Справа № 157/1817/14-а, 2а-157/107/14
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року Справа № 876/1153/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Гуляка В.В.,

суддів: Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Камінь-Каширському районі Волинської області на постанову Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 26 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Камінь-Каширському районі Волинської області про визнання протиправними дій, зобовязання до вчинення певних дій,-

встановив :

У грудні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідача УПФ України в Камінь-Каширському районі Волинської області, в якому просила : 1) визнати протиправними дії відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу, визначених ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, в розмірі 10 мінімальних пенсій за віком, а також щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 100% мінімальної пенсії за віком, за період в межах позовної давності по 02.08.2014 р.; 2) зобовязати відповідача нарахувати та стягнути з нього на користь позивача визначену ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсію для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, в розмірі 10 мінімальних пенсій за віком, а також щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 100% мінімальної пенсії за віком, за період в межах позовної давності по 02.08.2014 р., з урахуванням проведених виплат.

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Оскаржуваною постановою суду від 26.12.2014 р. позов задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача щодо позивача, як як особі, віднесеній до категорії 1, інваліду І групи захворювання повязаного з Чорнобильською катастрофою, державної пенсії по інвалідності в розщмірі 10 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком згідно ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 23.06.2014 р. по 02.08.2014 р.. Зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплатити пенсію позивачу призначену як особі, віднесеній до категорії 1, інваліду І групи захворювання повязаного з Чорнобильською катастрофою, в розмірі 10 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 100% мінімальної пенсії за віком згідно ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 23.06.2014 р. по 02.08.2014 р., із урахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум.

З цією постанову суду не погодився відповідач і оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального права і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Зокрема, в обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що згідно ч.5 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається КМУ. Таким чином, позивачу проводяться спірні виплати в розмірах, визначених постановою КМУ від 23.11.23011 р. № 1210. Крім того, звертає увагу, що Пенсійний фонд не є розпорядником державних коштів. Також зазначав апелянт, що відсутні підстави для застосування мінімального розміру пенсії передбаченого ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

За наслідками апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену постанову суду та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач віднесена до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується відповідним посвідченням. Згідно з довідкою МСЕК позивачу довічно встановлена І група інвалідності, причиною якої визнано захворювання, що повязане з наслідками аварії на ЧАЕС (а.с. 6).

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно ст. 50 цього Закону, особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: - інвалідам I групи - 100 % мінімальної пенсії за віком; - інвалідам II групи - 75 % мінімальної пенсії за віком; - інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 % мінімальної пенсії за віком.

Статтею 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що обчислення і призначення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи із заробітку за межами зони відчуження провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.

Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що при визначенні розміру підвищення до пенсії та додаткової пенсій позивачеві застосуванню підлягають ст.50 та ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідачем не враховано, що Кабінету Міністрів України надавалось право встановлювати порядок та розмір пенсійних виплат, передбачених ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» протягом 2011-2013 років, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України, відповідно до положень Законів України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», «Про Державний бюджет України на 2012 рік», «Про Державний бюджет України на 2013 рік» відповідно. Рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року таку законодавчу практику визнано такою, що відповідає Конституції України.

Однак, Законом України «Про Державний бюджет на 2014 рік» від 16.01.2014 р. №719-VII такої норми не передбачено.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» Прикінцеві положення Закону України №719-VII доповнено п.67 яким встановлено, зокрема, що норми і положення статей 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік. Вказаний Закон України набирав чинності з дня, наступного за днем його опублікування, тобто з 03.08.2014 р.

Таким чином, в період з 01.01.2014 р. по 02.08.2014р. при нарахуванні та виплаті підвищення до пенсії та додаткової пенсії у відповідності до ст.50 та ст.54 Закону №796-XII застосуванню підлягають положення вказаних статей, а не підзаконні нормативно-правові акти, якими керувалось Управління.

Вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого крім передбаченого ч.1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком. Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо неправомірності дій відповідача та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату позивачу недорахованих сум державної пенсії та додаткової пенсії відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з 23.06.2014 р. по 02.08.2014 р. .

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним покликання апелянта на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального та матеріального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують обгрунтованих висновків суду першої інстанції, викладених у оскарженій постанові, а тому відсутні підстави для скасування цієї постанови суду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Камінь-Каширському районі Волинської області залишити без задоволення.

Постанову Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 26 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Камінь-Каширському районі Волинської області про визнання протиправними дій, зобовязання до вчинення певних дій залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді : Р.Й. Коваль

Н.М.Судова-Хомюк