/9905 та становить 0,7635 Євро/кг.
Таким чином, Рішення про коригування митної вартості товарів прийняті митницею відповідно до норм чинного законодавства.
Суд також зазначає, що до Дніпропетровської митниці Міндоходів надійшли звернення ТОВ «М'ясна фабрика «Фаворит плюс» від 04.07.14 р. №57, №58, №59 стосовно надання додаткових документів для перегляду прийнятого митницею рішення №110100000/2014/200051/1 від 12.04.2014 р..
Враховуючи, що додаткові документи подані з порушенням законодавчо встановленого 80 - денного терміну, у митниці були відсутні підстави для розгляду документів, наданих ТОВ «М'ясна фабрика «Фаворит плюс» листами від 04.07.14 №57, №58, №59, адже такий строк сплинув 02.07.2014 р.
Також до Дніпропетровської митниці Міндоходів надійшли звернення ТОВ «М'ясна фабрика «Фаворит плюс» від 09.07.14 №63, №64, №65 та №66 стосовно надання додаткових документів для перегляду прийнятого митницею рішення №110100000/2014/200065/1 від 29.04.2014.
Судом встановлено, що наданими до митного органу документами так і не були усунені розбіжності, встановлені в оскаржуваному рішенні. Так, ввезення товару «заморожене свиняче бокове сало» виробництва Нідерланди на митну територію України заявлено декларантом як імпорт за зовнішньоекономічним контрактом №02/09/13 від 02.09.2013, стороною якого є виробник товару.
Зазначена зовнішньоекономічна угода укладена ТОВ «М'ясна фабрика «Фаворит плюс» з компанією VION Sales West BV (Нідерланди) на поставку товару, виробником якого заявлено компанію Grolleman Vrieshuis BV.
Листом продавця VION Sales West BV (б/н від 11.04.14) зазначено, що підприємство Grolleman Olst BV входить до складу групи Vion Food Group.
Відповідно до інформації мережі Інтернет (www.grolleman.com) заявлена компанія-виробник Grolleman Vrieshuis BV входить до складу компаній Grolleman Group.
Заявлені відомості про включення компанії виробника до складу групи компаній Vion Food Group відсутні на загально доступних Інтернет ресурсах www.grolleman.com і www.vionfoodgroup.com.
Зазначеним не підтверджуються заявлені декларантом відомості про поставку товару за контрактом з виробником товару.
Крім того, суд зазначає, що документами, що підтверджують митну вартість товарів якщо рахунок сплачено, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (п.2 ст.53 Кодексу).
Варто звернути увагу, що сплата здійснена на загальну суму 82 200 дол.США, дана сума не кореспондується із митною вартістю товарів, адже містить посилання лише на контракт від 02.09.2013, укладений на загальну суму 20 000 000 євро. Таким чином, неможливо ідентифікувати саме заявлену партію товару та розмір оплати за товар.
У відповідності до Рішення від 12.04.2014 №110100000/2014/200051/1 встановлено, що до митного органу подавались платіжні документи, які містять посилання на чотири інвойси від 25.03.2014, хоча насправді до митного органу подавалися інвойси від 03.04.2014 року. Позивачем зазначено, що в даному платіжному документі міститься посиланння не на інвойси, а на проформи інвойсів від 25.03.2014. Варто звернути увагу, що проформа інвойс є попереднім документом, тому не може бути підставою для сплати вартості товару. Дана операція не відповідає прийнятій загальносвітовій практиці.
У Рішеннях про коригування митної вартості зазначено, що відповідно до п.1 ст.53 МКУ одночасно з митною декларацією декларант подає документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Серед документів, що підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
За умовами поставки FCA вартість транспортування не включена у вартість товару.
Відповідно до положень частини десятої статті 58 Кодексу, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додаються складові митної вартості витрати на навантаження, вивантаження, транспортування оцінюваних товарів, витрати на страхування цих товарів.
Відповідно до положень частини одинадцятої статті 58 Кодексу витрати на транспортування після ввезення на митну територію України не включаються до митної вартості товару за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню.
Згідно наданих документів, підприємством ТОВ «М'ясна фабрика «Фаворит плюс» укладено договір №27/11/13 від 27.11.13 з приватним підприємством «Транс Логистик» на надання послуг з організації та здійснення перевезень автомобільним транспортом.
Відповідно до п.3.1 зазначеного договору ціни на послуги узгоджуються сторонами в Заявках і зазначаються у рахунках.
Передбачені договором підтверджуючі документи не надавались до митниці під час митного контролю та не надіслані листами ТОВ «М'ясна фабрика «Фаворит плюс».
Позивачем до митного органу надані довідки про транспортні витрати, надання яких не передбачено договором про надання транспортно-експедиційних послуг. Довідка не є первинним документом у відповідності до Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 №ХІV, а отже не може підтверджувати дійсність даної господарської операції. Таким документом виступає рахунок або заявка, які до митного органу подані не були.
Також у вказаному документі не вказано суму експедиторської винагороди.
Відповідно до положень статті 9 Закону України №1955-IV від 01.07.2004 «Про транспортно-експедиційну діяльність» за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобовязується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, повязаних з перевезенням вантажу. Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.
За договором №27/11/13 від 27.11.13 ТОВ «М'ясна фабрика «Фаворит плюс» сплачує ПП «Транс Логистик» вартість послуг (п.3).
Плата експедитору за надання ним послуг з організації та забезпечення перевезень імпортованих вантажів на умовах поставки, які передбачають оплату транспортних витрат за рахунок покупця товару, в тому числі на всьому шляху прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту призначення, нерозділеної до та після перетину митного кордону України, є частина загальних витрат на транспортування, тому в межах вимог законодавства з питань державної митної справи (ст.58 Кодексу), Податкового кодексу України (п.190.1 ст.190) є обовязковою для включення до бази оподаткування таких товарів.
Розрахунки митної вартості, здійснені декларантом за митними деклараціями, зазначеними у цьому листі, не містять відомостей про вартість послуг ПП «Транс Логистик» з організації та забезпечення перевезень імпортованих вантажів.
Згідно з наданими копіями митних декларацій країни відправлення (Нідерланди), різниця між статистичною вартістю товарів та фактурною вартістю на заявлених умовах поставки FCA Olst (Нідерланди) складає 1000 Євро. Згідно з нормами європейського законодавства статистична вартість повинна включати допоміжні витрати, такі як транспортування та страхування, які відносяться до частини шляху, який при експорті товарів проходив по статистичній території держави експортера, тобто Нідерландів.
Враховуючи, що витрати по території держави експортера складають 1000 Євро, вартість перевезення від кордону країни експортера (Нідерланди) до кордону України розраховується на рівні від 391 до 770 Євро.
Відповідно до інформації мережі Інтернет відстань від місця завантаження (Olst, Нідерланди) до м. Дніпропетровськ складає 4 820 км., Дніпропетровськ Ягодин 984км. Розрахована відстань транспортування товару за межами митної території України складає 3 836км.
Виходячи з зазначеного вартість перевезення за межами митної території України розраховується на рівні від 5,7грн/км (0,36Євро/км) до 7,3грн/км (0,46Євро/км).
Зазначене не відповідає фактичній вартості паливно-мастильних матеріалів та інших витрат перевізника враховуючи характер вантажу, температурний режим транспортування та використані транспортні засоби (автомобіль-рефрежератор).
Керуючись положеннями частини шостої статті 54 Кодексу митниця може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю у разі невірно проведеного розрахунку митної вартості, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні(ст.58 Кодексу).
Суд також зазначає, що до митного органу Позивачем були надані експортні декларації, які не містять жодних відміток та штампів країни відправлення. Також варто звернути увагу, що переклад не відповідає оригіналу. Наприклад, відсутній переклад назви графи 18, не в повному обсязі відображено графу 7 тощо. Також не відображені всі дані, важливі для митних цілей, зокрема, вага нетто, умови поставки, номер рахунку-фактури.
У якості документу, що підтверджує право на переклад ОСОБА_4, надане посвідчення №38-46-256 від 24.06.2008, яке визначає, що дана особа вивчала англійську мову в вищому навчальному закладі та здав іспит з оцінкою «задовільно». Подана до митного органу експортна декларація складена не лише на англійській мові. Таким чином, даний переклад не може відповідати дійсності.
Виявлені суттєві розбіжності свідчать про те, що заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, а використані декларантом відомості не підтверджені документально (документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності).
Таким чином, наявність в товаросупровідних документах розбіжностей, не дає можливості достовірно обрахувати всі складові митної вартості заявленого до митного оформлення товару з урахуванням характеру продажу оцінюваного товару.
Відповідно до ст. 256 МКУ, відмова у митному оформленні це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 264 МКУ, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.
Таким чином, з урахуванням наведеного, суд вважає, що картки відмови прийняті митницею відповідно до норм чинного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 54 МКУ контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом.
Митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. З цією метою вони можуть витребувати додаткові документи для перевірки правильності вказаної митної вартості товару у разі наявності підстав для сумніву, що вона визначена вірно.
Отже, митниця може вимагати, а суб'єкт господарювання повинен надати лише належні документи, оскільки надання неналежних документів не може вважатись виконанням вимог митного органу щодо підтвердження митної вартості товару.
Оскільки Позивачем не надані документи, запитувані митницею, які у розумінні вимог Митного кодексу України є належними, а у митниці виникли обґрунтовані сумніви щодо правильності заявленої митної вартості товару, Відповідач правомірно застосував шостий метод визначення митної вартості.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).
Згідно ст. 86 цього Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Оскільки, в ході розгляду справи відповідачем були надані докази правомірності прийняття оскаржуваних рішень, у задоволенні позову слід відмовити.
Розподіл судових витрат здійснити у відповідності до ч. 2 ст. 94 КАС України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Мясна фабрика «Фаворит» до Дніпропетровської митниці Міндоходів про визнання незаконними та скасування рішень та карток відмови - відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_5