Справа № 822/1865/15
Суддя: Ковальчук А.М.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1865/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участі:представників сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом приватного підприємства "Пакт" до Кам'янець-Подільської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом до Кам'янець-Подільської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області в якому просить: - визнати протиправними дії відповідача по проведенню документальної позапланової виїзної документальної перевірки ПП "Пакт" та складанню акта №1635/22-09-22-03/21332137 від 28.11.2014 року "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП "Пакт" з питань правильності визначення податкового кредиту з податку на додану вартість при проведенні фінансово-господарських взаємовідносин із ТзОВ "Джеміус" () за період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року та ПП "ІН КАР" () за період з 01.08.2014 року по 31.08.2014 року"; - зобов'язати відповідача в особі Кам'янець-Подільської ОДПІ Головного управління ДФС у Хмельницькій області, виключити з автоматизованої системи ДФС "Результати співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України" та "Аудит" відомості, внесені за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки ПП "Пакт" на підставі акту №1635/22-09-22-03/21332137 від 28.11.2014 року "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП "Пакт" з питань правильності визначення податкового кредиту з податку на додану вартість при проведенні фінансово-господарських взаємовідносин із ТзОВ "Джеміус" () за період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року та ПП "ІН КАР" () за період з 01.08.2014 року по 31.08.2014 року"; - визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення форми "Р" № від 15.12.2014 року за платежем з податку на додану вартість за основним платежем на суму 1555465 та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 388866 грн. 25 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач наказом №1818 від 25.11.2014 року призначив позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо правомірності формування податкового кредиту з ПДВ з 01.07.2014 року по 31.08.2014 року по взаєморозрахунках ПП "Пакт" із ПП "ІН КАР" та з ТОВ "Джеміус". За результатами перевірки відповідачем складений акт №1635/22-09-22-03/21332137 від 28.11.2014 року "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП "Пакт" з питань правильності визначення податкового кредиту з податку на додану вартість при проведенні фінансово-господарських взаємовідносин із ТзОВ "Джеміус" () за період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року та ПП "ІН КАР" () за період з 01.08.2014 року по 31.08.2014 року".

Вважає дії відповідача щодо проведення та оформлення позапланової виїзної документальної перевірки ПП "Пакт" актом №1635/22-09-22-03/21332137 від 28.11.2014 року "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП "Пакт" з питань правильності визначення податкового кредиту з податку на додану вартість є незаконними діями у зв'язку з невиконанням відповідачем вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 ст.78 та пункту 79.2 статті 79 ПК України та неповідомленням позивача про проведення перевірки, а оформлений за наслідками перевірки акт є протиправним актом який містить неправильні відомості та висновки. Зазначає, що податкове повідомлення - рішення форми «Р» № НОМЕР_1 від 15.12.2014 року за платежем з податку на додану вартість за основним платежем на сум 1 555 465,00 грн., за штрафними санкціями - 388 866,25 грн., яке було прийняте на підстав даного акту, є протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Вказує, що у зв'язку з відрядженням керівника ПП «Пакт» у ФРН (службове відрядження), пов'язаного із виконанням контракту по поставці обладнання по виробництву кабельно-провідникової продукції терміном до 30 листопада 2014 року та відсутності (невручення) повідомлення про проведення перевірки, було повідомлено працівників відповідача про неможливість проведення перевірки з 25.11.2014 року по 26.11.2014 року та необхідність перенесення виїзної позапланової перевірки на іншу дату після 30.11.2014 року. Вказана обставина стверджується копією листа ПП «Пакт» №310 від 25.11.2014 р., копією наказу ПП «Пакт» від 31.10.2014 р. №32/14-вид.

Зазначає, що незважаючи на незаконність невиїзної перевірки та порушення відповідачем процедури її проведення, Кам'янець-Подільською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Хмельницькій області прийняте податкове повідомлення-рішення форми «Р» № НОМЕР_1 від 15.12.2014 року за платежем з податку на додану вартість за основним платежем (+-збільшення) на суму 1 555 465,00 грн, за штрафними санкціями - 388 866,25 грн.

Вважає дії відповідача по проведенню позапланової невиїзної документальної перевірки ПП «Пакт» та складання акту № 1635/22-09-22-03/21332137 від 28.11.2014 р. «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Пакт» з питань правильності визначення податкового кредиту з податку на додану вартість при проведенні фінансово-господарських взаємовідносин із ТзОВ «Джеміус» () за період з 01.07.2014 р. по 31.07.2014 р. та ПП «ІН КАР» () за період з 01.08.2014 р. по 31.08.2014 р.» незаконними, оформлений наслідок такої перевірки акт - неправомірним актом відповідача, а податкове повідомлення - рішення форми «Р» № НОМЕР_1 від 15.12.2014 року за платежем з податку на додану вартість за основним платежем (+-збільшення) на суму 1 555 465, 00 грн., за штрафними санкціями - 388 866, 25 грн. протиправним, а тому просить задоволити позовні вимоги.

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених в позовній заяві та просили позов задоволити.

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, подали заперечення проти позову, в якому вказують, що у відповідності до вимог ст.75, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 ПК України, на підставі наказу №1818 від 25.11.2014 р., посадовими особами Кам'янець-Подільської ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань правильності визначення податкового кредиту з податку на додану вартість при проведенні фінансово-господарських взаємовідносин із ТОВ «Джеміус», , за період з 01.07.2014 р. та ПП «ІН КАР», , за період з 01.08.2014 р. по 31.08.2014 р. За результатами вказаної перевірки складено акт №1635/22-09-22- 03/21332137 від 28.11.2014 р. За висновками вказаного акту встановлено порушення позивачем вимог п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200 ПК України, внаслідок чого занижено податок на додану вартість на суму 1555465 грн., в т.ч. по періодах : за липень 2014 року - на суму 557130 грн., за серпень 2014 року - на суму 998335 грн. На підставі вказаного акту у відповідності до вимог ст.54 ПК України, Кам'янець- Подільською ОДПІ 15 грудня 2014 року прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість на загальну суму 1944331,25 грн., в т.ч. 1555465 грн. - за основним платежем, 388866,25 грн. - за штрафною (фінансовою) санкцією. За результатами адміністративного оскарження спірне податкове повідомлення - рішення Кам'янець-Подільської ОДПІ залишено без змін.

Зазначає, що позивачу направлялись письмові запити щодо надання пояснень та їх документальних підтверджень щодо фінансово-господарських операцій із ТОВ «Джеміус», , за період з 01.07.2014 р. та ПП «ІН КАР», , за період з 01.08.2014 р. по 31.08.2014 р. (від 08.09.2014 р. №12450/10/22-09-15-01-21 та від 29.09.2014 р. №13530/10/15-01-22-09-15-01 відповідно). Листами від 15.09.2014 р. (вх.№5456/10 від 15.09.14) та від 10.10.2014 р. (вх.№5910/10 від 13.10.14) ПП «Пакт» надано відповіді на зазначені вище запити Кам'янець-Подільської ОДПІ, однак копії підтверджуючих документів надано не в повному обсязі, що унеможливило підтвердження правомірності формування позивачем податкового кредиту за період з 01.07.2014 р. по 31.08.2014 р. по спірним операціям без проведення документальної виїзної перевірки.

Вказує, що позовні вимоги ПП «Пакт» в частині визнання протиправними дій відповідача по проведенню документальної позапланової виїзної перевірки та складанню акта №1635/22-09-22-03/21332137 від 28.11.2014 р. є безпідставними та необґрунтованими.

Зазначає, що за висновками проведеної перевірки, в порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 ПК України ПП «Пакт» завищено податковий кредит з ПДВ за липень 2014 року на суму 557130 грн. в результаті віднесення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість з вартості товару, факт придбання якого у ТОВ «Джеміус» документально не підтверджено.

Вказує, що перевіркою встановлено відображення в бухгалтерському та податковому обліку ПП «Пакт» операцій з придбання у ТОВ «Джеміус» (, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд.20-Е) катанки мідної МКЛБ 2 в кількості 34,01 т в липні 2014 року на суму 3342780 грн., в т.ч. ПДВ - 557130 грн.

Відповідно до даних системи «Податковий блок» встановлено, що ТОВ "Джеміус" перебуває на обліку у ДПІ Заводського району м. Запоріжжя; юридична адреса - м. Запоріжжя, Заводський р-н, вул. Північне шосе, буд. 20Е; стан платника «8» - до ЄДР внесено запит про відсутність за місцезнаходженням; Свідоцтво про реєстрацію плата податку на додану вартість № 200178592 анульоване 19.11.2014 року (причина анулювання свідоцтва 36 - до ЄДР внесено запит про відсутність за місцезнаходженням); основний вид діяльності 46.31 - оптова торгівля фруктами й овочами; керівник, головний бухгалтер та засновник - ОСОБА_3; чисельність працюючих згідно даних ЄСВ за липень 2014 року 10 чол.

Зазначає, що за висновками проведеної перевірки, в порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 ПК України ПП «Пакт» завищено податковий кредит з ПДВ за серпень 2014 року на суму 998335 грн. в результаті віднесення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість з вартості товару, факт придбання якого у ПП «ІН КАР» документально не підтверджено.

Перевіркою встановлено відображення в бухгалтерському та податковому обліку ПП «Пакт» операцій з придбання у ПП «ІН КАР» (, АДРЕСА_1) сировини в кількості 55,026 т, а саме: катанки мідної МКЛБ2, жили струмопровідної мідної, катанки КПЕ-4,8 мідної, проволки мідної в серпні 2014 року на суму 5990010,15 грн., в т.ч. ПДВ 998335,02 грн.

Відповідно до даних системи «Податковий блок» встановлено, що ПП «ІН КАР» () перебуває на обліку в ДПІ у Приморському р-ні м. Одеса; юридична адреса - АДРЕСА_2; стан платника «9» - направлено повідомлення про відсутність за місцем знаходженням; вид діяльності - 46.41 - оптова торгівля текстильними товарами; директор, головний бухгалтер та засновник ОСОБА_4, згідно звіту ЄСВ за серпень 2014 року чисельність працюючих 1 чол.

Вказує, що не підлягають задоволенню і позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача виключити з автоматизованої системи «Результати співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» та «Аудит» відомості, внесені за результатами проведеної перевірки ПП «Пакт» на підставі акту №1635/22-09-22-03/21332137 від 28.11.2014 р. «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Пакт» з питань правильності визначення податкового кредиту з податку на додану вартість при проведенні фінансово-господарських взаємовідносин із ТОВ «Джеміус», , за період з 01.07.2014 р. та ПП «ІН КАР», , за період з 01.08.2014 р. по 31.08.2014 р.». А тому висновки викладені в акті від 28.11.2014 р. №1635/22-09-22-03/21332137 відповідають вимогам чинного законодавства. Просять відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що в період з 01.07.2014 р. по 31.07.2014 р. проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПП "Пакт" з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо правомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість при проведенні фінансово-господарських взаємовідносин із ТОВ "Джеміус", , та ПП "ІН КАР", , за період з 01.08.2014 р. по 31.08.2014 р. За результатами перевірки складено акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки приватного підприємства ПП "Пакт", , з питань правильності визначення податкового кредиту з податку на додану вартість при проведенні фінансово - господарських взаємовідносин із ТОВ "Джеміус", , за період з 01.07.2014 р. по 31.07.2014 р. та ПП "ІН КАР", , за період з 01.08.2014 р. по 31.08.2014 р. №1635/22-09-22-03/21332137 від 28.11.2014 року.

В результаті проведеної перевірки виявлено порушення позивачем п.п. 198.1, п.198.2, п. 198.3 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми податку на додану вартість на суму 1555465 грн., в т.ч. по періодах: за липень 2014 року на суму 557130 грн., за серпень 2014 року на суму 998335 грн.

На підставі виявлених порушень винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 15.12.2014 року, яким визначено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 1944331 грн., з яких 1555465 грн. основного платежу та 388866,25 грн. штрафних санкцій.

За результатами адміністративного оскарження спірне податкове повідомлення - рішення Кам'янець-Подільської ОДПІ залишено без змін.

Щодо позовних вимог позивача - визнати протиправними дії відповідача по проведенню документальної позапланової виїзної документальної перевірки ПП "Пакт" та складанню акта №1635/22-09-22-03/21332137 від 28.11.2014 року "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП "Пакт" з питань правильності визначення податкового кредиту з податку на додану вартість при проведенні фінансово-господарських взаємовідносин із ТзОВ "Джеміус" () за період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року та ПП "ІН КАР" () за період з 01.08.2014 року по 31.08.2014 року"; - зобов'язати відповідача в особі Кам'янець-Подільської ОДПІ Головного управління ДФС у Хмельницькій області, виключити з автоматизованої системи ДФС "Результати співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України" та "Аудит" відомості, внесені за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки ПП "Пакт" на підставі акту №1635/22-09-22-03/21332137 від 28.11.2014 року "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП "Пакт" з питань правильності визначення податкового кредиту з податку на додану вартість при проведенні фінансово-господарських взаємовідносин із ТзОВ "Джеміус" () за період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року та ПП "ІН КАР" () за період з 01.08.2014 року по 31.08.2014 року" - суд відмічає, що такі вимоги не підлягають задоволенню враховуючи наступне.

Відповідно до п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється, коли за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно п.78.4 ст.78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки. У відповідності до п.78.5 вказаної статті, допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (зокрема, за умови пред'явлення належними чином оформлених направлень на проведення перевірки, копії наказу про проведення перевірки; службових посвідчень осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки).

Відповідно до п.81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Вказані вимоги дотримані відповідачем у повній мірі, що підтверджується копіями направлень на перевірку, підписаних головним бухгалтером ОСОБА_5, самим фактом наявності у позивача копії наказу Кам'янець-Подільської ОДПІ від 25.11.2014 р. №1818, а також зазначено в листі ПП «Пакт» від 25.11.14 р. №310, що доданий до матеріалів справи позивачем. Норми ПК не містять такої підстави для перенесення термінів перевірки, як відсутність однієї із посадових осіб платника податків на підприємстві.

Суд критично ставиться до твердження позивача, що дана перевірка фактично була невиїзною, оскільки це спростовується вищевказаними документами, наявними в матеріалах справи та присутністю ревізора на підприємстві, що не заперечувалось представниками позивача в судовому засіданні.

Згідно п.73.5 ст. 73 Кодексу з метою отримання податкової інформації органи державної податкової служби мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків.

Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Відповідно до пп. 4.4 п. 4 Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок (затверджені наказом ДПА України від 22 квітня 2011 року № 236) у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема у зв'язку з зняттям його з обліку, вставлення відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням, відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, реєструє його у журналі реєстрації довідок про результати проведення зустрічної звірки та вживає відповідних заходів, передбачених актами ДПС України.

Згідно чинного законодавства вчинення податковими органами дій по проведенню зустрічних звірок прямо передбачено у повноваженнях таких органів. Тобто, дії по проведенню зустрічних звірок є частиною процесу реалізації податковим органом повноважень, наданих йому чинним законодавством.

Відповідно до ст.72 Кодексу для забезпечення діяльності податкових органів використовується, зокрема інформація про фінансово-господарські операції платників податків, про результати здійснення державного контролю за господарською діяльністю платника податків, за результатами податкового контролю.

Згідно п.71.1 ст. 71 Кодексу встановлено, що інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Відповідно до ст. 74 Кодексу податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.

Підпунктом 17.1.9 п. 17.1 ст. 17 Кодексу визначено, що платник податків має право на нерозголошення контролюючим органом (посадовими особами) відомостей про такого платника без його письмової згоди та відомостей, що становлять конфіденційну інформацію, державну, комерційну чи банківську таємницю та стали відомі під час виконання посадовими особами службових обов'язків, крім випадків, коли це прямо передбачено законами.

Згідно із п.63.12 ст. 63 Кодексу інформація, що збирається, використовується та формується органами державної податкової служби у зв'язку з обліком платників податків, вноситься до інформаційних баз даних і використовується з урахуванням обмежень, передбачених для податкової інформації з обмеженим доступом.

Стосовно зобовязання відповідача виключити з Автоматизованої системи ДФС "Результати співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України" та "Аудит" відомості за результатами проведеної документальної перевірки на підставі акту суд зазначає, що внесення до електронної бази даних податкової інформації, отриманої внаслідок проведення перевірки, є одним із заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на відповідача функцій та завдань.

Включення суб'єктом владних повноважень до бази даних інформації про перевірку не створює жодних перешкод для діяльності платника податку.

Вказана правова позиція також висловлена в постанові Верховного Суду України від 10.09.2013 року у справі №21-237а13.

Щодо інших позовних вимог суд зазначає, що між позивачем та контрагентами укладались договори поставок, а саме: ТОВ "Джеміус" - договір поставки № 072802 від 28.07.2014 року; ПП "ІН КАР" - договір поставки №210814 від 21.08.2014 року.

Факти поставки, оплати та оприбуткування товарів за вказаними договорами підтверджуються відповідними накладними, видатковими, податковими та транспортними накладними, платіжними дорученнями, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п. 1.2 п.1, п.п. 2.1 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, згідно положень яких первинні документи - письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Згідно п. 2.4 Положення первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ; назва документа (форми); код форми; дата і місце складання; зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі); посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Досліджуючи надані позивачем первинні документи встановлено, що останні містять всі необхідні реквізити, наявність яких є необхідною умовою при їх складанні. Крім того, копії платіжних доручень, згідно яких відбувались розрахунки за отримані товари (послуги), містять відмітки про проведення даних платежів через банківську установу.

Згідно п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 даної статті встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п. 198.3 ст. 198).

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними.

Форма та порядок заповнення податкової накладної передбачені ст. 201 ПК України, відповідно до п. 201.1 якої платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити, перелік яких наведений у даному пункті.

Згідно п. 201.4 ст. 201 ПК України податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця (п. 201.6 ст. 201).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Як передбачено п.п. 200.1, 200.2, 200.3 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Отже, Податковим кодексом України визначено, що нарахування податкового кредиту здійснюється на підставі податкової накладної, яка сама по собі є достатньою підставою для нарахування податкового кредиту за умови її відповідності вимогам законодавства.

З приводу посилань представників відповідача на відсутність зареєстрованого перетину меж Хмельницької області за перевіряємий період автомобілів, зазначених у ТТН, а також посилань щодо складання ТТН з порушенням вимог чинного законодавства, суд враховує, що згідно Закону України "Про автомобільний транспорт" перевезення вантажів здійснюється на підставі цивільно-правових договорів, без застереження щодо обов'язкового застосування ТТН, які за своєю суттю можуть бути тільки однією з рекомендованих форм договору перевезення. Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 року, діють в частині, що не суперечить цьому Закону, а тому дотримання вимоги про наявність ТТН під час перевезення вантажів є обов'язковим для перевізників. За їх порушення останні можуть притягатися до відповідальності органами, що здійснюють контроль за дотриманням вимог законодавства про автомобільний транспорт в процесі виконання перевезень вантажів. Отже, ТТН є документами, що регламентують тільки взаємини перевізника і замовника як учасників транспортного процесу.

Також, суд зважає на те, що ТТН є підставою для списання ТМЦ у вантажовідправника і оприбуткування їх у вантажоодержувача при перевезенні вантажів у межах України та не є єдиним і безумовним документом, що підтверджує факт придбання або продажу ТМЦ. Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що ТТН не відносяться до обов'язкових документів податкової звітності, передбаченої ПК України.

Крім того, суд звертає увагу, що чинним законодавством України на учасників цивільно-правових відносин, які є платниками податків, не покладено обов'язку та не визначено право перевірки відповідності законодавству статусу контрагентів, в т.ч. перебування за місцезнаходженням, та дотримання ними вимог податкового законодавства. Кожен платник податку несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Статтею 198 ПК України не встановлено обмежень по включенню до складу податкового кредиту сум ПДВ по товарах, послугах отриманих від продавця, в разі порушення ним умов податкового законодавства, за умови, що такий продавець зареєстрований платником податку на додану вартість, за наявності належним чином оформлених податкових накладних, та за наявності фактичного здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг).

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що законодавець не ставить у залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншими суб'єктами господарювання. Несплата продавцем чи його контрагентом податку на додану вартість до бюджету, у разі фактичного здійснення господарської операції, не впливає на формування податкового кредиту покупцем та не є підставою для позбавлення останнього права на відшкодування цього податку, якщо він виконав усі передбачені законом умови отримання такого відшкодування і має всі документальні підтвердження розміру заявленого податкового кредиту.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року №3477-IV, є джерелом права, свідчить про те, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживань з їх боку (рішення Європейського суду від 09.01.2007 року у справі "Інтерсплав проти України").

Зважаючи на зазначене, суд не приймає до уваги посилання представників відповідача на акти про неможливість проведення зустрічних перевірок контрагентів щодо підтвердження господарських відносин з позивачем в звязку з їх відсутністю за місцезнаходженням як на підставу для висновків про відсутність у позивача права на формування податкового кредиту за наслідками таких господарських операцій.

Таким чином, позовні вимоги позивача в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «Р» № НОМЕР_1 від 15.12.2014 року підлягають задоволенню.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З врахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 71, 158 - 163 КАС України, ст. 19 Конституції України, ст.ст. 17, 63, 71, 72, 73, 74, 78, 86, 198, 200, 201 ПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

позов приватного підприємства "Пакт" задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» № НОМЕР_1 від 15.12.2014 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 15 червня 2015 року

Суддя
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1