Справа № 607/20733/14-а
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року Справа № 876/5353/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Каралюса В.М.

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового првадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Тернопільському районі на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 лютого 2015 року у справі № 607/20733/14-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Тернопільському районі про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії.,-

В С Т А Н О В И В:

12 грудня 2014 року позивач ОСОБА_1. звернулась з вказаним вище позовом до управління Пенсійного фонду України в Тернопільському районі(далі УПФУ), в якому просить визнати дії відповідача неправомірними, зобовязати відповідача нарахувати та виплатити на її користь недоплачену, щомісячну державну соціальну допомогу до пенсії, як дитині війни за період з 1 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року з підвищенням на 30% від мінімальної пенсії за віком у розмірі встановленому ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове пенсійне страхування».

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що вона є дитиною війни, а тому відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на доплату до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Проте доплати до пенсії їй нараховувались і сплачувались у розмірі 7 % прожиткового мінімуму, встановленому для осіб, які втратили працездатність, що значно менше, ніж передбачено законом.

Постановою суду першої інстанції позов задоволено. Визнано неправомірними дії Управління пенсійного фонду України в Тернопільському районі щодо ненарахування ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 12 червня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно та зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Тернопільському районі здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до вимог ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 12 червня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно, з відрахуванням фактично проведених виплат.

Постанову суду оскаржив відповідач. В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що фінансування виплат згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни» проводиться із Державного бюджету України, який затверджується Верховною Радою України, а не з бюджету Пенсійного фонду України, який затверджується Кабінетом Міністрів України та законодавством України не врегульоване питання щодо розміру мінімальної пенсії за віком, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» визначення мінімального розміру пенсії за віком наведене у цій статті застосовується виключно до розмірів пенсій, призначених за цим Законом.

Перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсія або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, яка виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається прожитковим мінімумом для осіб, які втратили працездатність, що урегульовано ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування».

Встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на обліку в УПФУ України в Тернопільському районі та є дитиною війни в розумінні ст. 1 Закону України " Про соціальний захист дітей війни", що підтверджується довідкою за №1422/07 від 09.12.2014 року та посвідченням серії НОМЕР_1 від 07.06.2006 року.

На переконання колегії суддів слід зазначити, що Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік» були внесені зміни до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», яка була викладена у новій редакції дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Проте, Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10 рп ця нова редакція визнана неконституційною, та втратила чинність з дня ухвалення, тобто з 22.05.2008 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином дія статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції, яка передбачає виплату підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком була відновлена з 22.05.2008 року і надалі не зупинялась.

На підставі вимог ст.7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" фінансове забезпечення соціальних гарантій, передбачених цим законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Після набрання чинності 19 червня 2011 року Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» що у 2011 році норми і положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Одним із порушень норм матеріального права, на думку апелянта, є те, що поняття мінімального розміру пенсії за віком, яке визначене в ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» застосовується лише до пенсій передбачених цим законом.

Однак положення ч. 7 ст. 9 КАС України, зазначає, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), тому поняття мінімальної пенсії за віком наведене у ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» можна застосувати для визначення розміру підвищення до пенсії відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Законом України «Про Державний бюджет на 2014 рік» від 16.01.2014 року №719-VII, що набрав чинності з 01.01.2014 року, не передбачено норми, яка б обмежувала у 2014 році пряме застосування Закону України »Про соціальний захист дітей війни» , до внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2014 рік».

Нормами п. 6-7 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 року № 1622-VІІ, які набрали чинності з 03.08.2014 року, передбачено, що норми і положення статей 5 та 6 Закону України »Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМ України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов»язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 року №1622-VІІ, передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його офіційного опублікування.

Вказаний Закон було офіційно опубліковано в газеті «Голос України» 02.08.2014 року (№146), а відтак, з урахуванням дати набрання чинності вказаним Законом (03.08.2014 року), позивач у період з 01.01.2014 року до 02.08.2014 року включно має право на отримання щомісячну державну соціальну допомогу до пенсії, як дитині війни з підвищенням на 30% від мінімальної пенсії за віком у розмірі встановленому ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов»язкове пенсійне страхування».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення за період з 12.06.2014 року по 02.08.2014 року, із урахуванням вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з відрахуванням фактично проведених виплат.

Відтак, на переконання колегії суддів, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, постанова суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права, у звязку з чим не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Тернопільському районі залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 лютого 2015 року у справі № 607/20733/14-а без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя : В.М. Каралюс

Судді: В.С. Затолочний

З.М. Матковська