Справа № 809/740/15
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

809/740/15

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 р.

Справа № 876/2942/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді – Качмара В.Я.,

суддів – Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участі секретаря – Ратушної М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Рогатинському районі Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області (правонаступник Державна податкова інспекція у Рогатинському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області) на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2015 року в справі за поданням Державної податкової інспекції у Рогатинському районі Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області до Дочірнього підприємства «Торговий дім «Росана» Товариства з обмеженою відповідальністю «Росан-Агро» про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна та зупинення видаткових операцій,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2015 року Державна податкова інспекція у Рогатинському районі Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області (далі - ДПІ) звернулася до суду з поданням до Дочірнього підприємства «Торговий дім «Росана» Товариства з обмеженою відповідальністю «Росан-Агро» (далі - ДП), у якому просила підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна ДП та зупинити видаткові операції платника податків на всіх рахунках відповідача.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2015 року провадження у справі №809/740/15 закрито у зв’язку із наявністю спору про право.

Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржила ДПІ, яка покликаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти постанову, якою подання ДПІ задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що із матеріалів справи вбачається спір про право, зокрема ДП було оскаржено наказ про проведення перевірки, у зв’язку із не допуском до проведення якої позивач звернувся із розглядуваним поданням.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є вірними з таких міркувань.

Відповідно до підпунктів 20.1.31 та 20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення, а також звертатися до суду щодо зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках такого платника податків у банках та інших фінансових установах (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов’язань платника податків, погашення податкового боргу), у тому числі при недопущенні посадових осіб контролюючих органів до обстеження територій та приміщень.

Згідно із пп.94.2.3 п.94.2 ст.94 ПК України до платника податків застосовується арешт майна, якщо він відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової.

Пунктом 94.10 ст.94 ПК України передбачено, що арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Особливості провадження у справах за зверненням до суду органів державної податкової служби передбачені ст.183-3 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.183-3 КАС України провадження у справах за зверненням органів державної податкової служби при здійсненні ними передбачених законом повноважень здійснюється на підставі подання таких органів щодо, зокрема, підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків та зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках.

Згідно з п.2 ч.5 ст.183-3 КАС України суд ухвалою відмовляє у прийнятті подання у разі, якщо з поданих до суду матеріалів вбачається спір про право.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що спір про право в контексті розглядуваної норми має місце в разі, якщо предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, передбачених ст.183-3 КАС України.

Так, спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням податкового органу, що було підставою для виникнення обставин для внесення відповідного подання, а саме платником податків оскаржено до суду законність проведення перевірки, недопущення до якої призвело до застосування адміністративного арешту чи звернення щодо зупинення видаткових операцій.

Наявність спору про право може бути виявлена i після відкриття провадження у cпpaвi за відповідним поданням.

Як було встановлено під час розгляду справи судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ДП було подано позов до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області щодо визнання протиправним та скасування наказу від 16.02.2015 №65 «Про проведення фактичних перевірок».

Більше того, постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 березня 2015 року у справі №809/766/15 позов ДП було задоволено повністю, у зв’язку із чим наказ на підставі якої проводилась перевірка ДП та до якої такий не допустив працівників ДПІ було скасовано.

Відтак, на даний час у судовому порядку вирішується питання наявності законних підстав проведення перевірки ДП, недопущення до якої призвело до звернення податкового органу із розглядуваним поданням.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність між сторонами спору про право, оскільки предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів. При цьому, платник податків заперечує не лише правомірність застосування таких заходів, а й законність проведення самої перевірки.

За таких обставин, подання податкового органу щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту та зупинення видаткових операцій на рахунках платника не може бути розглянуте в порядку окремого виду провадження адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Тому, оскільки заявлені ДПІ вимоги не можуть бути розглянуті в порядку окремого виду адміністративного судочинства, яким є провадження за поданням податкового органу, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про необхідність закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Додатково, слід також звернути увагу ДПІ, що закриття провадження у справі за поданням податкового органу не позбавляє заявника права звернутися до суду з відповідною вимогою у загальному порядку позовного провадження.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись статтями 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Рогатинському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 15 червня 2015 року.