Справа № 466/1629/15-а
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 р. Справа № 876/4791/15
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Качмара В.Я.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участі секретаря Ратушної М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Львова на постанову Шевченківського районного суду м.Львова від 08 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Львова про визнання неправомірними дій,

В С Т А Н О В И В :

В березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Львова (далі - УПФ) в якому просив: визнати протиправними дії відповідача з перерахунку розміру його пенсії, внаслідок чого розмір такої було зменшено; визнати протиправним та скасувати розпорядження УПФ від 04.08.2014 №191133 (далі Розпорядження); зобовязати УПФ зарахувати до його стажу період роботи на території Естонської Радянської Соціалістичної Республіки (далі - ЕРСР) з 20.09.1979 по 19.08.1991; зобовязати відповідача відшкодувати йому кошти в сумі незаконного зменшення пенсії з розрахунку 965,13грн на місяць за весь період з 01.11.2014.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідачем протиправно та без його відома було проведено перерахунок його пенсії, у звязку із чим її розмір було зменшено через неврахування періодів його роботи в ЕРСР. Вважає, що застосований УПФ міжнародний акт не регулює спірні відносини, оскільки поширює свою дію лише на ті відносини, які виникли після здобуття країнами незалежності.

Постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 08 квітня 2015 року в справі №466/1629/15-а заявлений позов задоволено частково. Визнано протиправними дії УПФ щодо перерахунку у серпні 2014 року розміру пенсії позивача. Визнано протиправним та скасовано Розпорядження та зобовязано відповідача зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 період його роботи на території ЕРСР з 20.09.1979 по 19.08.1991 і провести перерахунок пенсії з урахуванням зазначеного стажу з 01.11.2014. У решті у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням фактично в частині задоволених позовних вимог, його оскаржило УПФ, яке покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції в цій частині та прийняти нову постанову якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. У поданій апеляційній скарзі вказує, що Договором між Урядом України і Урядом Естонської Республіки про співробітництво в галузі соціального забезпечення від 20.02.1997 (далі - Договір) та Угодою між Україною та Естонською Республікою про співробітництво у сфері соціального забезпечення від 05.10.2010 (далі - Угода) чітко врегульовано періоди роботи позивача, які підлягають зарахуванню до його страхового стажу, що виключає правові підстави для врахування його роботи в ЕРСР.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що міжнародний нормативно-правовий акт, яким керувалось УПФ при перерахунку пенсії позивачу не може застосовуватись до правовідносин, які стосуються ЕРСР, а відтак робота позивача до здобуття незалежності Естонською Республікою підлягає зарахуванню до його трудового стажу на загальних підставах.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є вірними з таких міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФ та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV) з 21.01.2014.

04.08.2014 оскаржуваним Розпорядженням відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з врахуванням положень Договору та Угоди, у звязку із чим страховий стаж ОСОБА_1 було зменшено на період роботи в ЕРСР.

27.11.2014 позивач звернувся до УПФ із листом, в якому просив розяснити причини зменшення розміру пенсії.

На вказане звернення позивача, УПФ листом від 30.12.2014 №Ш-147 повідомив обставини, що стали підставою для перерахунку пенсії, а також надав копію Розпорядження.

Не погодившись із такими діями та рішеннями УПФ, позивач звернувся до суду із цим адміністративним позовом.

Із змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач в період, який він просить зарахувати до його трудового стажу, а саме з 20.09.1979 по 19.08.1991 працював в ЕРСР, яка входила до складу Союзу Радянських Соціалістичних Республік (далі - СРСР).

З 19.08.1991 ЕРСР вийшла із складу СРСР та проголосила незалежність, у звязку із чим було утворено Естонську Республіку.

Договір, а з 01.02.2012 - Угода, на яку посилається відповідач в обґрунтування своєї позиції, був укладений між Україною та Естонською Республікою, як незалежними державами після розпаду СРСР.

У відповідності до ст.6 Угоди, якщо право на пенсію виникає в результаті підсумовування страхового стажу, то при призначенні пенсії враховується страховий стаж, набутий відповідно до законодавства кожної із Сторін, за умови, що інша Сторона не виплачує пенсію за той самий страховий стаж. Кожна із Сторін нараховує і виплачує пенсію на підставі фактичного страхового стажу, набутого на її території, якщо цією Угодою не передбачено інше.

Якщо пенсіонер після набрання чинності цією Угодою переїжджає на проживання з території однієї Сторони на територію іншої Сторони, то призначену пенсію продовжує виплачувати Сторона, яка її призначила.

Із змісту даного Договору слідує, що його положення врегульовують питання врахування при призначенні пенсій трудового стажу, набутого на території України та Естонської Республіки, і не стосуються трудового стажу, набутого на території ЕРСР.

Відтак, оскільки стаж позивача був набутий в період існування ЕРСР, то посилання пенсійного органу на Угоду (Договір) між Урядом України і Урядом Естонської Республіки про співробітництво в галузі соціального забезпечення (які не містять жодного положення щодо зарахування до трудового стажу осіб періодів їх роботи під час перебування вказаних країн у складі СРСР), апеляційний суд вважає безпідставними.

Крім того слід вказати, що ні Закон України «Про пенсійне забезпечення» ні Закон №1058-IV не містить жодних виключень щодо врахування стажу роботи за часів СРСР на території будь-якої з республік як стаж роботи за кордоном і жодним нормативним актом не передбачено невключення цього стажу до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції, що відмова УПФ зарахувати стаж роботи позивача за період з 20.09.1979 по 19.08.1991 в ЕРСР є протиправною, а відтак Розпорядження, яким пенсія позивача була перерахована підлягає скасуванню.

Згідно із ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до переконання про підставність позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправними дій відповідача щодо проведення перерахунку його пенсії, зобовязання зарахувати до стажу період його роботи в ЕРСР і провести перерахунок пенсії у звязку із цим з 01.11.2014, а також про визнання протиправним та скасування Розпорядження.

В іншій частині в якій відмовлено у задоволенні позову, рішення суду першої інстанції не оскаржується, тому суд апеляційної інстанції не має права робити правові висновки щодо цієї частини судового рішення. Крім того, рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апелянта висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Львова залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м.Львова від 08 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 15 червня 2015 року.