Справа № 825/1293/15-а
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1293/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Лобан Д.В. Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

16 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Деснянського відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Деснянського відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про визнання дій незаконними та протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2015 року позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить суд скасувати вказану постанову, оскільки вважає, що рішення є необґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з матеріалами справи, 17.04.2014 Держспоживінспекцією у Чернігівській області була складена постанова про накладення на позивача штрафних санкцій в сумі 1190,00 грн. Ця постанова була оскаржена у суді і 18.07.2014 постановою Чернігівського окружного адміністративного суду (справа № 825/2561/14) та 20.02.2015 рішенням Київського апеляційного адміністративного суду ця постанова була скасована. Але, у порушення вимог чинного законодавства України, посадовими особами Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції 08.12.2014 згідно постанови 1209/8/1909 та 0104/909 з пенсії позивача у примусовому порядку через органи Пенсійного Фонду України були стягнуті кошти в сумі 1190,00 грн - штрафні санкції, 119,00 грн - виконавчий збір та 48,32 грн - за проведення виконавчих дій, загалом -1357,32 грн.

На запит позивача про недостачу коштів управління Пенсійного Фонду України в м. Чернігові надало довідку, згідно якої з пенсії позивача на підставі виконавчих листів Деснянського відділу виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції було утримано та перераховано на рахунки виконавчої служби кошти у сумі 1357,32 грн.

12.03.2015 позивач звернувся із скаргою до керівників Деснянського відділу Державної виконавчої служби, але жодної відповіді не отримав.

Позивач, вважаючи дії виконавчої служби незаконними, подав позов до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Згідно статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Згідно з матеріалами справи, постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.08.20414 по справі № 825/2561/14 (а. с. 6-8) визнано протиправною та скасовано постанову Держспоживінспекції у Чернігівській області від 17.04.2014 № 0104, в частині стягнення з ФОП ОСОБА_2 штрафу у сумі 850,00 грн, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2015 (а. с. 9-10), однак, відповідачем протиправно було стягнуто у примусовому порядку 1190,00 грн штрафу, 119,00 грн виконавчого збору та 48,32 грн за проведення виконавчих дій, що підтверджується копією довідки Управління пенсійного фонду України (а.с. 11).

Судом встановлено, що позивачем у добровільному порядку сплачено 340,00 грн штрафу згідно постанови Держспоживінспекції у Чернігівській області № 0104 від 17.04.2014, що підтверджується платіжним дорученням від 10.03.2015 № 30 (а. с. 22), а отже, дійсно, у відповідача взагалі не було підстав для примусового стягнення.

Відповідно до п. 1 Положення про управління державної виконавчої служби головних управлінь юстиції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 10.04.2012 № 549/5 (далі - Положення) управління державної виконавчої служби головних управлінь юстиції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - Управління) є структурним підрозділом головних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне управління юстиції), що забезпечує реалізацію повноважень Державної виконавчої служби України (далі - ДВС України).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 21.04.1999 № 606-XIV "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 606-XIV).

Відповідно до статті 1 Закону України від 21.04.1999 № 606-XIV "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 606-XIV) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 та 2 статті 2 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Водночас згідно частини 1 статті 6 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Права та обов'язки державного виконавця визначені статтею 11 Закону № 606-XIV, якою, крім іншого, передбачено, що державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що в порушення вищезазначених норм за відсутності підстав для стягнення та в противагу судового рішення, що набрало законної сили відповідачем незаконно вилучені кошти у сумі 1357,32 грн.

Окрім того, щодо доводів відповідача, про те, що 17.04.2015 розпорядженням державного виконавця були перераховані кошти ОСОБА_2 в сумі 969,00 грн, які пройшли платіжним дорученням № 894 від 20.04.2015 (а. с. 33) суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги з огляду на наступне.

Згідно з п. 2.14 «Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», затвердженої постановою Національного Банку України № 22 від 21.01.2004 банк платника на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів і на реєстрах обов'язково заповнює реквізити "Дата надходження" і "Дата виконання", а банк стягувача - "Дата надходження в банк стягувача" (якщо ці реквізити передбачені формою документа), засвідчуючи їх підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку. На документах, прийнятих банком після закінчення операційного часу, крім того, ставиться штамп "Вечірня".

Відміткою про дату реєстрації банком платіжного доручення платника про сплату платежів до бюджету є заповнення в ньому реквізиту "Дата надходження", який банк заповнює незалежно від дати складання платником цього платіжного доручення.

У розрахункових документах дата, зазначена в реквізиті "Дата виконання", має відповідати: даті списання коштів з рахунку платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку; даті списання коштів з рахунку платника та з кореспондентського рахунку банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Згідно з матеріалами справи, на вимоги суду про надання належним чином завіреної копії платіжного доручення, для надання якої судом надавався час, суду надана копія платіжного доручення, яка не відповідає вимогам Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного Банку України № 22 від 21.01.2004 та не є належним доказом.

Окрім того, судом встановлено, що згідно виписки по рахунку за період з 01.04.2014 по 27.04.2014 (а. с. 34-36), вищезазначених грошових переказів не надходило.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірність свого рішення, а отже, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Слід відмітити, що жодних правових обґрунтувань апелянт в апеляційній скарзі не навів.

Таким чином, оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, п. 2 ч. 1 ст. 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Деснянського відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за наслідками її перегляду, набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

.

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Сорочко Є.О.

Земляна Г.В.