Справа № 629/1409/15-а
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 р.Справа № 629/1409/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Любчич Л.В. , Сіренко О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20.05.2015р. по справі № 629/1409/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Лозівського міськрайонного суд Харківської області від 20 травня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати вказану постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою позовні вимоги задовольнити повністю. Скаржник зазначає, що приймаючи зазначену постанову суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно зясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, не вірно застосував до спірних правовідносин положення ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо повноти та обєктивності розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції на підставі п.1 ч.1 ст. 197 КАС України розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, в межах доводів апеляційної скарги відповідно до вимог ст.195 КАС України та керуючись ч.1 ст.41 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області та отримує допомогу на оздоровлення як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи ІІ категорії, згідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно довідки управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області допомога на оздоровлення за 2012 рік, 2013 рік та 2014 рік позивачу була нарахована та виплачена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 у розмірі 100 грн. (а.с.13-14,15).

Відповідно до ст. 48 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення із заявою про здійснення перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії - у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, на яку 31.03.2015 року отримав відповідь Управління з відмовою, в зв'язку з тим, що підстав для перерахунку та виплати компенсацій на сьогодні немає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв правомірно, в межах своєї компетенції, відповідно до вимог ст. 2 КАС України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком сулу першої інстанції, виходячи з наступного.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 48 вказаного Закону було передбачено виплату щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року у справі № 3-рп/2012 визначено, що в аспекті конституційного подання положення частини 2 статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших і сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет на 2012 рік" встановлено, що у 2012 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет на 2013 рік" встановлено, що у 2013 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 31 липня 2014 року № 1622-VII, який набув чинності 3 серпня 2014 року доповнено Прикінцеві положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 16 січня 2014 року № 719-VII пунктом 6-7, за яким було установлено, що норми і положення, зокрема, статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2014 рік.

Вищезазначені положення Законів України "Про Державний бюджет на 2012 рік" та «Про Державний бюджет на 2013 рік", "Про Державний бюджет на 2014 рік" прийняті пізніше ніж Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", неконституційними не визнавалися, положення постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є чинними.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" установлено розмір щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії 100 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при нарахуванні та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення у 2012, 2013, 2014 роках відповідач правомірно керувався Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою встановлений розмір допомоги на оздоровлення.

Між тим, щодо строку звернення до адміністративного суду з позовом колегія суддів зазначає.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом 15.04.2015 року із вимогами щодо захисту його порушених прав, що мали місце 2012 рік (серпень), 2013 рік (квітень), 2014 рік (жовтень).

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлювався шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, враховуючи дату звернення позивача до суду, шестимісячний строк на звернення до суду з позовом та період, за який позивач просить суд захистити його права, колегія суддів прийшла до висновку, що позивач має право на звернення із зазначеним позовом з вимогами лише за 2014 рік.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Доказів поважності пропуску строку на звернення до суду з позовом позивачем не надано.

Виходячи із зазначених обставин справи, колегія суддів вважає, що позовні вимоги належить залишити без розгляду до 01.01.2014 відповідно до ст.ст.99, 100 КАС України.

Відповідно до п.9 ч. 1 ст. 155 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

За вимогами ч. 1 ст. 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20.05.2015р. по справі № 629/1409/15-а скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання дій щодо не донарахування і недоплати неправомірними та стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області щорічної компенсації на оздоровлення за 2012 та 2013 роки.

Прийняти в цій частині ухвалу, якою адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без розгляду.

В іншій частині постанову Лозівського міськрайонного суд Харківської області від 20 травня 2015 року по справі №629/1409/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Спаскін О.А.
Судді(підпис) (підпис) Любчич Л.В. Сіренко О.І.