Справа № 2а-2790/09/2670
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-2790/09/2670 Головуючий у 1-й інстанції: Добрівська Н.А.; Суддя-доповідач: Сорочко Є.О.
У Х В А Л А
11 червня 2015 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сорочко Є.О.
суддів: Горбань Н.І.
Межевич М.В.
при секретарі Грисюк Г.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України та Державного казначейства України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язати вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України та Державного казначейства України про:
- визнання протиправною бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо виконання постанови Верховної Ради України від 20.12.1991 р. № 2021 "Про порядок введення в дію Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей", п. 8 ст. 1 Закону України "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей", п. 7 ст. 6 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист" щодо прийняття необхідних рішень для виконання положень Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" у тримісячний термін, Закону України "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей", Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист";
- визнання протиправною бездіяльності Міністерства оборони України щодо виконання Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" щодо прийняття необхідних рішень на виконання положень Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", норм постанови Кабінету Міністрів України від 28.01.2004 р. №88, якою затверджено Порядок кредитування будівництва та придбання житла для військовослужбовців Збройних Сил України в частині встановлення порядку відбору військовослужбовців, яким надаються кредити;
- зобов`язання Кабінет Міністрів України та Міністерство оборони України прийняти нормативно-правові акти, якими визначити порядок надання безвідсоткового кредиту на індивідуальне житлове будівництво чи придбання житла з урахуванням встановленої норми жилої площі на сім`ю і погашення його в повному розмірі за рахунок Міністерства оборони України, порядок відбору військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, яким надаються кредити;
- стягнення з Міністерства оборони України понесених позивачем витрати з урахуванням індексу інфляції в сумі 694701,09 грн. (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог).
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 липня 2010 року в задоволені позову відмовлено.
Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2011 року постанову суду першої інстанції залишено без змін.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19 лютого 2015 року постанову та ухвалу суду першої та апеляційної інстанції скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 квітня 2015 року позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо вибору на конкурсній основі відповідно до законодавства уповноваженого банку, яким надаються кредити військовослужбовцям. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не вжиття заходів на виконання абзацу 2 пункту 11 Порядку кредитування будівництва та придбання житла для військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.04.2004 р. №88. В іншій частині позову відмовлено.
На вказану постанову Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати в частині задоволення позову та в цій частині ухвалити нову постанову, якою в задоволені позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України та згідно наказу Міністра оборони України від 25.02.2004 р. №012Р був звільнений в запас за станом здоров`я.
Після звільнення з військової служби позивач був залишений на квартирному обліку для позачергового одержання житлового приміщення за рахунок житлового фонду військової частини.
Дружиною позивача був укладений кредитний договір з Акціонерним товариством «Кредит Банк (Україна)» на суму 232500,00 грн. з метою інвестування коштів в будівництво нерухомості, для здійснення часткової оплати за інвестиційним контрактом №228 від 20.04.2005 р. (2-кімнатої квартири). Сукупна вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання послуг становить 381 075,75 грн.
ОСОБА_1 27.01.2006 р. звернувся до Міністерства оборони України з проханням повідомити про порядок здійснення кредитування для індивідуального будівництва житла, при цьому перебуваючи на квартирному обліку.
Листом від 04.04.2006 р. №248/13/85 позивачу було надано відповідь, що п. 7 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» передбачено одноразове надання безвідсоткового кредити на будівництво або придбання житла особам, які потребують поліпшення житлових умов. Міністерством оборони України підготовлено проект постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до Порядку кредитування будівництва та придбання житла для військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань», якою передбачено, зокрема поширення дії постанови Кабінету Міністрів України №88 і на ветеранів військової служби. Вирішення питання надання кредиту можливо лише після прийняття Урядом цієї постанови.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідно визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Статтею 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм або для отримання жилого приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч. 7 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше та потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання кредитів на індивідуальне житлове будівництво або придбання приватного жилого будинку (квартири) на строк до 20 років з погашенням загальної суми та відсоткових ставок за кредитами за рахунок коштів, призначених у державному бюджеті на утримання Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань. Зазначений кредит надається військовослужбовцю тільки один раз протягом усього часу проходження ним військової служби.
Порядок та умови надання військовослужбовцям кредитів на індивідуальне житлове будівництво або придбання приватного жилого будинку (квартири) визначаються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Верховної Ради України від 20.12.1991 р. №2012-ХІІ «Про порядок введення в дію Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доручено Кабінету Міністрів України у тримісячний строк прийняти необхідні рішення щодо виконання положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Кабінетом Міністрів України з метою належного виконання покладених повноважень та врегулювання питання щодо забезпечення житлом військовослужбовців видано Постанову Кабінету Міністрів України від 28.01.2004 р. №88 якою затверджений Порядок кредитування будівництва та придбання житла для військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань.
Зазначений Порядок визначає механізм реалізації права військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань, які не мають жилого приміщення для постійного проживання і перебувають на квартирному обліку за місцем проходження служби, на одержання кредитів для індивідуального та кооперативного житлового будівництва або придбання житла з погашенням їх за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті військовим формуванням для будівництва або придбання житла.
Зокрема, пунктом 8 Порядку кредитування будівництва та придбання житла для військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань встановлено, що вибір замовником уповноваженого банку, який надає кредити військовослужбовцям, проводиться на конкурсній основі відповідно до законодавства.
Відповідно до пункту 11 Порядку кредитування будівництва та придбання житла для військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань визначено, що Замовник і уповноважений банк укладають договір про організацію роботи з кредитування будівництва або придбання житла для військовослужбовців, де зазначаються об`єкти кредитування, умови відбору військовослужбовців, яким надаються кредити, процедура перерахування на відкриті ними поточні рахунки сум компенсації кредитів та погодження з уповноваженим банком механізму проведення таких операцій, зобов`язання щодо цільового використання коштів, призначених для компенсації кредиту.
Порядок відбору військовослужбовців, яким надаються кредити, визначається Міноборони за погодженням з іншими центральними органами виконавчої влади, які здійснюють керівництво військовими формуваннями.
Таким чином, Кабінет Міністрів України при здійсненні владних управлінських функцій, щодо забезпечення проведення державної соціальної політики діяв на підставі Конституції та законів України,та в межах наданих йому повноважень, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо виконання постанови Верховної Ради України від 20.12.1991 р. №2021 "Про порядок введення в дію Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей", пункту 8 статті 1 Закону України "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей", п. 7 ст. 6 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист" щодо прийняття необхідних рішень для виконання положень Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" у тримісячний термін, Закону України "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей", Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист" є необґрунтованими та безпідставними, а тому не підлягають задоволенню.
Позовні вимоги, в частині визнання протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо виконання Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", є безпідставними оскільки ч. 7 ст. 12 даного Закону на Міністерство оборони України не покладено обов`язок по прийняттю рішень на її виконання.
Щодо, позовної вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо прийняття необхідних рішень на виконання, норм постанови Кабінету Міністрів України від 28.01.2004 р. №88, якою затверджено даний Порядок, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до даного Порядку Міністерство оборони України є замовником уповноваженого банку який надає кредити військовослужбовцям, та порядок відбору військовослужбовців, яким надаються кредити, визначається саме Міноборони за погодженням з іншими центральними органами виконавчої влади, які здійснюють керівництво військовими формуваннями.
Посилання Міністерства оборони України на невизначеність терміну реалізації даного Порядку, в який мало б бути прийняті відповідні рішення, є необґрунтованими, оскільки визначення порядку відбору військовослужбовців, яким надаються кредити у відповідності з положеннями Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і Порядку №88 для гарантування реалізації військовослужбовцями свого права на кредитування будівництва або придбання житла, не зважаючи на невизначеність законодавства Кабінетом Міністрів України мало бути дотримано розумний строк - найкоротший строк, достатній для вжиття відповідних заходів з урахуванням характеристики впливу часу на становище осіб - учасників правовідносин.
Крім того, в своїй апеляційній скарзі Міністерство оборони України, зазначає, що відповідні роботи щодо реалізації положень Порядку кредитування велися, однак на стадії погодження виникли певні проблеми і ця робота була тимчасово зупинено.
Оскільки, Міністерством оборони України не було надано доказів існування обставин, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення Міністерства оборони України і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для визначення порядку відбору військовослужбовців, яким надаються кредити та проведення конкурсу по вибору банку який буде надавати кредити військовослужбовцям то позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Стосовно, вимоги позивача про зобов`язання Кабінету Міністрів України та Міністерство оборони України прийняти нормативно-правові акти, якими визначити порядок надання безвідсоткового кредиту на індивідуальне житлове будівництво чи придбання житла, порядок відбору військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, яким надаються кредити, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до ст. 113 Конституції України Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади.
Статтею 117 Конституції України зазначено, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.
Статтею 41 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" встановлено, що Кабінет Міністрів України спрямовує свою діяльність на виконання Конституції та законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, Програми діяльності Кабінету Міністрів України, схваленої Верховною Радою України.
Кабінет Міністрів України відповідно до Конституції та законів України здійснює свої повноваження шляхом прийняття рішень на його засіданнях більшістю голосів від посадового складу Кабінету Міністрів України, визначеного відповідно до статті 6 цього Закону.
Прийняття постанов, внесення змін до чинних нормативно-правових актів Уряду України є виключним повноваженням Кабінету Міністрів України, тому питання про необхідність прийняття нормативно-правових актів, якими визначити порядок надання безвідсоткового кредиту на індивідуальне житлове будівництво чи придбання житла з урахуванням встановленої норми жилої площі на сім`ю і погашення його в повному розмірі за рахунок Міністерства оборони України, порядок відбору військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, яким надаються кредити належить до дискреційних повноважень Кабінету Міністрів України. Відповідно внесення проекту постанови на розгляд Уряду України є дискреційним повноваженням.
Наведений висновок суду, відповідає змісту ст. 6 Конституції України, якою передбачено здійснення державної влади в Україні на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.
За таких обставин не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо зобов`язання Кабінету Міністрів України прийняти нормативно-правові акти, якими визначити порядок надання безвідсоткового кредиту на індивідуальне житлове будівництво чи придбання житла з урахуванням встановленої норми жилої площі на сім`ю і погашення його в повному розмірі за рахунок Міністерства оборони України, порядок відбору військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, яким надаються кредити, оскільки це було б втручанням у дискреційні повноваження вищого органу в системі органів виконавчої влади.
Також, за висновком суду, необґрунтованими є такі вимоги і до Міністерства оборони України, оскільки Міністерство не наділено повноваженнями приймати нормативно-правові акти Уряду України. Як уже зазначалося, такі повноваження належить виключно до Кабінету Міністрів України.
Вимоги позивача щодо стягнення коштів у сумі 694701,09 грн. також не підлягають задоволенню, оскільки позивач відповідно до наказу 25.02.2004 р. №012Р був звільнений з військової служби, а учасниками правовідносин, що регулюються ч. 7 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і Порядку кредитування будівництва та придбання житла для військовослужбовців Збройних Сил України в частині встановлення порядку відбору військовослужбовців, яким надаються кредити, є військовослужбовці які відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» проходять військову службу.
Крім цього, позивач до звільнення з військової служби не звертався для реалізації свого права відповідно до ч. 7 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до довідки №793 від 27.09.2004 р. позивач перебуває на квартирному обліку у ЖК гарнізону м. Києва, а отже досі має можливість використати своє право на житло у визначеному законодавством порядку відповідно до ч. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позову в оскаржуваній частині, а тому апеляційну скаргу Міністерства оборони України необхідно залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 квітня 2015 року - без змін, оскільки вона ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 квітня 2015 року без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

головуючий суддя Сорочко Є.О.

судді: Горбань Н.І.

Межевич М.В.

Повний текст ухвали складено 16.06.2015 року

.

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Межевич М.В.

Горбань Н.І.