Справа № 2а-7587/11/1370
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 р. Справа № 9104/3726/12

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

з участю секретаря Щерби С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05.12.2011 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, ОСОБА_2 до відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Сокальського РВ ГУМВСУ у Львівській області, Головного управління державного казначейства України у Львівській області, треті особи ОКПП Київ, Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання бездіяльності відповідача неправомірною та стягнення майнової та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1, ОСОБА_2 07.07.2011 року звернулися до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Сокальського РВ ГУМВСУ у Львівській області , Головного управління державного казначейства України у Львівській області, треті особи ОКПП Київ, Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з наступними позовними вимогами: - визнати бездіяльність відповідача неправомірною; - зобовязати відповідача в закордонному паспорті ОСОБА_2 НОМЕР_2 завірити масляними печатками фотокартки та записи про дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4; - стягнути майнову шкоду на користь ОСОБА_1 12 736 грн., на користь ОСОБА_2 12 736 грн. на загальну суму 25 472 грн. ; - стягнути моральну шкоду у сумі 10 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідачем порушені Правила оформлення і видача паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою КМ України від 31.03.1995 року № 231. Вважає, що бездіяльність Сокальського РВ ГУМВСУ у Львівській області неправомірна , оскільки в паспорті ОСОБА_2 були відсутні масляні печатки на фотокартках та записах дітей органом, який видав закордонний паспорт, через що позивачі разом зі своїми дітьми не могли здійснити подорож до США. Позивачі просять суд відшкодувати їм моральну шкоду, оскільки стверджують, що зазнали душевних страждань.

Оскаржуваною постановою Львівського окружного адміністративного суду від 05.12.2011 року позовну заяву задоволено частково. Визнано бездіяльність відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Сокальського РВ ГУМВСУ у Львівській області неправомірною. Зобовязано відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Сокальський РВ ГУМВСУ у Львівській області у закордонному паспорті НОМЕР_2 ОСОБА_2 завірити масляними печатками фотокартки та записи про дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою задоволити позовні вимоги в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує, що візи були видані на конкретну поїздку (весілля брата), яка мала тривати з 22 травня 2011 р. по 1 червня 2011 р., і яка не відбулася з вини відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Сокальського РВ ГУМВСУ у Львівській області, а тому існує причинно-наслідковий зв'язок між неправомірною бездіяльністю відповідача та завданою нам шкодою. Позивачі мали намір брати участь саме у весільній церемонії брата, яка відбувалася на день подяки, а здійснити подорож в інший час наміру не мали, бо запрошення по якому могли вїхати в США було видано саме на період весілля брата дружина. Зазначає, що при перетині кордону США наявності лише однієї візи недостатньо, а необхідно мати запрошення чи туристичні путівки, що підтверджують мету поїздки. Запрошення на весілля брата не може бути використано для перетину кордону США, а тому скористатися візами позивач не зможе. Невірною є позиція суду щодо відсутності доказів придбання позивачами авіаційних квитків на рейс авіакомпанії «Аеросвіт» за маршрутом Львів-Київ-Нью-Йорк-Львів, які на думку суду були придбані братом позивачів, що не відповідає дійсності, оскільки останніми було придбано в компанії «Аеросвіт» авіаквитки вартістю 2 624 $ (згідно курсу НБУ 20 992 гривні). Для підтвердження даного факту в матеріалах справи знаходяться електронні квитки, що є іменними із зазначенням суми, яка була сплачена позивачами за їх придбання. Крім того, згідно довідки авіакомпанії «Аеросвіт» у м. Львові від 23.06.2011 р. «авіакомпанія «Аеросвіт» згідно «Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу», затверджених наказом № 216 Міністерства транспорту України від 23.04.2010, використовує електронні квитки.

Авіакомпанією «Аеросвіт» було здійснено продаж електронних авіаквитків пасажирам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 за маршрутом Львів-Київ-Нью-Йорк-Київ-Львів.

Згідно п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Дані обставини були встановлені судом, оскільки судом визнано бездіяльність відповідача неправомірною, та визнано порушення прав позивачів, а тому є всі підстави для відшкодування завданої моральної шкоди, адже внаслідок відміни запланованої подорожі позивачі перенесли стресову ситуацію, оскільки мріяли про відвідини брата дуже давно. Неможливість відвідати весілля негативно відобразилося на самопочутті. Особливо гостро зреагували діти, які не зрозуміли розвитку ситуації, що негативно вплинуло на їх психологічний стан. Вони довго плакали, оскільки літак полетів без нас, а крім того вони злякалися, що в подорож можуть летіти тільки батьки без них і зрозуміли це буквально. Таким чином, позивачами підтверджено факт заподіяння нам моральних страждань, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, грошову суму, в яку останні оцінюють заподіяну їм шкоду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що на дітей віком від 5 до 18 років, які виїжджають разом із законними представниками і відомості про яких вписуються у їх паспорти, подаються фотокартки, що вклеюються у ці паспорти і скріплюються печаткою. Для оформлення паспорта/проїзного документа/ фотокартки подаються незалежно від віку дитини. п. 19 Правил. Зазначене не було зроблено ВГІРФО Сокальського РВ ГУМВС України у Львівській області і стало причиною порушення прав позивачів. Щодо відшкодування вартості квитків, то суду на неодноразову вимогу не надано належних доказів, які б підтверджували придбання авіаційних квитків, і крім того саме кожним із них. Відтак відсутні докази понесеної матеріальної шкоди кожним із них. Крім того у листі від ОСОБА_5 до консула США в Україні до якого мали намір вилетіти на весілля позивачі, зазначено: що моя сімя вирушає зі Львова до Нью-йорку 22 травня 2011 року і повертається у Львів 31 травня 2011 року (квитки в обидва кінці прикріплено). З даного доказу вбачається, що квитки не були придбані позивачами, які звертаються із викладеними вище вимогами про відшкодування їм шкоди.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

Позивачі - ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Сокальського РВ ГУМВСУ у Львівській області /який на день розгляду справи в апеляційному суді ліквідований/ для виготовлення закордонних паспортів, було подано ряд документів: заява-анкета про оформлення паспорта, військовий квиток ОСОБА_1; квитанція про сплату державного мита; три фотокартки розміром 3,5х4,5 см; паспорт громадянина України; копія виданого податковим органом довідки про присвоєння ідентифікаційного номера; довідка про відсутність судимості; копії свідоцтва про народження дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2. Одночасно звернулися з клопотанням вклеїти фотографії малолітніх дітей до закордонного паспорта матері.

Відповідач - ВГІРФО Сокальського РВ ГУМВС України у Львівській області 26.10.2011 року видав ОСОБА_1 закордонний паспорт НОМЕР_3, ОСОБА_2 закордонний паспорт НОМЕР_2 з вклеєними в нього фотографіями дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

22.05.2011 року заступником начальника 1-го відділу впс Бориспіль-1 були прийняті рішення про відмову у перетинанні державного кордону на виїзд з України громадянину України, який не досяг 16-річного віку ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Рішення прийняті у звязку із порушенням правил перетинання державного кордону, а саме під час здійснення прикордонного контролю не було предявлено завірених фотокарток та записів про дітей в паспортному документі матері масляними печатками, що є порушенням вимог Постанови КМ України № 380.

Позивачі вважають, що в результаті неправомірних дій відповідача ВГІРФО Сокальського РВ ГУМВС України у Львівській області, вони не змогли разом з своїми дітьми здійснити подорож на весілля брата до США, внаслідок чого зазнали матеріальну та моральну шкоду.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до переконання про обґрунтованість позовних вимог у частині неправомірності дій відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Сокальського РВ ГУМВСУ у Львівській області .

Закон України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну від 21.12.2004 регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Порядок провадження за заявами про оформлення паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини затверджений наказом від 21.12.2004 року № 1603 (далі - Порядок) визначає процедуру прийому та розгляду заяв про оформлення паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, а також прийняття за ними рішень.

Заява про оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон (далі - паспорт) або проїзного документа дитини (далі - проїзний документ) подається за місцем проживання особи до управлінь (відділів) у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб головних управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, місті Києві та Київській області, управлінь МВС України в областях та місті Севастополі (далі - територіальні органи), відділів, відділень у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб міських, районних управлінь (відділів) МВС (далі - територіальні підрозділи) п.2 Порядку.

Пункт 7 Порядку передбачає, що за клопотанням батьків (законних представників) фотокартка дитини, яка виїжджає разом з ними, може бути вклеєна в їхні паспорти до досягнення дитиною 5-річного віку.

У Правилах оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення затверджені Постановою КМ України від 31.03.1995 року № 231 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 року № 380 (далі - Правила) централізоване оформлення, виготовлення та видача паспортів громадянина України для виїзду за кордон громадянам, які проживають в Україні, здійснюються управліннями (відділами) у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб головних управлінь, управлінь МВС в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та м. Севастополі, відділами (секторами) у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб міських, районних управлінь, відділів МВС (далі - територіальний орган чи підрозділ) за місцем проживання громадян в Україні або міжрегіональними центрами видачі паспортних документів незалежно від місця проживання в Україні, на базі яких утворюються вузли місцевого рівня (у районах, районах у містах, містах обласного значення) та вузли регіонального рівня (в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та м. Севастополі), Головним обчислювальним центром Державної інформаційної системи реєстраційного обліку фізичних осіб та їх документування, що діє у складі ДМС (далі - Головний обчислювальний центр), і державним підприємством "Державний центр персоналізації документів" (далі - Центр).

Як вбачається з відповіді від 19.10.2011 року № 49/2-10277 Державного департаменту у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб на адвокатський запит від 03.10.2011 року № 240, закордонний паспорт НОМЕР_2 ОСОБА_2 був виданий ВГІРФО Сокальського РВ ГУМВС України у Львівській області .

Пункт 17 Правил зазначено, що відомості про дітей, які їдуть за кордон разом з батьками (законними представниками), вписуються в паспорти батьків чи одного з батьків (законних представників) на підставі заяви громадянина, у чий паспорт вписуються діти.

На дітей віком від 5 до 18 років, які виїжджають разом із законними представниками і відомості про яких вписуються у їх паспорти, подаються фотокартки, що вклеюються у ці паспорти і скріплюються печаткою. Для оформлення паспорта/проїзного документа фотокартки подаються незалежно від віку дитини. п. 19 Правил. Зазначене не було зроблено ВГІРФО Сокальського РВ ГУМВС України у Львівській області і стало причиною порушення прав позивачів.

Позивачі в одній із своїх вимог просять суд стягнути із відповідача 25 472 грн., суму збитків завданих їм безпідставно: 4 480 становить візовий збір та 20 992 грн. вартість квитків за рейс авіакомпанії Аеросвіт за маршрутом Львів-Київ-Нью-Йорк-Львів. Проте, згідно наданих копій віз, відкритих на імя ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_1 вбачається, що вони дійсні до 26.01.2016 року. Жодних доказів про скасування вказаних документів позивачем не надано. Оскільки візовий збір справлявся за отримання віз для позивачів та їх неповнолітніх дітей, візи отримано, згадані документи Посольством США в Україні не анульовані, відтак у позивачів відсутні підстави до відшкодування коштів, втрачених на їхнє оформлення.

Щодо відшкодування вартості квитків, то суду на неодноразову вимогу не надано належних доказів, які б підтверджували придбання авіаційних квитків, і крім того саме кожним із них. Відтак відсутні докази понесеної матеріальної шкоди кожним із них. Крім того у листі від ОСОБА_5 до консула США в Україні до якого мали намір вилетіти на весілля позивачі, зазначено: що сімя вирушає зі Львова до Нью-Йорку 22 травня 2011 року і повертається у Львів 31 травня 2011 року (квитки в обидва кінці прикріплено) . З даного доказу вбачається, що квитки не були придбані позивачами, які звертаються із викладеними вище вимогами про відшкодування їм шкоди.

Що стосується заявленої моральної шкоди, то п. 4 постанови пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 (із змінами і доповненнями) Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зазначає , що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Згідно п.9 вищезгаданої Постанови суд визначає розмір моральної шкоди в залежності від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження престижу, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, позивач повинен обґрунтувати, чим підтверджується факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивач повинен надати до суду обґрунтований розрахунок суми, яку він просить стягнути. Вказані вимоги позивачем не виконані.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, які особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї. п. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України додатково передбачено, що при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди судом мають враховуватись також інші обставини, які мають істотне значення. Окрім того, при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Поряд з тим, звертаємо увагу суду на вимоги бюджетного законодавства, а саме на вимоги статті 25 Бюджетного кодексу України, згідно якої відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній або юридичній особі внаслідок незаконного прийняття рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади АРК, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (АРК, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Згідно пп.2 п.9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України, відшкодування шкоди, відповідно до закону, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади АРК, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (АРК, органами місцевого самоврядування) за рахунок коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) в межах бюджетних призначень, за рішенням суду у розмірі, що не перевищує суму реальних збитків, у порядку встановленому КМ України. Сьогодні в Україні не існує ні закону, ні порядку відшкодування моральної шкоди, завданої громадянину органом державної влади, тобто відсутній механізм відшкодування останньої, а тому суд на власний розсуд не може визначити порядок та спосіб відшкодування шкоди державою, оскільки він не наділений відповідними повноваженнями.

Позивачем не доведено факт заподіяння матеріальної шкоди, а також заявлена до відшкодування моральна шкода в розмірі 10 000 грн. не підтверджена жодними належними і допустимими доказами, а тому не підлягає до відшкодування. З огляду на це - позовна вимога про стягнення моральної шкоди з відповідача не підлягає до задоволення.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05.12.2011 року у справі № 2а-7587/11/1370 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

В.Я. Качмар