Справа № 583/851/13-а
Суддя: Мовчан Н. В.
Дата ухвалення: 2013-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Охтирський міськрайонний суд Сумської області
Справа № 583/851/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2013 р. м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого - Мовчан Н.В.,

за участі секретаря - Явтушенко Т.О.,

позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні Охтирського міськрайонного суду Сумської області адміністративну справу:

за позовом ОСОБА_1,

до Гетьманського національного природного парку,

про визнання незаконними дій,-

встановив:

11 березня 2013року ОСОБА_1 (надалі-позивач) звернувся до суду з позовом до Гетьманського національного природного парку (надалі-відповідач), в якому просив визнати за ним конституційне право на відпочинок з родиною в урочищі с. Доброславівка біля р. Ворскла Черниччинської сільської ради; визнати незаконними та протиправними дії працівників Гетьманського національного природного парку по перешкоджанню відпочинку та заборонити працівникам парку перешкоджати в реалізації законного права громадян на відпочинок.

Свої вимоги мотивує тим, що шість років поспіль позивач відпочиває разом з родиною в урочищі с. Доброславівка біля р. Ворскла Черниччинської сільської ради. За цей час позивачем здійснені роботи по прибиранню цієї території та очищенню русла річки. Влітку 2012року посадовими особами Гетьманського національного природного парку складено протоколи про адміністративне правопорушення від 16.07.2012р. та 22.08.2012р. у звязку з порушенням позивачем охоронних режимів та прибережних санітарних захисних зон річки Ворскла. Зазначені протоколи були предметом розгляду в судовому порядку, за результатами яких прийняті рішення про відсутність в діях позивача складу правопорушення. Зазначені дії посадових осіб відповідача ОСОБА_1 розцінює як незаконні утиски та претензії, які перетворили його відпочинок на низку судових засідань, обстежень місця відпочинку та пояснення різним силовим органам. Вважає, що відсутні докази того, що його відпочинок порушує режим природоохоронних зон, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених в позові, а також пояснив, що місце розташування його відпочинку знаходить поза межами території Гетьманського національного природного парку, тому дії посадових осіб відповідача по складанню стосовно нього протоколів про адміністративні правопорушення є незаконними.

Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що посадові особи Гетьманського національного природного парку діяли в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що протоколи складено правомірно, з боку ОСОБА_1 здійснено правопорушення вимог режиму території та обєктів ПЗФ загальнодержавного значення, оскільки земельна ділянка, на якій позивач облаштував відпочинок розташована в межах Чернеччинської сільської ради, земля якої входить до складу земель Гетьманського національного природного парку.

Суд, вислухавши пояснення сторін, надавши оцінку доказам по справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог Закону України Про природно-заповідний фонд використання природних ресурсів у межах територій та об'єктів природно-заповідного фонду і порядок їх використання визначаються режимом територій та об'єктів природно-заповідного фонду і потребують відповідного дозволу, який надається у порядку визначеному цим законом.

Статтею 20 цього Закону встановлено, що національні природні парки є природоохоронними, рекреаційними, культурно-освітніми, науково-дослідними установами загальнодержавного значення, що створюються з метою збереження, відтворення і ефективного використання природних комплексів та об'єктів, які мають особливу природоохоронну, оздоровчу, історико-культурну, наукову, освітню та естетичну цінність.

Відповідно до ст. 9 Закону України Про природно-заповідний фонд території та об'єкти природно-заповідного фонду з додержанням вимог, встановлених цим Законом та іншими актами законодавства України, можуть використовуватися, зокрема, в оздоровчих та інших рекреаційних цілях, які можуть здійснюватися лише за умови, що така діяльність не суперечить цільовому призначенню територій та об'єктів природно-заповідного фонду, встановленим вимогам щодо охорони, відтворення та використання їх природних комплексів та окремих об'єктів.

Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що ОСОБА_1 облаштував місце для відпочинку в урочищі с. Доброславівка біля р. Ворскла Черниччинської сільської ради.

Відповідно до Положення про Гетьманський національний природний парк (надалі-Положення), затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 319 від 19.06.2009р., територія Чернеччинської сільської ради входить до переліку земель, які включаються до складу парку без вилучення у землекористувачів.

Крім того, відповідно до проекту землеустрою щодо організації та встановлення меж Національного природного парку Тростянецько-Ворсклянський ( відповідно до Указу Президента України № 774 від 27.08.2008р. Тростянецько-Ворсклянський національний природний парк робоча назва Гетьманського національного природного парку) до складу національного природного парку включено землі Черниччинської сільської ради Охтирського району Сумської області природно-заповідного, лісового та водного фонду та земель запасу на загальній площі 1844,2га., що підтверджується матеріалами справи. (а.с. 37-43, 47) Розміщення позивачем місця для відпочинку на території Гетьманського національного природного парку підтверджується також викопіюванням з карти, яка є додатком до проекту землеустрою. (а.с.48-49)

Доводи позивача про те, що право власності або користування земельною ділянкою Гетьманським національним природним парком має бути посвідчено лише відповідним свідоцтвом, суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до ч.4 ст. 7 Закону України Про природно-заповідний фонд межі територій та об'єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об'єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об'єктів природно-заповідного фонду.

Відповідно до ст. 11 Закону України Про природно-заповідний фонд спеціально уповноваженим органом державного управління в галузі організації, охорони та використання природно-заповідного фонду є центральний орган виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища. Для забезпечення державного управління територіями та об'єктами природно-заповідного фонду можуть створюватися спеціальні підрозділи центрального органу виконавчої влади вгалузі охорони навколишнього природного середовища та його органів на місцях, а на території Автономної Республіки Крим органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища.

Згідно ст. 60 цього Закону охорона національних парків, управління якими здійснюється спеціальними адміністраціями, покладається на служби їх охорони, які входять до складу служби державної охорони природно-заповідного фонду України. Положення про службу державної охорони природно-заповідного фонду України затверджується Кабінетом Міністрів України. Охорона територій та об'єктів природно-заповідного фонду інших категорій покладається на підприємства, установи та організації, у віданні яких вони перебувають.

Згідно ст. 61 Закону України служба державної охорони природно-заповідного фонду України має статус правоохоронного органу. Порядок діяльності служби державної охорони природно-заповідного фонду України, а також перелік підрозділів і посад працівників, які входять до її складу, визначаються Кабінетом Міністрів України. Служби державної охоронина місцях очолюють керівники адміністрацій територій та об'єктів природно-заповідного фонду.

Посадові особи служби державної охорони природно-заповідного фонду України мають право: вимагати від громадян і службових осіб пояснення у зв'язку з порушенням режиму територій та об'єктів природно-заповідного фонду, їх охоронних зон; перевіряти у громадян і службових осіб посвідчення на право перебування, використання природних ресурсів та здійснення іншої діяльності в межах відповідних територій та об'єктів природно-заповідного фонду; доставляти порушників установленого режиму з метою з'ясування особи; складати протоколи про порушення вимог законодавства, надсилати їх відповідним органам для притягнення винних осіб до відповідальності.

Разом з цим, відповідно до пунктів 4.9 - 4.12 Положення про Гетьманський національний природний парк охорона парку покладається на службу державної охорони, яку очолює директор парку. Основними завданнями служби є забезпечення дотримання режиму території парку та попередження і припинення порушень природоохоронного законодавства. До служби державної охорони парку належать категорії працівників, визначені постановою КМУ № 1127 від 14.07.2000р. Положення про службу державної охорони природно-заповідного фонду України.

В судовому засіданні встановлено та не спростовується сторонами по справі, що з боку посадових осіб Гетьманського національного природного парку по відношенню до позивача проводилися бесіди попередження та складалися протоколи про адміністративне правопорушення, які були предметом розгляду в судовому порядку. При цьому, фактів, які б підтверджували порушення чи перевищення повноважень з боку працівників Гетьманського національного природного парку при складанні цих протоколів судом не встановлено, що підтверджується матеріалами справи. (а.с. 6-8)

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що посадові особи Гетьманскього національного природного парку діяли в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому позовні вимоги в частині визнання незаконними дій та заборони працівникам парку перешкоджати в реалізації права на відпочинок не підлягають задоволенню.

Позовні вимоги про визнання за позивачем конституційного права на відпочинок також не підлягають задоволенню, оскільки дане право визначене статтею 45 Конституції України і додаткового визнання судовим рішенням не потребує.

Керуючись ст. ст. 160, 163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Гетьманського національного природного парку про визнання незаконними дій відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського адміністративного апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 09 квітня 2013року.

Суддя

Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_5