Справа № 553/1696/15-а
Суддя: Юхно С. П.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1696/15-а
Провадження № 2-а/553/79/2015
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02.06.2015м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді: Юхно С.П.,

при секретарі: Шпак Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України у Полтавській області про зобовязання вчинити дії з відновлення виплати пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України у Полтавській області про зобовязання вчинити дії з відновлення виплати пенсії. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що він з 2007 року перебуває на обліку в ОСОБА_2 управлінні Пенсійного фонду України у Полтавській області та до 01 квітня 2015 року отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Зважаючи на те, що відповідач безпідставно припинив виплату йому пенсії просив задовольнити позовні вимоги.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України у Полтавській області в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку , що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна доводити ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків , встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що позивач з 30 серпня 2002 року наказом Головнокомандувача сухопутних військ Збройних Сил України № 207 звільнений з військової служби у запас за п. 67, підпунктом «Б» - за станом здоровя та йому призначено і до 01 квітня 2015 року виплачувалась пенсія в розмірі 70 % грошового утримання безстроково.

З 14 жовтня 2004 року по день розгляду судом даної справи позивач працює в апараті Полтавської обласної державної адміністрації в мобілізаційному підрозділі на посаді головного спеціаліста та є державним службовцем, що підтверджується довідкою Полтавської обласної державної адміністрації від 22 квітня 20015 року № 01-52/1241, копією трудової книжки позивача.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року внесено зміни до ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

З урахування внесених змін вказана стаття Закону передбачає, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. З 1 січня 2016 року пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного пенсійного забезпечення.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Відповідач з 01 квітня 2015 року припинив виплату позивачу грошового утримання на підставі ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

У рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Також Конституційний Суд України у рішенні від 25 січня 2012 року № 3рп/2012 зробив висновок, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Такий принцип закладений, зокрема, в Загальній декларації прав людини 1948 року, згідно з якою кожна людина, як член суспільства, має право на соціальне забезпечення та на здійснення необхідних для підтримання її гідності та для вільного розвитку її особистості прав у економічній, соціальній і культурній галузях за допомогою національних зусиль і міжнародного співробітництва та відповідно до структури і ресурсів кожної держави (стаття 22). Міжнародний пакт про економічні, соціальні і культурні права 1966 року встановлює загальний обовязок держав забезпечити здійснення прав, що передбачені цим пактом, у максимальних межах наявних ресурсів (пункт 1 статті 2).

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі Ейрі проти Ірландії також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі Кйартан Асмундсон проти Ісландії від 12 жовтня 2004 року.

Враховуючи позицію Європейського Суду, висновки Конституційного Суду України, та беручи до уваги, що ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», із внесеними змінами, не визнана неконституційною, позивач не є інвалідом І, ІІ групи, інвалідом війни ІІІ групи, учасником бойовий дій, не займає посади в органах, перелічених п 3 Прикінцевих положеннях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року, а обіймає посаду, яка дає право на призначення пенсії на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», відповідач тимчасово припинив виплату пенсії позивачу керуючись саме чинною нормою законодавства, тому доводи позивача про те, що припинення виплати пенсії є незаконним, дія зазначеного Закону повинна розповсюджуватись тільки на осіб, яким пенсія буде призначатись після введення в дію цієї норми, суд визнає безпідставними та приходить до висновку про відсутність підстав для зобовязання відповідача відновити виплату позивачу пенсії та задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6-12, 94, 159-161 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні позовних ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України у Полтавській області про зобовязання вчинити дії з відновлення виплати пенсії.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_3