Справа № 127/16423/13-а
Суддя: Волошин С. В.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/235/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого - судді Волошина С.В.,

при секретарі Тонкопій Ю.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Вінницького міського суду Вінницької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_3, яка діє за дорученням та в інтересах ОСОБА_4 до виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

11.07.2013 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 20.06.2013 року № 1443 «Про скасування архітектурно планувального завдання, зі змінами та доповненнями, на проектування обєкта архітектури по вул. Червонохрестівській 12», мотивуючи позовні вимоги тим, що ОСОБА_4.К. з 2009 року виконував будівельні роботи з реконструкції приватного житлового будинку по вул. Червонохрестівській, 12 в м. Вінниці. Будівельні роботи здійснювались на підставі дозволу на виконання будівельних робіт від 28 грудня 2009 року №437 виданого Інспекцією ДАБК у Вінницькій області відповідно до проектної документації, яка виготовлена ТОВ ВКФ Комета. Зазначений дозвіл надано відповідно до ст. 29 Закону України Про планування і забудову територій, який на даний час втратив чинність на підставі Закону України Про регулювання містотобудівної діяльності, однак був чинним на момент видачі дозволу. Відповідний дозвіл є чинним незалежно від зміни законодавства, оскільки в силу п. 8 Прикінцевих положень Закону України Про регулювання містобудівної діяльності дозволи на виконання будівельних робіт, отримані до набрання чинності цим Законом, є чинними до завершення будівництва об'єкта. Разом з тим, враховуючи те, що дозвіл видавався в період дії Закону України Про планування і забудову територій, слід виходити з приписів ст. 29 даного Закону, відповідно до якої, дозвіл на виконання будівельних робіт надається на підставі проектної документації, погодженої та затвердженої в порядку, визначеному законодавством. Проектна документація на будівництво об'єктів містобудування розробляється згідно з вихідними даними на проектування з дотриманням вимог державних стандартів, норм і правил, регіональних і місцевих правил забудови та затверджується замовником в установленому законом порядку. Як вбачається з ч. 2 ст. 27 дії Закону України Про планування і забудову територій, надання вихідних даних фізичним та юридичним особам у повному обсязі забезпечується виконавчими органами відповідних міських рад. Згідно ч. 6 цієї ж статті перелік документів, необхідних для отримання вихідних даних, встановлюється Кабінетом Міністрів України. 24.12.2007 року начальником управління містобудування і архітектури Вінницької міської ради затверджено АПЗ №348 на реконструкцію приватного житлового будинку по вул. Червонохрестівській, 12 в м. Вінниці. Рішенням виконкому Вінницької міської ради від 20.06.2013 року №1443 скасовано АПЗ №348. На момент затвердження АПЗ, управління містобудування і архітектури Вінницької міської ради діяло на підставі Положення, яке є додатком 7 до рішення міської ради від 22.12.2006 року №737 Про утворення секретаріату міської ради, виконавчих органів міської ради та територіальних центрів соціального обслуговування населення м. Вінниці та затвердження їх положень. За даним Положенням управління містобудування і архітектури є виконавчим органом міської ради, створюється міською радою, їй підконтрольне, підзвітне і підпорядковане виконкому міської ради та міському голові. Оскаржуване рішення виконавчий комітет Вінницької міської ради прийняв, керуючись ст. ст. 52, 59 Закону України Про місцеве самоврядування в України. Зокрема, в силу п. 3 ч.2 ст.52 цього закону, має право змінювати або скасовувати акти підпорядкованих йому відділів, управлінь, інших виконавчих органів ради, а також їх посадових осіб. Даний закон не містить поняття акт виконавчого органу влади. Разом з тим, таке визначення міститься у Розясненні Президії Вищого Арбітражного Суду України від 26.01.2000 року Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів. Так, акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні (породжують права і обовязки тільки у того суб'єкта (чи визначеного ними певного кола суб'єктів), якому вони адресовані). Якщо розцінювати видачу АПЗ або його затвердження, як акт управління містобудування і архітектури Вінницької міської ради, то слід звернути увагу, на судову практику Верховного Суду України в адміністративних справах, згідно якої ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Відповідна позиція відображена, зокрема, у Постанові ВСУ від 24 жовтня 2011 року у справі №21-309а11. За приписами статті 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Будівельні роботи здійснювались на підставі дозволу на виконання будівельних робіт, який видається на підставі проектної документації, а не АПЗ, яке є частиною вихідних даних на виготовлення такої проектної документації. АПЗ реалізується у проекті і з моменту затвердження останнього є виконаним. Всі інші дозвільні документи надаються вже на підставі проекту, як окремого документу. Разом з тим, виконавчий комітет Вінницької міської ради згідно приписів ст.52 Закону України Про місцеве самоврядування в України повноважений скасовувати саме акти підпорядкованих йому відділів, управлінь, інших виконавчих органів ради, а також їх посадових осіб, а не всі документи що можуть видаватися відповідними органами. Враховуючи визначення поняття акту державного чи іншого органу, як юридичної форми рішення, в якому визначальним є обовязковий характер останнього, використання АПЗ з метою розроблення проектної документації не є обовязком субєкта, якому АПЗ видане. Суб'єкт має право скористатися виданим АПЗ в межах строку його дії. Отже, АПЗ та його затвердження не є формою рішення, а відтак виконком не має права його скасовувати, оскільки відповідне повноваження законодавством не передбачене. Як вбачається з оскаржуваного рішення, рішення прийняте, враховуючи виявлені порушення вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів та правил на обєкті будівництва по вул. Червонохрестівській, 12 в м. Вінниці. В оскаржуваному рішенні відповідач посилається на результати: проведеного департаментом архітектури, містобудування та кадастру міської ради містобудівного моніторингу; акт 515-ПП Інспекції ДАБК у Вінницькій області, складений за результатами перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 13.06.2013 року; припис Інспекції ДАБК у Вінницькій області №6-С про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 13.06.2013 року. Окрім того, відповідач зазначає про прийняття оскаржуваного рішення відповідно до Закону України Про регулювання містобудівної діяльності. Позивач вказує, що з наведеного вбачається, що скасування АПЗ є наслідком порушення, на думку відповідача, вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Разом з тим, чинне законодавство такого наслідку не передбачає, що вказує на недотримання ст. 19 Конституції України. Водночас, законодавством, що врегульовує правові та організаційні основи містобудівної діяльності (містобудівним законодавством), чітко встановлені правові наслідки порушення законодавства відповідної сфери. Серед таких наслідків, внесення приписів, застосування штрафів, як виду адміністративної відповідальності, звернення з позовами про знесення збудованого об'єкта (лише у разі виявлення факту самочинного будівництва обєкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою) тощо. Такий висновок кореспондується з приписами ст. 25 Закону України Про основи містобудування та ст. 32 Закону України Про архітектурну діяльність, в силу якої порушення законодавства про архітектурну діяльність тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законами України. Окрім того, статтею 12 Закону України Про основи містобудування, який є спеціальним і має враховуватись при прийнятті рішень, чітко визначено компетенцію сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у сфері містобудування. Так, дана норма закону, як і будь-яка інша, не передбачає скасування виконкомом міської ради АПЗ взагалі, та у випадку порушення будівельних норм, зокрема. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду, а тому просить визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 20.06.2013 року №1443 Про скасування архітектурно-планувального завдання, зі змінами та доповненнями на проектування обєкта архітектури по вул. Червонохрестівській, 12.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.11.2013 року позов ОСОБА_4 до виконавчого комітету Вінницької міської ради задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1443 від 20.06.2013 року «Про скасування архітектурно планувального завдання, зі змінами та доповненнями, на проектування обєкта архітектури по вул. Червонохрестівській 12».

Згідно Ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.03.2014 року апеляційну скаргу виконавчого комітету ВМР залишено без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 05.11.2013 року без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 лютого 2015 року касаційну скаргу виконавчого комітету ВМР задоволено, постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 05.11.2013 року та Ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.03.2014 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для розгляду.

Підставою для скасування наведених вище судових рішень стало те, що суди не надали належної оцінки доводам відповідача про те, що зміни, внесені за клопотанням позивача у 2012 році до АПЗ обумовили зміни у проекті реконструкції у тому числі щодо поверховості (висоти) обєкта архітектури, а запроектоване будівництво не завершене. При цьому не дослідними залишились підстави прийняття виконавчим комітетом оскаржуваного рішення. Не отримали правової оцінки доводи відповідача про те, що внаслідок внесення до архітектурно планувального завдання змін у 2012 році та проведення на їх підставі проектування нової реконструкції будівлі, порушуються вимоги містобудівної документації, місцевих правил забудови, а також розробленого історико містобудівного обґрунтування, оскільки будівництво здійснюється в охоронній зоні памятки архітектури та містобудування. Обставини, на яких ґрунтуються такі доводи судами не перевірені.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позов підтримала з наведених у ньому підстав. Пояснила, що позивачу на забудову надано відповідний дозвіл, видачі якого перебувало розроблення проектної документації, яка розроблялась на підставі вихідних даних, частиною якого є АПЗ. АПЗ на даний час реалізоване в проектній документації однак не втратило свою дію. Вважає, що АПЗ та його затвердження не є формою рішення, а тому виконавчий комітет немає права його скасовувати, оскільки відповідні повноваження не передбачені чинним законодавством. Крім того, постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 25.09.2013 р. визнано протиправним та скасовано припис інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області №6-С від 13 червня 2013 року, постанова набула законної сили. Також повідомила, що зміни внесені до АПЗ у 2012 році не обумовили зміни у проекті реконструкції. Проект залишається незмінним, будівництво велось та планується проводитись на підставі проектної документації, затвердженої іще у 2009 році, на підставі дозволу, який залишається чинним. На доказ вказаних обставин представила судові рішення, а саме рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14.10.2014 року, ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 02 грудня 2014 року (за результатами перегляду попереднього), ухвалу ВССУ від 18.03.2015 року (якою попередні рішення залишені в силі), постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 25.09.2013 року. В обґрунтування позовних вимог також зазначила, що видача АПЗ є оплачуваною послугою, що також вказує на те, що АПЗ не є актом (рішенням) ненормативного (індивідуального) характеру. Разом з тим, на той випадок, якщо суд (усунувши, як вказав ВАСУ припущення) прийде до висновку, що АПЗ є рішенням виконавчого органу ради, просила звернути суд увагу на рішення Конституційного суду України від 16 квітня 2009 року № 7 рп/2009, в якому КСУ у п. 5 Рішення вирішив, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Враховуючи те, що на час скасування АПЗ вже збудовано 2 повних поверхи, відповідно виникли правовідносини, повязані з реалізацією субєктивних прав та інтересів. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача - виконавчого комітету Вінницької міської ради ОСОБА_2 позов не визнав та в судовому засіданні пояснив, що рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1423 від 25.06.2007р. надано дозвіл ОСОБА_4 на проектування реконструкції житлового будинку по вул.Червонохрестівській, 12 в м. Вінниці та зобов'язано отримати належну вихідну документацію на проектування в управлінні містобудування та архітектури міської ради; виконати історико-містобудівне обґрунтування (об'єкт розташований в охоронній зоні пам'ятки архітектури та містобудування по вул. Махайліченка,10 житловий будинок, охоронний №216-М), з наступною розробкою проектної документації та погодження її в установленому порядку. На реконструкцію приватного житлового будинку по вул. Червонохрестівській, 12 в м. Вінниці видано архітектурно-планувальне завдання № 348 від 24.12.2007 р., згідно п. 15 якого встановлені обмеження щодо поверховості (висоти), а саме, 3-поверхова будівля з мансардним поверхом; розробити проект реконструкції індивідуального житлового будинку з урахуванням навколишньої забудови. На замовлення ОСОБА_4 в 2008 році розроблено відповідне містобудівне обґрунтування. При проведенні перевірки встановлено, що в центральному історичному ареалі в м. Вінниці по вул. Червонохрестівській,12 здійснюється будівництво багатоповерхового будинку на підставі зареєстрованої в інспекції ДАБК у Вінницькій області декларації про початок виконання будівельних робіт № ВН 7 від 13.07.2012 р. Згідно даної декларації здійснюється будівництво житлового будинку III категорії складності, кількість поверхів 9, цокольний та мансардний поверх, загальною площею - 5823 кв.м., житлова площа - 2639,43 кв.м. Факт проектування та будівництва 9-ти поверхового будинку став можливим завдяки внесенню змін до АПЗ листом начальника відділу містобудування та архітектури ДАМКтаК Вінницької міської ради, яким всупереч Генеральному плану м. Вінниці, історико-містобудівному обґрунтуванню, викладено в новій редакції п. 15 АПЗ Остаточну поверховість житлового будинку визначити проектом відповідно до вимог ДБН. Вважає, що начальник відділу містобудування та архітектури ДАМКтаК Вінницької міської ради не мав повноважень на внесення змін до АПЗ. АПЗ в новій редакції суперечить Генеральному плану м. Вінниці, оскільки архітектурні та об'ємно-просторові рішення (форма в плані, габаритні розміри, фасадні в т.ч. колористичні рішення) не відповідають текстовим та графічним матеріалам розробленого історико-містобудівного обґрунтування, що суперечить ст. 32 Закону України "Про охорону культурної спадщини" та п. 7, 8, 9, 14 постанови КМУ від 13.04.2002 р. №318, а саме: що збереження традиційного характеру середовища історичних ареалів, охорона і раціональне використання розташованих в їх межах нерухомих об'єктів культурної спадщини, збереження її містоформуючої ролі є пріоритетним напрямом містобудівної діяльності в межах історичних ареалів. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності вбачається, що генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. Посилання позивача, що будівництво ведеться на підставі Дозволу на виконання будівельних робіт, не відповідає дійсності оскільки дозвіл видано 28.12.2009 року, а останні зміни до АПЗ, які є підставою для розроблення проектної документації внесені 13.06.2012 р. На підставі викладених фактів порушень законодавства в сфері містобудування, та керуючись ст. 52 ЗК України Про місцеве самоврядування в Україні, виконкомом міської ради скасовано архітектурно-планувальне завдання № 348 від 24.12.2007 р. на реконструкцію приватного житлового будинку по вул. Червонохрестівській, 12 в м. Вінниці, як таке, що видано з порушеннями норм чинного законодавства. Викладення в новій редакції п. 15 АПЗ призвело до невідповідності архітектурно планувального завдання в цілому вимогам законодавства в сфері містобудування, охорони культурної спадщини, містобудівної документації та місцевому рівні, державних норм, стандартів і правил, а зокрема суперечить порядку надання АПЗ та технічних умов…., що затверджений Постановою КМУ від 20 грудня 1999 року № 2328, згідно якого АПЗ це документ, який мітить комплекс містобудівних та архітектурних вимог і особливих умов проектування і будівництва обєкта архітектури, що випливають з положень затвердженої містобудівної документації, місцевих правил забудови населених пунктів, відповідних рішень органів виконавчої влади і ОМС, включаючи вимоги і умови щодо охорони памяток історії та культури, довкілля, законних прав і інтересів громадян та юридичних осіб при розташуванні обєкта архітектури на конкретній земельній ділянці. Крім того внаслідок внесених змін на замовлення позивача запроектовано в охоронній зоні памятки архітектури та містобудування 9 поверховий будинок. Підтвердженням даного факту є подана 13.07.2012 року ОСОБА_4.К. до інспекції ДАБК у Вінницькій області декларація про початок виконання будівельних робіт на будівництво 9 ти поверхового житлового будинку. Також представник відповідача посилається на те. Що при поданні вказаної декларації виникли правовідносини, врегульовані ст. 36 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», а отже посилання позивача на п. 8 Прикінцевих положень ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», яким визначено, що дозволи на виконання будівельних робіт, отримані до набрання чинності цим Законом, є чинними до завершення будівництва обєкта безпідставні, оскільки позивачем 13.07.2012 року задекларовано початок виконання будівельних робіт по будівництву 9 поверхового будинку, загальною площею 5 тис. 823 кв. м. Представник відповідача вважає, що АПЗ зі змінами видано виконавчим органом місцевого самоврядування і є ненормативним актом індивідуальної дії, який передбачає конкретні приписи, які породжують певні права та обовязки, а як наслідок відповідно до ст. 52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет ради в тому числі має право скасовувати акти підпорядкованих йому відділів, управлінь, інших виконавчих органів ради, а також їх посадових осіб, в даному випадку скасовано акт виконавчого органу міської ради управління містобудування і архітектури. В задоволенні позову з наведених підстав просив відмовити.

Заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.12.2007 року управлінням містобудування і архітектури Вінницької міської ради громадянину ОСОБА_4 видано архітектурно планувальне завдання № 348 на проектування об'єкта архітектури по вул. Червонохрестівська, 12 в м. Вінниці (а.с. 113 т. 1).

Згідно листа департаменту архітектури, містобудування та кадастру Вінницької міської ради від 13.06.2012 року № М-05-16394/5/05-8 за клопотанням ОСОБА_4 внесено зміни до архітектурно планувального завдання № 348 на проектування об'єкта архітектури по вул. Червонохрестівська, 12 в м. Вінниці, та у розділі Містобудівні вимоги п. 15 «Обмеження щодо поверховості» викладено в новій редакції: «Остаточну поверховість житлового будинку визначити проектом відповідно до вимог ДБН». Водночас ОСОБА_4 повідомлено, що відповідно до Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово комунального господарства України № 109 від 07.07.2011 р. «Про затвердження Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст», при зміні намірів забудови замовником, якщо вони відповідають містобудівній документації, він отримує нові містобудівні умови та обмеження» (а.с. 111, 112 т. 1).

Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради №1443 від 20.06.2013 року "Про скасування архітектурно-планувального завдання, зі змінами та доповненнями, на проектування об'єкта архітектури по вул. Червонохрестівській, 12", враховуючи виявлені за результатами проведеного містобудівного моніторингу департаментом архітектури, містобудування та кадастру міської ради, порушення вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, на об'єкті будівництва по вул. Червонохрестівська, 12, акт 515-ПП перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 13.06.2013 р. та припис №6-С про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 13.06.2013 р. інспекції ДАБК у Вінницькій області, відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та керуючись ст. 52, ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" скасовано архітектурно-планувальне завдання №348 від 24.12.2007 року надане управлінням містобудування і архітектури міської ради громадянину ОСОБА_4 на проектування об'єкта архітектури по вул. Червонохрестівська, 12 в м. Вінниці зі змінами та доповненнями від 27.05.2008 року №М-1-1847/01-09 та від 13.06.2012 року №М-05-16394/05-05-08. (а.с.9 т. 1).

Як вбачається з дозволу інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області №437 від 28.12.2009 року, ОСОБА_4 видано дозвіл на виконання будівельних робіт з реконструкції приватного житлового будинку по вул. Червонохрестівська, 12 в м. Вінниці відповідно до проектної документації, яка виготовлена ТОВ ВКФ "Комета", АВ №3594887 та затверджена замовником ОСОБА_4К 25.12.2009 року. Відповідальним виконавцем робіт є ТОВ "Мехпромресурс", авторський нагляд здійснює ТОВ ВКФ "Комета", технічний нагляд здійснює ПП "Індустріальна компанія "Аякс". Термін дії дозволу до 30.12.2011 року. (а.с.11 т. 1)

З припису інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області №6-С від 13.06.2013 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил вбачається, що за результатами позапланової перевірки проведеної на об'єкті по вул. Червонохрестівській, 12 в м. Вінниці встановлено виконання будівельних робіт з відхиленням від затвердженої проектної документації в частині влаштування еркерів у вісях "1-6" та "А-Г" (влаштовано еркери квадратної та трапецієвидної форми взамін проектних - округлої форми); не влаштовано віконні отвори в вісях "А-Г" та збільшено у розмірах віконні отвори по вісях "Г-А" по вул. Червонохрестівській, 12 в м. Вінниці. В декларації №ВН 7 від 13.07.2012 року у графі найменування об'єкта вказано "Будівництво житлового будинку", а в робочому проекті - "Реконструкція індивідуального житлового будинку", в п. 16 декларації зазначено кількість поверхів - 9, загальною площею 5823 кв. м., а в експертному висновку філії ДП "Вінницядержекспертиза" вказано - 3 поверхи, загальною площею 2814 кв.м., що є порушенням ст. 9 Закону України "Про архітектурну діяльність" та ст. 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". Згідно припису вимагалось припинити виконання будівельних робіт на об'єкті та привести об'єкт у відповідність до вимог чинного законодавства. (а.с. 10 т. 1).

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 25.09.2013 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування припису, позов задоволено, визнано протиправним та скасовано припис інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області №6-С від 13 червня 2013 року. Постанова набула законної сили 14.10.2013 р. (а.с. 50 57 т. 1).

Також, наведеною постановою суду, встановлено, що ОСОБА_4 з 2009 року виконувались будівельні роботи з реконструкції приватного житлового будинку по вул. Червонохрестівській, 12 в м. Вінниці. Будівельні роботи здійснювались на підставі дозволу на виконання будівельних робіт № 437 від 28 грудня 2009 року виданого інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області відповідно до проектної документації, яка розроблена ТОВ ВКФ "Комета". Зазначений дозвіл видавався відповідачем на підставі і в порядку визначеному статтею 29 Закону України "Про планування і забудову територій", чинного на момент виникнення спірних відносин, і є документом, що засвідчує право замовника та підрядника на виконання підготовчих (якщо підготовчі роботи не були виконані раніше відповідно до дозволу на виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд. Крім того, 13 липня 2012 року позивач зареєстрував декларацію про початок будівельних робіт з будівництва житлового будинку по вул. Червонохрестівській, 12 в м. Вінниці.

Також, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.10.2014 року у справі № 127/14594/13 ц, встановлено, що в розрізі досліджуваних обставин, та п. 8 Прикінцевих положень Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17 лютого 2011 року, дозволи на виконання будівельних робіт, отримані до набрання чинності цим Законом, є чинними до завершення будівництва об'єкта. Таким чином, дозвіл на виконання будівельних робіт № 437 від 28 грудня 2009 року є чинним і позивач може проводити будівництво на підставі зазначеного дозволу, вказане рішення переглядалось апеляційною та касаційною інстанцією та залишено в силі. (а.с. 6 22 т. 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про планування і забудову територій», в редакції чинній на час видання дозволу на виконання будівельних робіт, дозвіл на виконання будівельних робіт - документ, що засвідчує право замовника та підрядника на виконання підготовчих (якщо підготовчі роботи не були виконані раніше відповідно до дозволу на виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд. Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю. Замовник та підрядник для одержання дозволу на виконання будівельних робіт подають до відповідної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю письмову заяву, до якої додаються: 1) документи від замовника будівництва; 2) документи від підрядника будівництва. Розгляд заяви, прийняття рішення про надання дозволу на виконання будівельних робіт або про відмову у його наданні, видача та реєстрація дозволу на виконання будівельних робіт (або відмови в його наданні) здійснюються інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю протягом місяця з дня реєстрації заяви.

Відповідно до п. 8 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» дозволи на виконання будівельних робіт, отримані до набрання чинності цим Законом, є чинними до завершення будівництва об'єкта. Дозволи на виконання підготовчих робіт, отримані до набрання чинності цим Законом, є чинними до завершення їх виконання або до реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт чи отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

На виконання Ухвали Вищого адміністративного суду України від 26 лютого 2015 року, визначаючись щодо правової природи архітектурно планувального - завдання, наявності чи відсутності ознак, якими має характеризуватись акт ненормативного характеру, суд виходить з наступного.

Відповідно до Постанови КМУ від 20.12.1999 року № 2328 «Про Порядок надання архітектурно планувального завдання та технічних умов щодо інженерного забезпечення обєкта архітектури і визначення розміру плати за їх видачу» (яка діяла станом на час виникнення спірних правовідносин) та якою затверджено «Порядок надання архітектурно-планувального завдання та технічних умов щодо інженерного забезпечення об'єкта архітектури і визначення розміру плати за їх видачу», в п. 13 Порядку наведено, що архітектурно-планувальне завдання - це комплекс містобудівних та архітектурних вимог і особливих умов проектування і будівництва об'єкта архітектури, що випливають з положень затвердженої містобудівної документації, державних будівельних норм, місцевих правил забудови населених пунктів, відповідних рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, включаючи вимоги і умови щодо охорони пам'яток історії та культури, довкілля, законних прав і інтересів фізичних та юридичних осіб при розташуванні об'єкта архітектури на конкретній земельній ділянці.

Враховуючи наведене, суд частково погоджується з позицією представника позивача з приводу того, що АПЗ дійсно є результатом договірної діяльності замовника і виконавчого органу ради, оскільки виникнення відповідних правовідносин опосередковується укладенням відповідного договору (контракту) на проектування або будівництво обєкта архітектури, (п. 3 Порядку), разом з тим, опосередкування таких відносин договором (контрактом) не може свідчити про свободу договору в його класичному розумінні, а як наслідок не може свідчити і про відсутність складової публічно правового характеру вказаних відносин, оскільки замовник позбавлений можливості вибору контрагента у вказаних відносинах та можливості будь якого (на свій розсуд) впливу на субєкта (місцевий орган містобудування та архітектури), який по суті монопольно займається розробленням, затвердженням і наданням архітектурно-планувального завдання (по суті адміністративна послуга публічно правового характеру).

Адміністративні послуги це публічні (державні та муніципальні) послуги, що надаються органами виконавчої влади, виконавчими органами місцевого самоврядування та іншими уповноваженими суб'єктами, і надання яких пов'язане з реалізацією владних повноважень.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що розроблення, затвердження і надання архітектурно-планувального завдання Управлінням містобудування та архітектури виконавчим органом Вінницької міської ради - є по своїй правовій природі ненормативним актом (актом індивідуальної дії), оскільки АПЗ передбачає конкретні приписи, звернені до окремого субєкта і породжує певні субєктивні права (обовязки) у того субєкта кому вони (приписи) адресовані, враховуючи також те, що такий акт (в даному випадку АПЗ) відповідає всім ознакам акту ненормативного характеру, а саме: вказаний акт виданий правозастосовним органом; він не містить норм права; такий акт не є джерелом права, оскільки юридично стосується тільки певної особи; виданий у передбаченій законом формі; спрямований на врегулювання конкретного виду правовідносин (соціальної поведінки); поширюється лише на персонально визначену особу; має короткостроковий (порівняно з нормативним актом) характер, припиняються після реалізації відповідних індивідуальних правових приписів.

У цьому звязку суд не приймає до уваги твердження представника позивача з приводу того, що АПЗ не містить обовязкових приписів для позивача по справі, оскільки це є правом позивача реалізовувати його в проектній документації чи ні, оскільки у разі реалізації такого права позивачем, він зобовязаний дотримуватись приписів, що йому адресовані у виданому та затвердженому на його замовлення АПЗ.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 52 Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради зокрема має право змінювати або скасовувати акти підпорядкованих йому відділів, управлінь, інших виконавчих органів ради, а також їх посадових осіб.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що за наявності до того законних підстав, виконавчий комітет Вінницької міської ради міг скористатись визначеним п. 3 ч. 2 ст. 52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україна» правом скасувати акт підпорядкованого органу ради управління містобудування та архітектури Вінницької міської ради.

Разом з тим, з оскаржуваного рішення вбачається, що підставами для його прийняття та скасування архітектурно-планувального завдання №348 від 24.12.2007 року в цілому слугували:

1) виявлені за результатами проведеного містобудівного моніторингу департаментом архітектури, містобудування та кадастру міської ради, порушення вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, на об'єкті будівництва по вул. Червонохрестівська, 12;

2) акт 515-ПП перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 13.06.2013 р. на підставі якого видано припис №6-С про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 13.06.2013 р. інспекції ДАБК у Вінницькій області.

Як вбачається з постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 25.09.2013 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування припису, позов задоволено, визнано протиправним та скасовано припис інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області №6-С від 13 червня 2013 року. Постанова набула законної сили 14.10.2013 р. (а.с. 50 57 т. 1).

Припис скасовано з часу його винесення, а тому він не може породжувати будь яких правових наслідків як для позивача по справі так і для відповідача, а тому в основі оскаржуваного рішення відповідача вказаний документ покладений бути не може.

Що стосується виявлених (як наведено в оскаржуваному рішенні) за результатами проведеного містобудівного моніторингу департаментом архітектури, містобудування та кадастру міської ради, порушень вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, на об'єкті будівництва по вул. Червонохрестівська, 12, слід зазначити що в оскаржуваному рішенні відсутні будь які відомості з приводу встановлених таким моніторингом порушень. В судовому засіданні 15.05.2015 року суд зобовязував представника відповідача представити суду результати містобудівного моніторингу, що було однією із підстав прийняття оскаржуваного рішення, разом з тим, в судове засідання 10.06.2015 року відповідачем по справі такі результати не представлено, а зазначено в додаткових письмових поясненнях, що зазначені в оскаржуваному рішенні встановлені моніторингом порушення були встановлені за результатами візуального обстеження обєкта містобудування та камерального вивчення архітектурно планувального завдання.

Разом з тим, суд не приймає до уваги таке обґрунтування оформлення результатів містобудівного моніторингу, оскільки відповідно до п. 3.4. Порядку проведення містобудівного моніторингу, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово комунального господарства України від 01.09.2011 року № 170, результатами проведення Моніторингу є цифровий набір геопросторових даних, що дозволяє формувати електронний та аналоговий графічний, табличний або текстовий документ у формі звіту, довідки, доповіді. До зазначених документів можуть додаватись відповідні графічні матеріали.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що відповідачем в судовому засіданні не доведено факт проведення містобудівного моніторингу, оскільки суду не представлено належно сформовані (оформлені) його результати станом на час винесення оскаржуваного рішення.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку про відсутність у виконавчого комітету Вінницької міської ради підстав, що наведені в оскаржуваному рішенні, для скасування архітектурно планувального завдання № 348 від 24.12.2007 року з відповідними змінами та доповненнями в цілому.

Приймаючи вказане рішення суд також враховує Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"(справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) від 16 квітня 2009 р. №7-рп/2009 в якому зазначено, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року N 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата.

Таким чином, суд, звертаючись до преюдиційної сили описаних вище судових рішень, якими встановлено, що «будівельні роботи здійснювались на підставі дозволу на виконання будівельних робіт», який у свою чергу видається на підставі проектної документації, а АПЗ є частиною вихідних даних на виготовлення проектної документації (ст.. 29 Закону України «Про планування і забудову територій» п. 1 Порядку надання архітектурно планувального завдання…), суд приходить до висновку, що АПЗ реалізується у проектній документації і з моменту її затвердження є виконаним.

В Постанові Верховного суду України від 24.10.2011 року у справі № 21 309а11, висловлено позицію, згідно якої: ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

В контексті наведених вище рішень Конституційного Суду України та Верховного суду України, суд звертає увагу на те, що станом на час скасування АПЗ вже було збудовано два повних поверхи і розпочато будівництво третього, що не заперечувалось представником відповідача по справі (представлено відповідну фото фіксацію), що беззаперечно свідчить про виникнення правовідносин, повязаних з реалізацією субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів. Про реалізацію субєктивних прав свідчать також видані зокрема, але не обмежуючись на підставі АПЗ проектна документація на будівництво та дозвіл на виконання будівельних робіт.

Надаючи оцінку доводам представника відповідача про те, що зміни, внесені за клопотанням позивача у 2012 році до архітектурно планувального завдання, обумовили зміни у проекті реконструкції у тому числі щодо поверховості (висоти) обєкта архітектури (вимога Ухвали ВАС України), суд звертає увагу на те, що згідно листа департаменту архітектури, містобудування та кадастру Вінницької міської ради від 13.06.2012 року № М-05-16394/5/05-8 за клопотанням ОСОБА_4 внесено зміни до архітектурно планувального завдання № 348 на проектування об'єкта архітектури по вул. Червонохрестівська, 12 в м. Вінниці, та у розділі Містобудівні вимоги п. 15 «Обмеження щодо поверховості» викладено в новій редакції: «Остаточну поверховість житлового будинку визначити проектом відповідно до вимог ДБН». Водночас ОСОБА_4 повідомлено, що відповідно до Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово комунального господарства України № 109 від 07.07.2011 р. «Про затвердження Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст», при зміні намірів забудови замовником, якщо вони відповідають містобудівній документації, він отримує нові містобудівні умови та обмеження», та у цьому звязку вважає такі твердження представника відповідача необґрунтованими та недоведеними перед судом, оскільки по перше, описаними вище судовими рішеннями встановлено, що будівництво здійснюється на підставі дозволу на виконання будівельних робіт від 28.12.2009 р. № 437, що виданий на підставі проектної документації, розробленої ТОВ ВКФ «Комета» та затверджена 25.12.2009 року, які отримані до внесення змін в АПЗ; по друге у випадку зміни намірів забудови замовником (в тому числі щодо поверховості), якщо вони відповідають містобудівній документації, він зобовязаний отримати нові містобудівні умови та обмеження, відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», які є аналогом архітектурно планувального завдання відповідно до Закону України «Про планування та забудову територій» (який втратив чинність). Відповідачем не доведено, що внесеними до АПЗ змінами у 2012 році обумовлено зміни до проекту реконструкції, в тому числі і щодо поверховості, хоча обовязок щодо доведення своїх тверджень та й загалом правомірності прийнятого рішення закон покладає саме на відповідача.

Аналогічно, надаючи оцінку доводам відповідача з приводу того, що внаслідок змін до АПЗ у 2012 році та проведення на їх підставі проектування нової реконструкції будівлі, порушуються вимоги містобудівної документації, місцевих правил забудови, а також розробленого історико містобудівного обґрунтування, оскільки будівництво здійснюється в охоронній зоні памятки архітектури та містобудування, суд знаходить вказані доводи необґрунтованими, оскільки як зазначалось судом вище, та видно безпосередньо зі змін та доповнень до АПЗ, останні полягають у викладенні в новій редакції п. 15 розділу «Містобудівні вимоги», а саме «Остаточну поверховість житлового будинку визначити проектом відповідно до вимог ДБН». У цьому звязку суд в черговий раз звертає увагу, що будівництво здійснюється на підставі дозволу від 28 грудня 2009 року № 437 виданого відповідно до проектної документації, яка затверджена 25 грудня 2009 року. Згідно затвердженої проектної документації поверховість визначена у три поверхи з цокольним та мансардним поверхами, що відповідає умовам АПЗ до внесення у нього змін. Разом з тим, вказані зміни та доповнення до АПЗ містять застереження і передбачають при зміні намірів забудови, якщо вони відповідають містобудівній документації, отримання замовником нових містобудівних умов та обмежень, які є свого роду аналогом АПЗ, згідно нового законодавства, оскільки згідно п. 1.2. Порядку, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово комунального господарства України від 07.07.2011 року № 109, містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки» це документ, що містить з поміж іншого архітектурні вимоги до проектування і будівництва щодо поверховості….

Суд критично ставиться до тверджень представника відповідача, наведених в його письмових поясненнях з приводу того, що внаслідок внесених до АПЗ змін, на замовлення позивача запроектовано 9 ти поверховий будинок, та підтвердженням даної обставини є факт подання 13.07.2012 року позивачем до Інспекції ДАБК у Вінницькій області декларації про початок виконання будівельних робіт на будівництво 9 ти поверхового житлового будинку, оскільки доказів на підтвердження доводів про проектування такого будівництва суду не представлено, а реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт від 13.07.2012 року за № 7, відповідно до Наказу № 7 від 03.11.2014 року Департаменту ДАБІ у Вінницькій області скасовано. Не спростованими в судовому засіданні залишились твердження представника відповідача, що вказана декларація була подана помилково. (а.с. 76 т. 2).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивачем доведено обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, натомість відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, який заперечує проти адміністративного позову, правомірність своїх дій доведено.

Аналізуючи норми діючого законодавства, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги позову обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд враховує, що позов задоволено та приходить до висновку, що на користь позивача з Державного бюджету України слід стягнути здійснені ним та документально підтверджені судові витрати в розмірі 34 грн. 41 коп. .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 11, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_4 до виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №1443 від 20.06.2013 р. "Про скасування архітектурно-планувального завдання, зі змінами та доповненнями, на проектування об'єкта архітектури по вул. Червонохрестівська, 12".

Стягнути на користь ОСОБА_4 з Державного бюджету України здійснені ним та документально підтверджені судові витрати в розмірі 34 грн. 41 коп.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення через Вінницький міський суд Вінницької області до Вінницького апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СУДДЯ: