Справа № П/811/4553/14
Суддя: С.В. Дегтярьова
Дата ухвалення: 2015-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2015 року Справа № П/811/4553/14

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дегтярьової С.В. розглянувши в судовому засіданні без технічної фіксації адміністративну справу

за позовом: Новоукраїнського житлово-комунального підприємства, 27100, м. Новоукраїнка, Кіровоградська обл., вул. Воровського, 83/14

до відповідача: Новоукраїнської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області , 27100, м. Новоукраїнка, Кіровоградська обл., вул. Леніна, 52/2

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

Новоукраїнське житлово-комунальне підприємство звернулося з позовом до Новоукраїнської обєднаної державної податкової інспекції про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень:

- № від 26.09.2014 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 551 360,82 грн. основного платежу та 82 340,90 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- № від 11.12.2014р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 159 906,96 грн.;

- та про скасування пені на основний платіж згідно розрахунку №1 та №2 податкового повідомлення-рішення Новоукраїнської ОДПІ від 10.07.2014 року № НОМЕР_1 в сумі 122 262,27 грн. та пеню 2 587,21 грн., яка відображена в акті перевірки від 23.06.2014 року №9/1703/23221436.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що при винесені податкових повідомлень рішень відповідачем не враховано термін давності, а саме 1095 днів. Окрім того, зазначає, що нарахування ПДФО підтверджується звітами, а сплата платіжними дорученнями. Також вважає, що відповідачем неправомірно нараховані штрафні санкції, оскільки ухвалою Господарського суду Кіровоградської області введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, а тому вважає податкові повідомлення-рішення такими, що не відповідають чинному законодавству.

Відповідачем до суду подано заперечення на позовну заяву відповідно до змісту якого, позов ним не визнається у повному обсязі.

У відповідності до ч.1 ст.41 КАСУ фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

У період з 02 по 16 червня 2014 року посадовою особою Новоукраїнської ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку Новоукраїнського житлово-комунального підприємства щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб за період з 01.06.2011 р. по 31.03.2014 р., за результатами якої складено акт №9/1703/23221436 від 23.06.2014 року, висновками якого, зокрема, є порушення, на думку відповідача, позивачем

- пп.168.1.2 п. 168.1 ст.168, пп.168.1.5 п.168.1 ст.168, п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 р., відповідно до положень Кодексу, розрахована сума грошового зобовязання несплачена податковим агентом до бюджету у встановлені строки складає:

- за період з 01.06.2011 р. по 30.06.2011 р. 222121,82 грн. (нарахований та не перерахований податок станом на 01.06.2011 р. складає 216828,02 грн. + податок нарахований та несплачений за період з 01.06.2011 р. по 30.06.2011 р. в сумі 5293,80 грн.);

- за період з 01.07.2011 р. по 31.03.2014 р. 358978,42 грн. (нарахований та не перерахований податок на доходи фізичних осіб у встановлені строки).

Всього загальна сума податку, яка несплачена у встановлені строки складає 581 100,24 грн.;

- пп.168.1.2 п. 168.1 ст.168, пп.168.1.5 п.168.1 ст.168, пп.а п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 р. нараховується пеня за неповне та несвоєчасне перерахування податку на доходи фізичних осіб в сумі 2587,21 грн., в тому числі по періодах:

- 2011 р. 1724,91 грн.,

- 2012 р. 178,09 грн.,

- 2013 р. 531,07 грн.,

- 2014 р. 153,14 грн.;

- пп.а п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 р., не перераховано (несплачено) узгодженого податку на доходи фізичних осіб до бюджету станом на 31.03.2014 р. в сумі 551360,82 грн. (а.с.10-19 Т.1).

Новоукраїнським ЖКП 02.07.2014 р. подано до Новоукраїнської ОДПІ заперечення на акт №9/1703/23221436 від 23.06.2014 року (а.с.17 зворот.-18).

Листом від 08.07.2014 р. Новоукраїнською ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області про розгляд заперечень позивача повідомлено, що висновки акту №9/1703/23221436 від 23.06.2014 року є законними, обґрунтованими та такими, що відповідають чинному законодавству (а.с.19-21, т.1).

На підставі акту перевірки Новоукраїнською ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області винесено податкове повідомлення-рішення № від 10.07.2014 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 551360,82 грн. основного платежу та 90255,61 грн. штрафних (фінансових) санкцій (а.с.22,т.1).

Не погоджуючись з зазначеним податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його в адміністративному порядку (а.с.26-27, т.1).

Рішенням Головного управління Державної фіскальної служби України у Кіровоградській області від 25.09.2014 року про результати розгляду первинної скарги, оскаржуване податкове повідомленнярішення частково скасовано на суму 7914,71 грн. штрафної (фінансової) санкції, а в іншій частині залишене без змін (а.с.28-30).

26 вересня 2014 р. на підставі зазначеного рішення, винесено податкове повідомлення-рішення № на суму 551360,82 грн. основного платежу та 82340,90 грн. штрафних (фінансових) санкцій(а.с.31, т.1).

Не погоджуючись з зазначеним податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його в адміністративному порядку (а.с.32-34, т.1).

Рішенням Державної фіскальної служби України від 03.12.2014 року про результати розгляду повторної скарги, оскаржуване податкове повідомленнярішення № від 26.09.2014 р. залишене без змін (а.с.35-36). Додатково Державною фіскальною службою України в своєму рішенні вказано, що штрафна санкція в податковому повідомленні-рішенні № від 26.09.2014 р. повинна становити не 82340,90 грн., а 242247,86 грн.

Тому, 11 грудня 2014 р. на підставі зазначеного рішення, винесено податкове повідомлення-рішення № про збільшення грошового зобовязання по податку з доходів фізичних осіб за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 159906,96 грн. (242247,86 грн. - 82340,90 грн.) (а.с.37, т.1).

Як вбачається з акту перевірки та розрахунку повноти та своєчасності перерахування до бюджету утриманих сум податку з доходів фізичних осіб, позивачем, самостійно нарахований податок на доходи фізичних осіб, перераховувався до бюджету несвоєчасно, в порушення вимог Податкового кодексу України, в звязку з чим Новоукраїнською ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області нарахована пеня у розмірі 2587,21 грн.(а.с.112-114, т.1). Відповідно до розрахунку пені на кредитовий залишок з податку на доходи фізичних осіб відповідачем також нарахована пеня у розмірі 58395,61 грн. (а.с.23, т.1). Згідно з розрахунком пені на несплачені суми утриманого податку на доходи фізичних осіб відповідачем також нарахована пеня у розмірі 63866,66 грн. (а.с.24-24, т.1).

Перевіркою повноти і своєчасності перерахування до бюджету утриманих сум податку на доходи фізичних осіб встановлено, що Новоукраїнським ЖКП несвоєчасно та не в повному обсязі перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб, чим, на думку відповідача, порушено пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 та пп.168.1.5 п.168.1 ст.168 ПК України.

Так, зокрема, згідно із підпунктами 168.1.1, 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Підпунктом 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 ПК України визначено, що якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

З цього слідує, що податковий агент сплачує (перераховує) до бюджету ПДФО під час виплати оподатковуваного доходу, проте, не звільняється від обов'язку своєчасної сплати ПДФО у випадку невиплати (несвоєчасної) виплати оподатковуваного доходу (зокрема, заробітної плати працівникам).

Відповідно до пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що податковим агентом щодо податку на доходи фізичних осіб виступають юридичні особи (їх філія, відділення, іншій відокремлений підрозділ), самозайняті особи, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV ПКУ, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV ПКУ.

Згідно до пп. б п. 176.2 ст. 176 ПКУ, особи, які відповідно до ПКУ мають статус податкових агентів, зобов'язані подавати у строки, встановлені ПКУ для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду.

Пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПКУ встановлено, що податковий борг - це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно п.54.2 ст.54 ПКУ, грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

В силу пп.54.3.5 п.54.3 ст.54 ПКУ, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

За змістом п.58.1 ст.58 ПКУ, у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

З огляду на те, що позивач, як податковий агент, належним чином, своєчасно обрахував та відобразив в податкових розрахунках форми 1-ДФ суми нарахованого податку на доходи фізичних осіб, суд вважає узгодженим в розумінні п.54.2 ст.54 Податкового кодексу України такий податок з доходів фізичних осіб, що виключає підстави для його повторного визначення податковим повідомленням-рішенням та застосування пп.54.3.5 п.54.3 ст.54 ПКУ, оскільки відсутнє порушення правил нарахування такого податку, що призвело до заниження зобов'язання.

Згідно п.2.1. Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.11.2012 № 1236 (далі за текстом - Порядок №1236), орган державної податкової служби визначає суму нарахування (зменшення) грошового зобов'язання, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість та складає податкове повідомлення-рішення у випадках, зокрема, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб, таким податковим агентом.

Однак, згідно 2.2. Порядку №1236 відповідний структурний підрозділ органу державної податкової служби складає податкове повідомлення-рішення за формою згідно з додатком 2 за наслідками перевірок (форма "Р") якщо орган державної податкової служби самостійно визначає податкове зобов'язання платника податків.

Натомість судом встановлено, що відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 26.09.2014 р., яким позивачу повторно збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб (основного платежу) на розмір вже задекларованого та узгодженого податку з доходів фізичних осіб в сумі 551360,82 грн. основного платежу, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Судом встановлено, що податковий орган примінив норми п.127.1 ПКУ застосувавши штрафну санкцію в сумі 82340,90 грн. (оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 26.09.2014 р.), а також в сумі 159 906,96 грн. (оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 11.12.2014р.) за неперерахування грошового зобов'язання з ПДФО в сумі 551360,82 грн. до бюджету.

Так, згідно з розрахунком в рішенні податкового органу, штрафна санкція становить 242247,86 грн. ((222001,25 грн. = 1 грн.) + (241092,51 грн. - 222001,25 грн. = 19091,26 грн. х 50 % = 9 545,63 грн.) + (551360,82 грн. - 241 092,51 грн. = 310 268,31 грн. х 75 % = 232 701,23 грн.)) (а.с.36 зворотний бік Т.1).

При цьому судом встановлено, що сума ПДФО в розмірі 203094,82 грн. - є заборгованістю станом на 01.01.2011 року (а.с.12 Т.1 на звороті). Сума ж 241092,51 грн. виникла станом на 30.07.2011 року (а.с.112 т.1).

Відповідно до п. 127.1 ст. 127 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Пунктом 113.3 ст. 113 цього Кодексу встановлено штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кодексом та іншими законами України.

Разом із тим, норми Закону N 889-IV не визначали порушення строків утримання та сплати податку з доходів фізичних осіб, встановленого підпунктом 8.1.2 пункту 8.1 ст. 8 цього Закону як правопорушення.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Однак, пунктом 1 підрозділу 1 розділу XX "Перехідних положень" ПК встановлено, що податок на доходи фізичних осіб, нарахований, але не сплачений податковим агентом до бюджету всупереч порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, на дату набрання чинності цим Кодексом вважається податковим боргом за узгодженим податковим зобов'язанням та підлягає відображенню у податковому розрахунку за результатами першого звітного кварталу, протягом якого набирає чинності цей Кодекс, а також стягується з податкового агента із застосуванням заходів відповідальності, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.7 підрозділу 10 розділу XX ПК України штрафні санкції за порушення податкового законодавства за період з 1 січня по 30 червня 2011 року застосовуються у розмірі не більше 1 гривні за кожне порушення.

Судом встановлено, що під час документальної перевірки позивача податковим органом включений період до 30.06.2011 р. та встановлено, що позивач не перерахував податок на доходи фізичних осіб до відповідного бюджету у розмірі 222001,25 грн. Відповідно на дану суму заборгованості відповідачем була нарахована штрафна санкція.

Так, згідно з пунктом 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до п.п.168.1.5. п.168.1 ст.168 ПКУ якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Згідно п.п.49.18.1 п.49.18. ст.49 ПКУ податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

У відповідності до п.57.1. ст.57 ПКУ платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивачем, як податковим агентом, нараховувався на користь фізичних осіб дохід, але не виплачувався, а тому до застосування належить п.п.168.1.5. п.168.1 ст.168 ПКУ.

Згідно поданого податковим органом розрахунку, у позивача станом на 01.06.2011 року існувала заборгованість з ПДФО в сумі 216828,02 грн., що ним не заперечувалось в судовому засіданні. На день винесення оскаржуваного податкового повідомлення рішення від 10.07.2014 року №, 1095 днів з моменту граничного строку сплати цих грошових зобов'язань сплинуло, а тому визначення податковим органом штрафу на цю суму є безпідставним.

Грошове ж зобов'язання з ПДФО за червень 2011 року в сумі 19091,26 грн. належало до сплати, відповідно до п.57.1. ст.57 ПКУ до 30.07.2011 року. Тому його несплата у встановлений строк є першим порушенням в розумінні п.127.1 ст. 127 ПК України, а тому штрафна санкція з цієї суми належить до застосування в розмірі 25%: 19091,26 грн. х 25% = 4772,82 грн.

Таким чином, несплата узгодженого грошового зобов'язання з ПДФО за липень 2011 року в сумі 5173,23 грн. (241092,51 грн. - 216828,02грн. - 19091,26 грн.) є другим порушенням в розумінні п.127.1 ст. 127 ПК України, а тому штрафна санкція з цієї суми належить до застосування в розмірі 50%: 5173,23 грн. х 50% = 2 586,62 грн.

Як описувалось вище, після адміністративного оскарження на підставі рішення Державної фіскальної служби України від 03.12.2014 року 11 грудня 2014 р. винесено податкове повідомлення-рішення № про збільшення грошового зобовязання по податку з доходів фізичних осіб за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 159 906,96 грн. (242247,86 грн. - 82340,90 грн.) (а.с.37, т.1).

Тоді, несплата узгодженого грошового зобов'язання з ПДФО серпень-жовтень 2011 року за подальші періоди в сумі 21004,91 грн. (262097,42грн. - 241092,51грн. грн.) є порушенням, вчиненим втретє та більше в розумінні п.127.1 ст. 127 ПК України, а тому штрафна санкція з цієї суми належить до застосування в розмірі 75%: 21004,91 грн. х 75% = 15753,68 грн.

Аналізуючи додатково прийняте рішення від 11 грудня 2014 р. (податкове повідомлення-рішення №), яким визначені штрафні санкції на суми заборгованості з ПДФО, виключаються штрафи, що нараховані на суми боргу, з моменту виникнення яких сплинуло 1095 днів, що настали за останнім днем граничного строку сплати таких грошових зобов'язань, а тому нарахування штрафу на них є безпідставним.

Так, 1095 днями охоплюється заборгованість з листопада 2011 року. Тому нарахування штрафу податковим повідомленням-рішенням № не може бути здійснене на суми ПДФО, що виникли до листопада 2011 року. Тоді, несплата узгодженого грошового зобов'язання з ПДФО за подальші періоди в сумі 289263,34 грн. (551360,82 грн. - 262097,42 грн. ) є порушенням, вчиненим втретє та більше в розумінні п.127.1 ст. 127 ПК України, а тому штрафна санкція з цієї суми належить до застосування в розмірі 75%: 289263,34 грн. х 75% = 216947,55 грн.

Так, штрафна санкція повинна тоді становити: 240060,67 грн. ( 4772,82+ 2 586,62 грн. + 15753,68 + 216947,55 грн.), а не 242247,86 грн., як визначено відповідачем.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо скасування податкового повідомлення - рішення № від 26.09.2014 р. в частині 551360,82 грн. основного платежу та в частині 2187,19 грн. (242247,86 грн. - 240060,67 грн.) штрафних фінансових санкцій.

Щодо податкового повідомлення - рішення № від 11.12.2014 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 159 906,96 грн., суд приходить до висновку про правомірність нарахування штрафних санкцій податковим органом, а тому не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

При цьому судом не приймаються посилання позивача щодо введення мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою Господарського суду в Кіровоградській області від 22.12.2009 року введено мораторій на задоволення вимог кредиторів позивача відповідно до ст.11, п.п.4-6 ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (а.с.153, т.2).

Відповідно ч. 1 , ч. 5 до ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Згідно ч.3. ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, зокрема, не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій;

Стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов'язаннями, на які не поширюється дія мораторію, провадиться з рахунку боржника в установі банку. Контроль за такими стягненнями здійснює арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор).

Суд вважає, що на зобов'язання, які виникли після введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, мораторій не поширюється.

Щодо скасування пені, нарахованої на основний платіж згідно розрахунку №1 та №2 в загальній сумі 122262,27 грн. та пені в сумі 2587,21 грн. суд зазначає наступне.

Статтею 129 ПК України передбачено нарахування пені платникові податків у разі несвоєчасної сплати податків і зборів при самостійному обчисленні грошових зобов'язань, при обчисленні їх за наслідками перевірок податкового органу та не виконання податковим агентом обов'язків щодо перерахування належних сум грошових зобов'язань.

Нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок Державного казначейства України та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань (підпункту 129.3.1 пункту 129.3 статті 129 Податкового кодексу України).

З розрахунку пені вбачається, що податковим органом при нарахуванні позивачу пені не враховано строку давності, передбаченого ст.102 ПКУ.

Згідно ч.2 ст.162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може, зокрема, прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

З огляду на те, що згідно 14.1.162. пеня - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки, рішенням суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень вона не є, а тому сама по собі скасованою бути не може.

Враховуючи викладене, суд вважає, що Новоукраїнській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області необхідно здійснити дії щодо вилучення з облікової картки платника податку - Новоукраїнського ЖКП, нарахованої пені на суму боргу з ПДФО (прибуткового податку з громадян), що виник за період по 31.05.2011 р. (до 01.06.2011 року) у сумі 216828,02 грн. шляхом здійснення відповідного перерахунку.

Відповідно до ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем заявлено позовні вимоги про визнання протиправними та касування податкових повідомлень-рішень на загальну суму 793608,68 грн., з яких судом задоволено вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення на суму 553548,01 грн., що становить 69,75 % від суми заявлених позовних вимог (553 548,01 грн. х 100 : 793 608,68), натомість щодо 30,25 % позовних вимог у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Судом встановлено, що позивач при подачі позову сплатив 487,20 грн. судового збору, що становило 10 % від 4-х розмірів мінімальної заробітної плати (1218,00 грн. х 4 х10%).

Згідно п.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Таким чином, судовий збір, який підлягає сплаті позивачем становить 1473,78 грн. (4872,00 грн. х 30,25%), а тому з огляду на сплачений позивачем під час подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 487,20 грн. підлягає стягненню з позивача додатково 986,58 грн. (1 473,78 грн. - 487,20 грн.).

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 86, 94, 159 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 26 вересня 2014 року, винесене Новоукраїнською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області, яким Новоукраїнському житлово-комунальному підприємству збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 551360,82 грн. основного платежу та 82 340,90 грн. штрафних (фінансових) санкцій в частині 551360,82 грн. основного платежу та 2187,19 грн. штрафних фінансових санкцій.

3. Зобовязати Новоукраїнську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області здійснити дії щодо вилучення з облікової картки Новоукраїнського житлово-комунального підприємства зобов'язання по сплаті пені за період до 31.05.2011 р. (до 01.06.2011 року), що нарахована на суму 216828,02 грн. податку з доходів фізичних осіб (прибуткового податку з громадян), шляхом здійснення відповідного перерахунку.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Новоукраїнського житлово-комунального підприємства () на користь Державного бюджету України (на розрахунковий рахунок: 4002, отримувач коштів: УК у м.Кіровограді. /м.Кіровоград/ 22030001; Банк отримувача: ГУ ДКСУ у Кіровоградській області, МФО 823016; Код ; Код класифікації доходів бюджету 22030001; Призначення платежу: судовий збір за позовом Новоукраїнського житлово-комунального підприємства, Кіровоградський окружний адміністративний суд, витрати зі сплати судового збору у розмірі 986,58 грн. (дев'ятсот вісімдесят шість грн. 58 коп.).

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10- денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня отримання копії постанови у повному обсязі, апеляційної скарги.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_1