Справа № 161/12770/14-а
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року Справа № 11068/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Макарика В.Я.

суддів Большакової О.О. Глушка І.В..

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.10.2014р. по справі № 161/12770/14-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку про визнання дій неправомірними та зобовязання провести перерахунок та виплату пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

05 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку у якому просила визнати дії управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку щодо неврахування матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення при призначенні пенсії згідно Закону України «Про державну службу» неправомірними. Зобовязати управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку провести перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі 90% з 15.09.2010 року та виплатити недоотримані кошти в звязку з проведеним перерахунком.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.10.2014р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку щодо перерахунку призначеної у відповідності до вимог ст. 37 Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1 пенсії державного службовця з включенням матеріальної допомоги на оздоровлення на суму на суму 2327 грн. та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових проблем на суму 5520,44 грн.

Зобовязано управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку з 01 серпня 2014 року перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію державного службовця у відповідності до вимог ст. 37 Закону України «Про державну службу» з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення на суму 2327 грн. та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових проблем на суму 5520,44 грн.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, відповідач управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку оскаржило її в апеляційному порядку та просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Апелянт свої вимоги мотивує тим, що судом 1 інстанції неповно зясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, висновки суду вважає необґрунтованими з підстав викладених в апеляційній скарзі, та порушено норми матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянт зазначає, відповідно до частини другої ст. 37 Закону України «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначається в розмірі 70 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Визначення заробітної плати для обчислення пенсій державним службовцям здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 6 у всіх випадках призначення (перерахунку) пенсій заробіток для обчислення пенсії не може перевищувати сум заробітної плати. На які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, на момент призначення (перерахунку) пенсій.

Даною постановою не передбачено визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії з урахуванням сум матеріальної допомоги.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності згідно із ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу ОСОБА_1 з 15.09.2010 року призначена пенсія по віку відповідно до вимог Закону України «Про державну службу».

17.07.2014 року позивач звернулася до УПФ в місті Луцьку із заявою про перерахунок вказаної пенсії з врахуванням сум врахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових потреб.

Листом УПФ в місті Луцьку від 30.07.2014 року позивачу відмовлено у перерахунку пенсії.

Відповідно до 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 70 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно частини 2 статті 33 цього Закону заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Відповідно до частини 6 статті 33 цього Закону державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важкої роботи, доплати за виконання обовязків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надавалась матеріальна допомога на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань.

Частиною 7 цього Закону встановлено, що умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно абз. 4 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» індексації підлягає оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер. Індексація заробітної плати являє собою дохід, з якого відповідно до статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів відповідно до діючого законодавства на день одержання заробітку (виплат, доходу).

Стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачає включення до заробітку для обчислення пенсії всіх видів оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на загальнообовязкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

В зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, на підставі правильно встановлених обставин справи та визначених їм правовідносин, прийшов до обґрунтованих і законних висновків. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи і відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Тобто, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо вимог законності та обґрунтованості судових рішень, і підстав для її скасування і відповідно задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.10.2014р. по справі № 161/12770/14-а без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В.Я.Макарик

Судді: О.О.Большакова

І.В. Глушко