Справа № 2а-9/2010
Суддя: Стефурак Є.М. Є. М.
Дата ухвалення: 2010-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-9/2010
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2010 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області

В складі: головуючого - судді Стефурака Є.М.

Секретаря Козаченко Л.Д.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі, Державного казначейства України про стягнення невиплаченої щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом в якому просить постановити рішення про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та зобов»язати відповідача нарахувати їй недоплачену їй як дитині війни щомісячної державної соціальної допомоги відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Позов мотивувала тим, що вона народилась 11.11.1935 року а тому відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», їй повинна виплачуватися щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, однак на протязі 2006- 2007 р така допомога не виплачувалась, а з 2008 р. виплачувалась повністю.

Оскільки рішенням Конституційного суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року по справі № 1-29/2007 визнано таким, що не відповідає Конституції України і є неконституційним положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» п. 12 ст. 71, яким зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дійте війни»; пункт з - положення ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» визнано неконституційним, Рішення Конституційного Суду у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дій положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними, Рішення Конституційного суду України є обов'язковим для виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим, тому вважає, що відмова їй у перерахунку пенсії є протиправною і такою що не відповідає Конституції України та законам України, просить зобов»язати відповідача сплатити недоплачену пенсію в розмірі 3593,1 грн. Оскільки про порушення її прав, їй стало відомо тільки після висвітлення зазначених подій у засобах масової інформації, тому просить відновити їй пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів.

Позивачка в судове засідання не з»явилася просить справу слухати у її відсутності, через похилий вік та стан здоров»я в засідання з»явитися не може. Позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що відповідно до ст. 6 Законом України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсія або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Проте в даному законі не визначено поняття «мінімальна пенсія за віком», як розрахункової величини для підвищення згідно ст. 6. Визначення мінімального розміру пенсії за віком надано лише в ст. ст. 28 Законом України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» згідно якої, що при наявності у чоловіка 25, а у жінок - 20 років страхового стажу мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому ч.З цієї статті передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розміру пенсій, призначених цих Законом. Міністерство юстиції України щодо застосування поняття «мінімальна пенсія за віком», як розрахункової величини для підвищення по ст. 6 Законом України «Про соціальний захист дітей війни», листом №2 1-46-561 від 31.08.2007 року зазначає, що питання, пов»язані з підвищенням пенсії відповідно до ст. 6 повинно вирішуватися шляхом внесення змін до Законом України «Про соціальний захист дітей війни». Ст. 110 Законом України «Про державний бюджет України на 2006 рік» встановлено, що пільги дітям війни запроваджуються у 2006 році поетапно за результатами виконання бюджету у першому півріччі у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, за погодженням з комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Проте у 2006 році Кабінетом Міністрів України такого порядку визначено не було. Відповідно до ст. 111 Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік» передбачалось, що у 2007 році підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Законом України «Про соціальний захист дітей війни» виплачувалось особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») у розмірі 50 % від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. В Законі України «Про державний бюджет України на 2008 рік» зазначено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), до пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Рішенням Конституційного суду України № 6 рп/2007 від 09.07.2007 року та №10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України і є неконституційними положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» п. 12 ст. 11, а також п.41 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік». Відповідно до ст. 152 Конституції України закони та інші правові акти, які за рішенням Конституційного суду України визнаються неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність. Рішення Конституційного суду про повернення пільг та доплат до пенсії згідно ст. 6 Законом України «Про соціальний захист дітей війни» не могло виконуватися без відповідного нормативно-правового забезпечення, а саме без внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» щодо фінансування даних доплат, а тому питання мало бути вирішено в законодавчому порядку. П.8 постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» установлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у таких розмірах - з 22 травня - 48,10 грн., з 1 липня - 48,20 грн., з 1 жовтня - 49, 80 грн. Відповідно до ст. 7 Законом України «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а не з бюджету пенсійного фонду України. Відповідно до ст. 30 Бюджетного кодексу України видатки Державного Бюджету України включають бюджетні призначення, встановлені законом про державний бюджет України на конкретні цілі, що пов»язані з реалізацією державних програм, перелік яких визначено ст. 87 цього кодексу. П»а» п.9 ст. 87 Бюджетного кодексу України визначає, що до видатків, які здійснюються з державного бюджету України належать видатки на соціальний захист і соціальне забезпечення, зокрема фінансування доплат, надбавок, підвищення до пенсій, встановлених законом з 1 січня 2008 року позивачці проводилася виплата надбавки, як дитині війни в розмірі 47,00 грн., з 1 квітня - 48,10 грн., з 22 травня - 48,10, з 1 липня - 48,20 грн. П.8 постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», яка набрала чинності 22.05.2008 р. встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нациських переслідувань») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у таких розмірах: з 22 травня 48.1 грн., з 1 липня - 48,2 грн. та з 1 жовтня - 49,8 грн. Вважає, що позивачкою пропущено строк звернення до суду за захистом порушених прав, тому на підставі вищенаведеного, просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Представник державного казначейства України в судове засідання не з»явився, В запереченнях поданих до суду зазначено, що Державне казначейство України не є головним розпорядником бюджетних коштів, не здійснює заходи щодо виплати грошової допомоги відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», не може надати будь-яких фактичних даних, на підставі яких суд може встановити наявність або відсутність обставин, що стосується предмету спору, рахунків Управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не обслуговує . Державне Казначейство України не має права встановлювати чи змінювати видатки Державного Бюджету, до того ж в жодного разі не розпоряджатися коштами, які призначені для виплати пенсій. Державне казначейство України як юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов»язаннями, прав та охоронюваних законом інтересів позивача не порушувало, тому правових підстав вирішувати питання щодо взаємовідносин між позивачем та Державним казначейством України немає. Крім того просять звернути увагу на пропуск строку для звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів. Просять відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог до них, розглянути справу у відсутності представника Державного казначейства.

Заслухавши позивачку, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка має правовий статус «дитина війни», що підтверджується паспортом останньої, посвідченням № 105856/355.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» до «дітей війни» віднесені особи, які є громадянами України та яким на час закінчення Другої світової війни (2 вересня 1945року) було менше 18 років. Позивачка ІНФОРМАЦІЯ_1 наділена статусом дитина війни, що підтверджується посвідченням № 105856/355.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, що набрав чинності 01 січня 2006 року, передбачено дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 28 Законом України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» у 2007 році згідно якої, мінімальний розмір пенсії за віком при наявності у чоловіка 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" статтею 71 дія було зупинено дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007року № б-рп/2007 положення статті 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007рік», якими була зупинена дія статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», визнані такими, що не відповідають Конституції. Законом України «Про Конституційний Суд України» від 16.10.1996 року № 422/96-ВР, а саме ст.73 вказаного Закону передбачено, що у разі коли нормативно-правові акти або їх окремі положення визначаються такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), то вони оголошуються не чинними та втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України відповідного рішення. У зв'язку з наведеним суд вважає, що вимоги, щодо стягнення та зобов'язання нарахувати вказану у позові соціальну допомогу за 2007 рік підлягають задоволенню за період часу з 09.07.2007 року (день прийняття рішення Конституційним Судом України) по 31.12.2007 року. Тобто, за період 09.07.2007 року по 31.12.2007 року позивачка має право на отримання підвищення пенсії на підставі ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлено річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягають сторони.

Представник позивача наполягає на відмові в задоволенні адміністративного позову в зв»язку з пропущенням строку звернення до адміністративного суду, про що також представила копію заяви ОСОБА_3 від 10.08.2007 року з проханням здійснити їй перерахунок пенсії відповідно до закону України «Про соціальний захист дітей війни». Про зміни в законодавстві їй було відомо. На що їй було дано відповідь №3118/03 від 05.09.2007 року. Оскільки вимоги ОСОБА_1 знаходиться за межами позовної давності, тому їй слід відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 року внесено зміни до Закону України "Про соціальний захист дітей війни", зокрема статтею 6 вказаного Закону після внесення змін передбачалось, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання; державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року положення пункту 28 розділу ІІ "Внесення змін до деяких законодавчих актів України", Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 року щодо внесення змін до Закону України "Про соціальний захист дітей війни" визнані такими, що не відповідають Конституції України. Таким чином, вимоги позивачки, щодо зобов'язання відповідача здійснити перерахунок підвищення пенсії "дитини війни" у 2008 році підлягає задоволенню лише з 22 травня по 31 грудня 2008року.

Предметом спору є зобов'язання відповідача вчинити певні дії, а саме здійснити нарахування та виплатити державну соціальну допомогу. Визначення розміру нарахування у вказаних правовідносинах є функцією суб'єкта владних повноважень, у даній справі - відповідача. У зв'язку з цим, суд вважає, що в цій частині - визначення та стягнення конкретної суми допомоги позовні вимоги не підлягають задоволенню, а слід донарахувати за рахунок коштів державного бюджету недоотриману допомогу за період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року.

Органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах вповноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України, що відповідає вимогам ст.19 ч.2 Конституції України. Враховуючи наведене положення суд не приймає посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008 року № 530. Суд також не бере до уваги посилання відповідача у запереченнях до позову на те, що Пенсій Фонд України не повинний виплачувати зазначене у позові підвищення, що спростовується функціями та повноваженнями відповідача. Крім того виплати підвищення здійснюється саме до пенсії, а не є окремим видом виплат.

Що стосується строку звернення до суду з адміністративним позовом, судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 зверталася із заявою від 10.08.2007 року про перерахунок пенсії відповідно до закону України «Про соціальний захист дітей війни». На що їй було дано відповідь №3118/03 від 05.09.2007 року. Про зміни в законодавстві їй було відомо. Тому вимоги ОСОБА_3 за період 2007 року знаходяться за межами позовної давності, в цій частині слід відмовити в задоволенні позовних вимог.

Згідно з вимогами ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Стаття 10 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що всі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом.

На підставі ст. 1,3,6,8 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", ст. 71 п. 12 Закону України від 19.12.2006 року "Про Державний бюджет України на 2007 рік", Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007, ст. 62 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ЗУ. "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", З.У. "Про Державний бюджет України на 2009 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року, ст. 71 Закону України» Про Державний бюджет України на 2009 рік» та Постановою Кабінету Міністрів України N2 530 від. 28.05.2008 року та керуючись ст. ст. 2, 3, 6, 10, 11, 18, 94, 99,100,104,105,159-163 КАС України,

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити частково.

Зобов»язати Управління пенсійного фонду України в Городенківському районі Івано-Франківської області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачене підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 22 травня 2008 року по 01 жовтня 2008 року, яка обчислюється відповідно до абз. 1 ч 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням виплачених сум, а також включити посилання на конкретний розмір грошових сум.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Городенківський районний суд Івано- Франківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції, або в порядку ч.5 ст. 186 КАС України.

Суддя Стефурак Є.М.