Справа № 826/1/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23 квітня 2015 року 12 год. 45 хв. № 826/1/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Данилишина В.М., суддів Качура І.А., Келеберди В.І., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом управління Пенсійного фонду України в місті Олександрії та Олександрійському районі Кіровоградської області до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, третя особа відкрите акціонерне товариство "Державна холдингова компанія "Олександріявугілля", про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва, з урахуванням усунення виявлених недоліків, надійшов позов управління Пенсійного фонду України в місті Олександрії та Олександрійському районі Кіровоградської області (далі - позивач) до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України (далі - відповідач) про:

- визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відсутності контролю за виконанням свого наказу від 10 липня 2006 року № 381 про припинення діяльності відкритого акціонерного товариства "Державна холдингова компанія "Олександріявугілля" (далі - ВАТ "ДХК "Олександріявугілля") шляхом його ліквідації (далі - спірний наказ);

- зобовязання відповідача внести зміни до спірного наказу щодо продовження терміну проведення ліквідаційної процедури;

- зобовязання відповідача протягом розумного терміну призначити голову ліквідаційної комісії ВАТ "ДХК "Олександріявугілля";

- зобовязання відповідача, як засновника боржника - ВАТ "ДХК "Олександріявугілля", звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство у зв'язку із відсутністю майна, достатнього для задоволення вимог кредиторів у повному обсязі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем не вчиняються дії із ліквідації ВАТ "ДХК "Олександріявугілля", а заборгованість перед позивачем зростає по витратах на виплату і доставку пільгових пенсій за списками №№ 1, 2.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні колегією суддів, та до часті у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 53 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), допущено ВАТ "ДХК "Олександріявугілля" (далі - третя особа).

У ході судового розгляду справи представник позивача підтримала позов та просила задовольнити його повністю, а представник відповідача позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні повністю.

Представник третьої особи у судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи третя особа повідомлена належним чином, заява про розгляд справи за відсутності її представника до суду не надійшла.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у судовому засіданні 25 лютого 2015 року судом, відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

До суду 02 березня 2015 року через канцелярію від відповідача надійшли письмові заперечення проти позову разом із доказами на їх обґрунтування, які судом долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Спірним наказом відповідачем прийнято рішення про припинення діяльності третьої особи шляхом ліквідації. Головою ліквідаційної комісії призначено Коц-Готліба Володимира Олександровича.

Згідно з наказом відповідача від 20 квітня 2008 року № 188, до спірного наказу внесено зміни про те, що ліквідацію необхідно здійснити до 01 серпня 2008 року.

Відповідно до наказу відповідача від 07 серпня 2008 року № 402, строк здійснення ліквідаційної процедури продовжено до 31 грудня 2008 року.

Наказом відповідача від 21 червня 2011 року № 227, враховуючи Положення про Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 № 382/2011, до спірного наказу внесено зміни відносно підпорядкування підприємства із Мінвуглепрому на відповідача та продовжено строк ліквідації до 31 грудня 2011 року.

Суд не погоджується з доводами позивача щодо наявності підстав для задоволення позову, виходячи з оцінки наявних у матеріалах справи доказів та аналізу наступних норм і обставин.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 10 березня 2006 року третя особа звернулася до відповідача із клопотанням № 17-11-54 щодо припинення власної діяльності.

Відповідачем 10 липня 2006 року оформлено спірний наказ, яким прийнято рішення про припинення діяльності третьої особи шляхом ліквідації.

Згідно зі ст.ст. 110, 111 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), юридична особа ліквідується: 1) за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами; 2) за рішенням суду про визнання судом недійсною державної реєстрації юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, а також в інших випадках, встановлених законом.

Вимога про ліквідацію юридичної особи на підставах, зазначених у п. 2 ч. 1 цієї статті, може бути пред'явлена до суду органом, що здійснює державну реєстрацію, а також учасником юридичної особи.

Рішенням суду про ліквідацію юридичної особи на його учасників або орган, уповноважений установчими документами приймати рішення про ліквідацію юридичної особи, можуть бути покладені обов'язки щодо проведення ліквідації юридичної особи.

Якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа ліквідується в порядку, встановленому законом про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом.

Порядок ліквідації юридичної особи: Ліквідаційна комісія після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, який містить відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог, а також про результати їх розгляду.

Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

Виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, провадиться у порядку черговості, встановленої ст. 112 цього Кодексу, відповідно до проміжного ліквідаційного балансу, починаючи від дня його затвердження, за винятком кредиторів четвертої черги, виплати яким провадяться зі сплином місяця від дня затвердження проміжного ліквідаційного балансу.

В разі недостатності у юридичної особи, що ліквідується, грошових коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія здійснює продаж майна юридичної особи.

Після завершення розрахунків з кредиторами ліквідаційна комісія складає ліквідаційний баланс, який затверджується учасниками юридичної особи або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

Майно юридичної особи, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, передається її учасникам, якщо інше не встановлено установчими документами юридичної особи або законом.

Юридична особа є ліквідованою з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до ст. 60 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ліквідація суб'єкта господарювання здійснюється ліквідаційною комісією, яка утворюється власником (власниками) майна суб'єкта господарювання чи його (їх) представниками (органами), або іншим органом, визначеним законом, якщо інший порядок її утворення не передбачений цим Кодексом. Ліквідацію суб'єкта господарювання може бути також покладено на орган управління суб'єкта, що ліквідується.

Орган (особа), який прийняв рішення про ліквідацію суб'єкта господарювання, встановлює порядок та визначає строки проведення ліквідації, а також строк для заяви претензій кредиторами, що не може бути меншим, ніж два місяці з дня оголошення про ліквідацію.

Ліквідаційна комісія або інший орган, який проводить ліквідацію суб'єкта господарювання, вміщує в друкованих органах відповідно до закону повідомлення про його ліквідацію та про порядок і строки заяви кредиторами претензій, а явних (відомих) кредиторів повідомляє персонально у письмовій формі у встановлені цим Кодексом чи спеціальним законом строки.

Одночасно ліквідаційна комісія вживає необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості суб'єкта господарювання, який ліквідується, та виявлення вимог кредиторів, з письмовим повідомленням кожного з них про ліквідацію суб'єкта господарювання.

Ліквідаційна комісія оцінює наявне майно суб'єкта господарювання, який ліквідується, і розраховується з кредиторами, складає ліквідаційний баланс та подає його власнику або органу, який призначив ліквідаційну комісію. Достовірність та повнота ліквідаційного балансу повинні бути перевірені у встановленому законодавством порядку.

Згідно з пп. 3.10 п. 3 спірного наказу, у випадку якщо вартості майна підприємства, що ліквідується, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, необхідно в установленому порядку звернутися до господарського суду із заявою щодо порушення справи про банкрутство підприємства відповідно до ст. 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон), про що повідомити Мінвуглепром України.

Як вбачається з матеріалів справи, ліквідаційна комісія третьої особи зверталася до господарського суду Кіровоградської області із заявою щодо порушення справи про банкрутство третьої особи. Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 18 серпня 2009 року заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 2/56 про банкрутство третьої особи.

Згідно з абзацами 6, 7 п. 1 розділу 7 "Прикінцеві положення" Закону, справи про банкрутство гірничих підприємств (гірничодобувні підприємства, шахти, рудники, копальні, кар'єри, розрізи, збагачувальні фабрики, шахтовуглебудівні підприємства), у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, не порушуються з дня набрання чинності Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до 1 січня 2010 року.

Провадження у справах про банкрутство гірничих підприємств (гірничодобувні підприємства, шахти, рудники, копальні, кар'єри, розрізи, збагачувальні фабрики, шахтовуглебудівні підприємства), у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, які були порушені після 1 січня 2000 року, підлягає припиненню.

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 29 вересня 2009 року у справі № 2/56 провадження у справі про банкрутство припинено на підставі абзаців 6, 7 п. 1 розділу 7 "Прикінцеві положення" Закону.

23 грудня 2009 року внесено зміни до абзацу 6 п. 1 розділу 7 "Прикінцеві положення" Закону, а саме: справи про банкрутство гірничих підприємств (гірничодобувні підприємства, шахти, рудники, копальні, кар'єри, розрізи, збагачувальні фабрики, шахтовуглебудівні підприємства), у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, не порушуються з дня набрання чинності Законом до 01 січня 2013 року.

Тобто, до 01 січня 2013 року накладено мораторій на розгляд справ про банкрутство гірничих підприємств (гірничодобувні підприємства, шахти, рудники, копальні, кар'єри, розрізи, збагачувальні фабрики, шахтовуглебудівні підприємства), у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків.

Як зазначено в ухвалі господарського суду Кіровоградської області від 29 вересня 2009 року у справі № 2/56, частка держави у статутному фонді третьої особи становить 100 відсотків, що підтверджено статутом третьої особи та не спростовано регіональним відділенням Фонду державного майна України по Кіровоградській області.

Враховуючи, що в частка держави у статутному фонді третьої особи становить 100 відсотків, а нормами законодавства накладено мораторій на банкрутство гірничих підприємств (гірничодобувні підприємства, шахти, рудники, копальні, кар'єри, розрізи, збагачувальні фабрики, шахтовуглебудівні підприємства), у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, - у даному випадку суд приходить до висновку, що зі сторони відповідача відсутні порушення норм законодавства щодо не вчинення дій до 01 січня 2013 року.

Листом від 18 березня 2013 року № 12-04/786 департамент майнових відносин та управління корпоративними правами відповідача звернувся до голови ліквідаційної комісії третьої особи із проханням надати інформацію стосовно подальших дій щодо завершення процедури ліквідації третьої особи, однак відповідь від ліквідатора не надійшла.

До п. 3 розділу Х "Прикінцеві положення" Закону внесено зміни 22 березня 2013 року, а саме: справи про банкрутство гірничих підприємств (гірничодобувні підприємства, шахти, рудники, копальні, кар'єри, розрізи, збагачувальні фабрики, шахтовуглебудівні підприємства), у статутних капіталах яких частка держави становить не менше ніж 25 відсотків, не порушуються з дня набрання чинності Законом до 01 січня 2015 року, крім тих, що ліквідуються за рішенням власника.

Листом від 10 вересня 2013 року № 12-04/2741 департамент майна, управління корпоративними правами та реформування власності відповідача зобов'язав голів ліквідаційних комісій, у тому числі й третьої особи, виконати ч. 1 ст. 95 Закону, а саме у разі, якщо вартості майна боржника, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач листом від 22 жовтня 2013 року № 2/12-3878 зобов'язав голів ліквідаційних комісій, у тому числі третьої особи, щомісяця надавати відповідачу звіт про виконані роботи з ліквідації підприємства відповідно до встановленого чинним законодавством порядку.

Як зазначив відповідач, у зв'язку з тим, що на письмові запити та телефонні дзвінки голова ліквідаційної комісії третьої особи не відповідав, листами від 08 жовтня 2014 року № 2/12-4291 та від 02 грудня 2014 року № 2/12-5181 відповідач звернувся до УМВС України в Кіровоградській області із проханням допомогти у пошуку вказаної особи та надати адресу її фактичного місцезнаходження, однак станом на час судового розгляду справи відповіді від УМВС не отримано.

01 жовтня 2014 року відповідач оголосив відбір кандидатур для призначення голів ліквідаційних комісій державних підприємств, які належать до сфери управління відповідача та господарських товариств, державна частка у статутних капіталах яких перевищує 50 відсотків та щодо яких відповідач здійснює повноваження з управління державними корпоративними правами, у тому числі і для третьої особи.

Відповідач також зазначив, що станом на 05 грудня 2014 року заявок та пропозицій на кандидатуру голови ліквідаційної комісії не надійшло, про що повідомлено позивача листом відповідача від 05 грудня 2014 № 2/12-5273.

З аналізу матеріалів справи вбачається, що зі сторони відповідача вчинялися дії щодо ліквідації (банкрутства) третьої особи.

Враховуючи вище викладені норми та зясовані обставини, суд прийшов до висновку, що позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відсутності контролю за виконанням спірного наказу є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

З урахуванням викладених вище обставин, позовна вимога про зобовязання відповідача внести зміни до спірного наказу також не підлягає задоволенню.

Позовна вимога про зобовязання відповідача протягом розумного строку призначити голову ліквідаційної комісії третьої особи є необґрунтованою, оскільки, як уже зазначено вище, зі сторони відповідача вживалися дії по призначенню голови ліквідаційної комісії, однак на даний час не надходило пропозиції про обрання такої особи.

Заявлена позивачем про зобовязання відповідача, як засновника боржника - третьої особи звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство у зв'язку із відсутністю майна, достатнього для задоволення вимог кредиторів у повному обсязі також не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 Закону, якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов'язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.

Обов'язковою умовою звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство є дотримання боржником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України.

Згідно з ч.ч. 3, 5, 6 ст. 105, ч. 8 ст. 111 ЦК України, учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.

Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи.

Комісія вживає усіх можливих заходів щодо виявлення кредиторів, а також письмово повідомляє їх про припинення юридичної особи.

Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду.

Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 91 ГК України, ліквідація господарського товариства провадиться ліквідаційною комісією, призначеною його вищим органом, а у разі припинення товариства за рішенням суду - ліквідаційною комісією, сформованою відповідно до рішення суду.

З дня утворення ліквідаційної комісії до неї переходять повноваження по управлінню справами господарського товариства. Ліквідаційна комісія у триденний строк з моменту її утворення публікує інформацію про ліквідацію господарського товариства і здійснює інші дії відповідно до вимог ст.ст. 58 - 61 цього Кодексу та інших законів.

Із заперечень відповідача проти позову вбачається, що кошти та майно для сплати судового збору та покриття судових витрат у боржника - третьої особи відсутні, ліквідаційну комісію не сформовано, ліквідаційний баланс не складено, а тому звернення до суду із заявою про порушення справи про банкрутство є передчасним, оскільки не дотримано вище викладені норми законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та зясованих обставин суд прийшов до висновку, що позов управління Пенсійного фонду України в місті Олександрії та Олександрійському районі Кіровоградської області до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, третя особа: відкрите акціонерне товариство "Державна холдингова компанія "Олександріявугілля", про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - субєкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У звязку з ухваленням судового рішення на користь субєкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, повязаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 24, 25, 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову управління Пенсійного фонду України в місті Олександрії та Олександрійському районі Кіровоградської області.

Копії постанови направити (вручити) сторонам та третій особі (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя В.М. Данилишин

Суддя І.А. Качур

Суддя В.І. Келеберда