Справа № 825/908/15-а
Суддя: Романчук О.М
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/908/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Заяць О.В. Суддя-доповідач: Романчук О.М
У Х В А Л А
16 червня 2015 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого: Романчук О.М.,
Суддів: Глущенко Я.Б.,
Шелест С.Б.,
при секретарі Артюхіній М.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірною бездіяльності та стягнення грошової компенсації, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить:
визнати неправомірною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 стосовно не зарахування позивача на продовольче забезпечення з 18.03.2014 року по 30.11.2014 року до в/ч НОМЕР_1 та несвоєчасне подання документів на виплату грошової компенсації замість встановлених норм харчування до в/ч НОМЕР_1 ;
визнати неправомірною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 стосовно не виплати нарахованої згідно наказів військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10.12.2014 року № 575 (додаток № 1) за період з 18.03.2014 року по 30.11.2014 року включно;
стягнути з в/ч НОМЕР_1 нараховану грошову компенсацію в сумі 3717,82 грн.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що згідно наказу від 18.03.2014 року № 33 військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 він був призваний на військову службу по мобілізації та був призначений на посаду «оператор». Відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 року №426 (зі змінами) та наказу Міністра оборони України від 09.12.2002 року № 402 (зі змінами) громадяни, які призвані на військову службу у зв`язку з оголошенням мобілізації, з дня прибуття їх до військового комісаріату забезпечуються харчуванням за встановленими нормами за рахунок держави. Однак, позивач зазначає, що його не було зараховано на продовольче забезпечення до в/ч НОМЕР_1 , в результаті чого він не був забезпечений їжею шляхом надання послуг з харчування суб`єктами господарювання на підставі укладених договорів з Міністерством оборони України. За період з 18.03.2014 року по 30.11.2014 року включно позивачу належить до виплати грошова компенсація замість встановлених норм харчування в сумі 3717,82 грн. В/ч НОМЕР_1 в добровільному порядку не виплачує належну позивачу компенсацію, тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 стосовно не своєчасного подання документів на виплату грошової компенсації замість встановлених норм харчування до в/ч НОМЕР_1 по ОСОБА_1 . Визнано неправомірною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 стосовно не виплати ОСОБА_1 нарахованої згідно наказу ТВО військового комісара Чернігівського ОВК від 10.12.2014 року №575 (додаток 6) за період з 18.03.2014 року по 30.11.2014 року включно грошової компенсації замість встановлених норм харчування в сумі 3682,58 грн. Стягнуто з в/ч НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію замість встановлених норм харчування в сумі 3682,58 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач Військова частина НОМЕР_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів неповного з`ясування обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, та порушення судом норм матеріального права та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.
Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.
Згідно ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що Наказом від 18.03.2014 року № 33 військового комісара Чернігівського ОМВК ОСОБА_1 був призваний на військову службу по мобілізації та призначений на посаду «оператор».
Судом встановлено, що відповідно до наказу ТВО військового комісара Чернігівського ОВК від 10.12.2014 року № 575 ОСОБА_1 зараховано на продовольче забезпечення при в/ч НОМЕР_1 .
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачами не надано доказів, які б підтверджували виплату позивачу суми грошової компенсації замість встановлених норм харчування у період з 18.03.2014 року по 30.11.2014 року в сумі 3682,58 грн., - позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.
Згідно статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Частиною 1 статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до підпункту «н» пункту 1 приміток до «норми № 1 - загальновійськова» норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 року № 426 за рахунок держави харчуванням забезпечуються, зокрема, громадяни, які призвані на військову службу у зв`язку з оголошенням мобілізації, - з дня прибуття їх до військового комісаріату.
Відповідно до пункту 2.3. Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час, затвердженого наказом Міністра оборони України від 09.12.2002 року № 402 у Збройних Силах України забезпечення харчуванням військовослужбовців та інших категорій за встановленими нормами здійснюється за рахунок держави.
Військовослужбовцям та іншим категоріям норми харчування видаються через відповідні їдальні або замість установлених норм харчування (основні й додаткові продукти) виплачується грошова компенсація у розмірі вартості цих норм.
Всупереч вимог підпункту «н» до «норми №1 -загальновійськова» постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 року № 426 «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил України, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації» ІНФОРМАЦІЯ_3 позивача не було зараховано на продовольче забезпечення, в результаті чого позивач не був забезпечений їжею шляхом надання послуг з харчування суб`єктами господарювання на підставі укладених договорів з МО України.
Вказана обставина відображена і в Аудиторському звіті про результати планового внутрішнього фінансового аудиту та аудиту відповідності фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 за період з 10.07.2012 року по 26.11.2014 року (від 26.12.2014 року № 234/31/82). В ньому, зокрема, зазначено, що втрата доходів на загальну суму 2446343,18 грн. (бюджетом 366951,48 грн. та фізичними особами на суму 2079391,70 грн.) було допущено внаслідок ненарахування та невиплати грошової компенсації замість встановлених норм харчування військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_1 , які були призвані на військову службу у зв`язку із оголошенням мобілізації за період з 18.03.2014 року по 30.11.2014 року та зобов`язано в термін до 26 січня 2015 року організувати відшкодування грошової компенсації замість встановлених норм харчування військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 , які призвані на військову службу у зв`язку із оголошенням мобілізації, на загальну суму 2446343,18 грн.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 нарахованої, але не виплаченої грошової компенсації підлягають задоволенню.
Виходячи із вимог ст. 71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,-
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2015 року без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.М. Романчук

Судді: Я.Б.Глущенко

С.Б.Шелест

Головуючий суддя Романчук О.М

Судді: Шелест С.Б.

Глущенко Я.Б.