Справа № 808/1487/15
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року 10 год. 55 хв. Справа № 808/1487/15 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Р.В. Сацького,

при секретарі судового засідання А.С. Ярошенко,

за участю представників сторін :

від позивача: ОСОБА_1

ОСОБА_2

від відповідача: ОСОБА_3

від третьої особи: не прибув;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_1

до: Хортицького відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Запорізька обласна кредитна спілка «Довіра»

про: визнання дій протиправними

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Хортицького відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, за участі третьої особи: Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» в якій позивач просить суд:

- визнати незаконними дії державного виконавця Хортицького відділу ДВС ЗМУЮ ОСОБА_3 щодо дій пов'язаних з винесенням Постанови «Про стягнення з боржника виконавчого збору» від 15.07.2012 за виконавчою справою №33250710, які пов'язані з подальшим неповідомленням боржника про її винесення;

- скасувати Постанову «Про стягнення з боржника виконавчого збору» від 15.07.2012 за виконавчою справою №33250710 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 28585 гривень, як таку, яка винесена з порушенням вимог законодавства України «Про виконавче провадження»;

- зняти арешт з майна позивача, накладеного Постановою «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження», від 15.07.2012 за виконавчим провадженням №33250710.

Позов обґрунтовано тим, що 07.07.2012 виконавчою службою Хортицького району м. Запоріжжя стосовно ОСОБА_1 було відкрито виконавче провадження за № 33250710. Підставою для відкриття виконавчого провадження стало рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя щодо заборгованості перед Запорізькою обласною кредитною спілкою «Довіра» на суму 285 850,00 гривень.

На даний час позивач повністю погасила заборгованість перед кредитною спілкою «Довіра» про, що отримала від спілки відповідного листа.

Однак, коли позивач звернулась до виконавчої служби Хортицького району м. Запоріжжя з заявою про зняття арешту з майна, яке належить їй на праві власності, державний виконавець Костенко С.Г. відмовив та пояснив, що їй необхідно сплатити суму 28585,00 гривень виконавчого збору та видав квитанцію. Позивач не згодна з вимогами державного виконавця за наступних обставин.

Так, 05.03.2015 позивач разом зі своїм представником, ознайомилась (та сфотографувала) з матеріалами виконавчого провадження №33250710 та отримала код ідентифікатора доступу до єдиного реєстру виконавчих проваджень України. В матеріалах справи дійсно знаходиться постанова про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 28585 гривень, від 15.07.2012, яка винесена державним виконавцем Костенко С.Г. Жодних доказів того, що постанова була направлена позивачу в провадженні не має. Тобто позивач не знала та не могла знати про те, що стосовно неї винесена постанова про стягнення виконавчого збору, а тому і не повинна його сплачувати. Позивач зазначила, що дії державного виконавця щодо винесення постанови були вірними, але в подальшому ним порушено законодавство України, щодо неповідомлення позивача про вказану постанову. Пройшло майже три роки з моменту винесення постанови і тільки при зверненні до державного виконавця з метою зняття арешту з квартири позивача, виконавець дістав з архіву виконавче провадження де з'ясувалось, що у позивача наявний борг. Тобто державний виконавець поверхнево (чи халатно) віднісся до виконання своїх обов'язків та не зробив жодного кроку щоб повідомити позивача про те, що стосовно неї винесено постанову «про стягнення виконавчого збору» в розмірі 28585,00 гривень. Тому позивач вважає, що не повинна платити вказаний борг.

Крім того, у вказаній постанові за п. 3 вказано «Постанова може бути оскаржена до відповідного суду в 10-денний строк з часу її одержання». Майже три роки постанова не була направлена позивачу, у звязку з чим вона вважає, що порушено її Конституційне право на захист.

З офіційного сайту ДВС позивач дізналася, що провадження стосовно неї було закрито 28.02.2013 за п. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Тобто вказане провадження було закрито виконавцем ОСОБА_3 за письмовою вимогою стягувача.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили позов задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені в запереченнях. Пояснив суду що вважає, дії державного виконавця при винесені постанови Про стягнення з боржника виконавчого збору правомірними, такими, що не суперечать вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Представник відповідача в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 просить відмовити в повному обсязі.

Представник від третьої особи у судове засідання не зявився. До суду жодних заяв або клопотань не надіслав.

На підставі ст. 160 КАС України вступна та резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні 04.06.2015.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов із наведених у ньому мотивів є необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.07.2012 державним виконавцем Хортицького відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_3 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 33250710 з виконання виконавчого листа № 2/0825/409/2 від 07.06.2012, виданого Хортицьким районним судом м.Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Довіра» суми боргу у розмірі 285850 грн. У змісті постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.07.2014 Державний виконавець надає Боржнику визначений ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон) семиденний строк на добровільне виконання рішення (до 14.07.2012), а також зазначає, що у разі невиконання рішення в наданий для добровільного виконання строк рішення виконується у примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій.

15.07.2012 після закінчення строку, наданого Державним виконавцем на добровільне виконання рішення суду, Державним виконавцем було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 28585 грн., що становить десять відсотків від суми, пред'явленої до примусового виконання, а також винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.07.2012 та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника.

Постанову про стягнення виконавчого збору було направлено на адресу Боржника, вказану у виконавчому документі, простою кореспонденцією за вихідним номером 14562 від 16.07.2012, що підтверджується журналом вихідної кореспонденції за 2012 рік, який був наданий у судовому засіданні представником відповідача для огляду суду.

Протягом провадження виконавчих дій за виконавчим документом Боржник неодноразово з'являвся за викликом Державного виконавця до Хортицького ВДР ЗМУЮ, а також приходив до Хортицького ВДВС ЗМУЮ у приймальні дні щодо вирішення питань, пов'язаних з провадженням виконавчих дій (про що свідчать, зокрема, копії квитанцій про часткову сплату суми боргу, надані Боржником, та копії документів, що стосуються розгляду Ленінським районним судом м. Запоріжжя заяви про скасування кредитного договору між Боржником та Кредитною спілкою «Довіра»), отже мав змогу ознайомитися та був ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження.

11.01.2014 Державним виконавцем було складено акт опису та арешту майна, належного боржнику на праві власності. 14.01.2014 Державним виконавцем було складено акт визначення вартості описаного та арештованого майна для передачі зазначеного майна на реалізацію відповідно до вимог Закону.

Станом на 01.04.2015 виконавче провадження № 33250710 не закінчено виконавчий документ не повертався до стягувана або до органу, що його видав, постанова про повернення виконавчого провадження або закінчення виконавчого провадження у матеріалах виконавчого провадження № 33250710 відсутня.

Згідно ч. 2 ст. 25 Закону у постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання рішення цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених Законом. Згідно ч. 1 ст. 28 Закону у разі невиконання рішення боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ч. 2 ст. 25 Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконані боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч. 2 ст. 25 Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Таким чином суд прийшов до висновку, що постанова про стягнення виконавчого збору від 15.07.2012 була прийнята Державним виконавцем правомірно, на законних підставах та відповідає вимогам Закону, що визнається самим Боржником у адміністративному позові, отже підстав вважати її незаконною немає.

Разом з тим визнання дій Державного виконавця щодо невідправлення кореспонденції згідно вимог ст. 31 Закону не є підставою для скасування постанови про стягнення виконавчого збору.

Окрім того документальні підтвердження направлення сторонам виконавчого провадження документів виконавчого провадження (книга реєстрації вихідної кореспонденції, реєстри відправки простої та рекомендованої кореспонденції) не належать до матеріалів виконавчого провадження. Реєстри відправки простої кореспонденції за 2012 рік було знищено за давністю зберігання.

Згідно статей 47 та 49 Закону підставами для повернення виконавчого документу стягувану та закінчення виконавчого провадження є відповідні постанови, винесені державним виконавцем та затверджені начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Станом на 01.04.2015 матеріали виконавчого провадження № 33250710 не містять подібних постанов, про що представник Боржника дізнався під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Разом з тим у виконавчому провадженні № 33250710 наявний оригінал виконавчого документа, який за вказаних умов не повертався стягувачу або до органу, що його видав.

Щодо зняття арешту з майна, накладеного постановою державного виконавця від 15.07.2012 встановлено, що у адміністративному позові Боржника, що розглядається відсутня аргументація щодо неправомірності винесення такої постанови або вказівки на обставини, що зумовлюють зняття арешту з майна Боржника. Згідно положень ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» нестягнення виконавчого збору та витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, є обставиною, що унеможливлює зняття арешту, накладеного на майно боржника в рамках виконавчого провадження, тому вважаємо, що для зняття арешту з майна Боржника, про який йдеться у адміністративному позову, немає законних підстав.

Крім того, суд встановив, що рішення про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 33250710 було помилково внесено державним виконавцем до ЄДРВП внаслідок технічної помилки під час роботи з іншими виконавчими провадженнями. Після виявлення вказаної помилки її було виправлено 15.03.2015. Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 33250710 не виносилася та не роздруковувалася в паперовому вигляді.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом

Частиною 1 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до ч. 5 ст. 82 Закону Украйни «Про виконавче провадження» дії чи бездіяльність державного виконавця щодо виконання виконавчого напису нотаріуса можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, суд не знаходить підстав для задоволення адміністративного позову.

Керуючись статтями 2-10, 11, 12, 69, 70, 71, 86, 94, 122, 159-163, 167, ч. 5 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення її в повному обсязі, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Сацький