Справа № 317/1709/15-а
Суддя: Сакоян Д. І.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/317/45/2015
Справа № 317/1709/15-а

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2015 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області
в складі: головуючого судді Сакояна Д.І.,
при секретарі Грецовій О.Б.,
за участі:
представника позивача Ложешнік О.Ю.,
представника відповідачів Ященко І.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Запорізького об`єднаного військового комісаріату, військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови, -
ВСТАНОВИВ:
В червні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення та просить поновити строк на оскарження постанови № 186 від 11.03.2015 р. військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн., визнати протиправною та скасувати постанову № 186 від 11.03.2015 р. військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.
Вимоги мотивує тим, що в оскаржуваній постанові № 186 зазначено, що він не з`явився до військового комісаріату під час проведення мобілізації, при тому, що він був повідомлений про місце і дату явки, причини неявки не повідомив, чим порушив законодавство України про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, та внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210-1 КУпАП. Однак зазначені обставини не мали місце та не відповідають дійсності, вказаного правопорушення він не вчиняв. Ніякої повістки про виклик у військовий комісаріат не отримував та не був належним чином повідомлений про місце і дату явки до військового комісаріату.
Також посилається на те, що прийняттю постанови № 186 мало передувати складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, про що мало бути обов`язково зазначено в цій постанові. Однак протокол про адміністративне правопорушення відносно нього не складався. Постанова не скріплена печаткою та не містить жодних посилань на дату прийняття і номер протоколу про адміністративне правопорушення.
Зазначає, що про місце і час розгляду адміністративної справи його не було сповіщено, справу розглянуто за його відсутності, чим позбавлено права ознайомитись з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, своєчасно оскаржити постанову у справі. Про існування постанови йому стало відомо лише 25.05.2015 р. після отримання документів від Державної виконавчої служби.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи позивач в судове засідання не з`явився.
В судове засідання з`явився представник позивача, вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у позові.
Представник відповідачів в судовому засіданні зазначив, що не заперечує проти поновлення строку позивачу, однак позову не визнав та зазначив, що позивачу була вручена повістка за місцем роботи. З 7 до 11 січня 2015 року він мав з`явитись до військового комісаріату та пройти медичну комісію, однак не прийшов. При складанні протоколу був присутній, однак відмовився від підпису.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази та обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцією та законами України.
Частиною першоюст. 2 КАС України, передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Як вбачається з вимог ч. 1ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Згідно вимог ч. 2ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до вимогст. 293 КУпАП і роз`яснень, викладених в пункті 7постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988р. «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» (зі змін. та доп.), орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судом встановлено, що постановою № 186 у справі про адміністративне правопорушення, винесеною військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 визнано таким, що порушив законодавство України про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію та накладено штраф у сумі 510,00 грн. за вчинення правопорушення, передбачене ст. 210-1 КУпАП.
Прийняттю постанови № 186 передувало складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 КУпАП № 186 від 26.02.2015 р. У п. 11 протоколу зазначено, що « ОСОБА_1 не з`явився за викликом до Запорізького об`єднаного міського військового комісаріату, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Про місце та дату явки був повідомлений особисто. Причини неявки не повідомив». В протоколі міститься запис про те, що ОСОБА_1 надати пояснення та підписати протокол відмовився, що засвідчили своїми підписами два свідки: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Відповідно до вимогст. 235 КУпАП, військові комісари розглядають справи про адміністративні правопорушення і мають право накладати адміністративні стягнення, передбачені статтями210,210-1, 211-211-6 КУпАП.
Згідност. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час та місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові документи; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
За приписами ст.280 КУпАП, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, чого в даному випадку дотримано не було.
Відповідно дост. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерплих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 254 КУпАП України, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно дост. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Статтею 210-1 КУпАП, за якою пригнуто позивача до адміністративної відповідальності, передбачено відповідальність громадян та посадових осіб за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Дана стаття містить дві частини.
Системно оцінивши подані суду докази на предмет відповідності їх законодавству, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та приймаючи оскаржувану постанову за ст. 210-1 КУпАП, відповідачем порушено приписи ст.ст. 278, 280 КУпАП, оскільки не було перевірено, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи витребувано необхідні додаткові матеріали, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Так, в протоколі про адміністративне правопорушення від 26.02.2015 р. відносно ОСОБА_1 , в порушення приписів ст. 256 КУпАП, не зазначено місце, час і суть адміністративного правопорушення, також не зазначено частинистатті 210-1 КУпАП за якою позивач притягується до адміністративної відповідальності. Крім того, в протоколі містяться виправлення, які належним чином не засвідчені. У судовому засіданні представник відповідачів пояснив, що не знає хто та коли вносив виправлення щодо дати розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Встановивши наявність зазначених недоліків протоколу № 186 від 26.02.2015 р., уповноваженій особі слід було повернути протокол для належного оформлення відповідно до вимог КУпАП. Однак військовий комісар на суттєві недоліки протоколу уваги не звернув.
Крім того, суд критично ставиться до посилань представника відповідачів на те, що при складанні протоколу № 186 ОСОБА_1 був присутній, однак відмовився надати пояснення та підписати протокол, оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення взагалі не містять доказів повідомлення позивача про час, дату, місце складання протоколу, а сам ОСОБА_1 факт своєї присутності заперечує.
Складений 26.02.2015 р. протокол № 186 позивачу не направлявся, про що свідчить відсутність належних та допустимих доказів з цього приводу, відтак ОСОБА_1 не знав і не міг знати про час, дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Під час огляду оригіналу оскаржуваної постанови судом встановлено, що оригінал, який міститься у справі про адміністративне правопорушення відрізняється від копії постанови, яка була надіслана для виконання до органів Державної виконавчої служби. В оригіналі постанови зазначено: «накласти на гр. ОСОБА_1 штраф у сумі 510-00 (п`ятсот десять) грн.», а в копії, яка надіслана до Державної виконавчої служби і яка є додатком до позову зазначено: «Притягнути гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накласти на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі». Також оригінал та копія відрізняються в частині зазначення особи, яка розглядала матеріали справи, в частині, де зазначений підписант постанови, в частині зазначення переліку застосовуваних нормативних актів, якими керувався військовий комісар розглядаючи справу. Суд також враховує, оскаржувана постанова № 186 та супровідний лист до неї містить не засвідчені належним чином виправлення в даті її складання з 05.03.2015 р. на 11.03.2015 р. Походження виправлень, дату та час їх внесення представник відповідачів пояснити у судовому засіданні не зміг. Також не зміг пояснити з якої причини примірники постанови є різними за змістом.
Суд не приймає як належний та допустимий доказ розписку на ім`я ОСОБА_1 , оскільки вона не містить посилань на конкретну дату, коли йому слід було з`явитись до військового комісаріату, а тому не може підтвердити необхідність його явки з 7 до 11 січня 2015 року, як зазначає представник відповідачів.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що при винесенні постанови №186 від 11.03.2015р. по справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності заст. 210-1 КУпАП, не проведено всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи, а тому, враховуючи вищевикладені обставини та порушення допущенні відповідачем при винесенні постанови, суд дійшов висновку про обґрунтованість твердження позивача та про безпідставність винесеної відносно нього постанови і накладення адміністративного стягнення.
Вирішуючи питання про поновлення позивачу строку для звернення до суду із адміністративним позовом про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.ч. 2, 3ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідност. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Відповідно дост. 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений.
Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена 11 березня 2015 року, а із вказаним позовом до суду позивач звернувся 04 червня 2015 року, тобто звернувся з позовом з пропуском встановленостаттею 289 КУпАП строку звернення. Суд вважає обґрунтованими посилання позивача на отримання оскаржуваної постанови 25.05.2015 р. з відділу Державної виконавчої служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області, оскільки дана обставина підтверджується поштовим штемпелем, що міститься на конверті, наявному в матеріалах справи.
Враховуючи вимогист. 289 КУпАП та ст.ст. 99-103 КАС України, приймаючи до уваги, що представник відповідачів не заперечував проти поновлення строку, суд вважає, що слід поновити позивачу строк на подачу адміністративного позову, оскільки він ним був пропущений з поважних причин, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні.
Враховуючи вищевикладене, та те, що відповідачі не довели правомірність оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку про необхідність її скасування.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 6,11,12,69-71,86,158-163,171-2 Кодексу адміністративного судочинства України,суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Поновити строк на оскарження постанови № 186 від 11.03.2015 року військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 гривень.
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити у повному обсязі.
Скасувати постанову № 186 від 11.03.2015 року військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн., провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова оскарженню не підлягає.
Суддя Д.І. Сакоян