Справа № 2а-2546/10/1370
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2015 року м. Київ К/9991/12186/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Львові

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29.09.2010 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.02.2011

у справі №2а-2546/10/1370

за позовом Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія»

до 1) Державної податкової інспекції у м.Львові, 2) Державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова

про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29.09.2010, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.02.2011, позов задоволено. Скасовано податкове повідомлення-рішення №12576 від 28.07.2009, прийняте ДПІ у м.Львові.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача-1, у якій ставиться питання про скасування рішення суду першої та апеляційної інстанції та прийняття нового рішення про відмову в позові в повному обсязі, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

Сторони представників у судове засідання касаційної інстанції не направили, про час ті місце розгляду справи повідомлені. Відповідно до ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

На підставі акта №242/23-2/01432606 від 14.07.2009 виїзної планової документальної перевірки дочірнього підприємства «Західукргеологія» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2008 по 31.12.2008, прийнято оспорюване податкове повідомлення рішення: 12576 від 28.07.2009, яким визначено податкове зобов?язання по рентній платі за газ, що видобутий в Україні, в сумі 47610,00грн., з яких основний платіж 31400,00 грн., штрафні (фінансові) санкції 16210,00 грн.

За наслідками адміністративного оскарження скарги платника залишені без задоволення, прийняті податкові повідомлення-рішення з відповідними індексами, яким доведено нові граничні строки сплати податкових зобов?язань.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ДП «Західукргеологія» є учасником низки договорів про спільну діяльність (простого товариства) з геологічного вивчення, в тому числі дослідно-промислової розробки надр.

04.01.2001 між ДГП «Західукргеологія» (правонаступником якого є ДП «Західукргеологія») та Закритим акціонерним товариством «Інтернафтогазбуд» укладено Договір про спільну інвестиційну і виробничу діяльність з геологічного вивчення та дослідно-промислової розробки Ретичинської площі, який погоджено заступником міністра екології та природних ресурсів України, згаданий договір взято на облік в ДПІ у Радянському районі м.Києва, що підтверджується довідкою від 05.04.2001 №Д-066, перереєстровано в ДПІ у Шевченківському районі м.Києва за №14680/29-107. Відповідно до умов п. 7.1, 7.2 даного договору ЗАТ «Інтернафтогазбуд» виступає Оператором, який веде облік продукції отриманої в процесі спільної діяльності, витрат та фінансових результатів , пов?язаних із спільною діяльністю. Для зарахування фінансових засобів Інвестора та їх руху Оператор відкриває окремий рахунок, веде окремий облік і звітність з діяльності, що пов?язана з Договором. Облік і складання податкової звітності результатів спільної діяльності, а також розрахунки з бюджетом, ведуться Оператором у відповідності з чинним законодавством України.

Власником ліцензії (спеціального дозволу) на користування надрами № 2337 від 12.08.2003 на Ретичинське родовище є ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія».

Податковий орган вважає, що учасниками спільної діяльності допущено порушення положень статтей 1, 14, 49 Закону України «Про нафту і газ» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 2665-III), статті 153 Господарського кодексу України з огляду на те, що для здійснення господарської діяльності за договором про спільну діяльність використовувалась ліцензія (спеціальний дозвіл на користування надрами), власником якої є ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія», яке, на думку контролюючого органу, і повинне було сплачувати відповідні податки (збори, обовязкові платежі).

Задовольняючи позов повністю, суди попередніх інстанцій виходили з таких мотивів, з якими погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до статті 49 Закону № 2665-III у разі, якщо діяльність, повязана з користуванням нафтогазоносними надрами, здійснюється на умовах договору про спільну інвестиційну діяльність, спільне виробництво, виробничу кооперацію, один із учасників цього договору зобовязаний мати відповідний спеціальний дозвіл на користування нафтогазоносними надрами.

Враховуючи те, що один з учасників спірного договору ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» має відповідну ліцензію, використання спеціального дозволу в межах договору про спільну діяльність є правомірним.

При цьому, колегія суддів вважає, що судові інстанції обґрунтовано відхилили доводи відповідача про порушення ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» статті 14 Закону № 2665-III, згідно з якою власник спеціального дозволу на користування нафтогазоносними надрами не може дарувати, продавати або будь-яким чином відчужувати права, надані йому спеціальним дозволом на користування нафтогазоносними надрами, будь-якій іншій юридичній чи фізичній особі, в тому числі передавати їх до статутних фондів створюваних з його участю субєктів господарської діяльності, а також до майна спільної діяльності.

Судами встановлено, що позивач при укладені договорів простого товариства використовував затверджений НАК «Надра України» типовий договір простого товариства, обов'язковим додатком до якого є доручення. На підставі виданого позивачем доручення на Оператора спільної діяльності покладено обов'язки по організації, управлінню, обліку СД, що відповідає вимогам п. 2 ст. 1134 ЦК України, якою дозволяється доручати одному з учасників ведення бухгалтерського обліку.

Таким чином, якщо дорученням обов'язки та права щодо представництва інтересів усіх учасників покладено на одного з учасників, то усі дії (в тому числі і сплата рентних платежів) здійснюються саме уповноваженим учасником від імені і в інтересах усіх учасників спільної діяльності.

При цьому Договір про спільну діяльність не містить положень про передачу дозволу на користування надрами, який належить одному учаснику спільної діяльності позивачу, тобто, право на користування надрами, яке набуто позивачем відповідно до ліцензії (спеціального дозволу), не є внеском до майна спільної діяльності, а тому відчуження прав, наданих спеціальним дозволом ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія», до майна спільної діяльності не відбувалось.

Відповідно до статті 3 Закону України від 05 лютого 2004 року № 1456-IV «Про рентні платежі за нафту, природний газ і газовий конденсат» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платниками рентних платежів за нафту, природний газ і газовий конденсат є субєкти підприємницької діяльності, що здійснюють видобуток нафти, природного газу чи газового конденсату в межах території України та зареєстровані платниками податку.

Згідно з пунктом 2 Порядку обчислення та внесення до Державного бюджету України рентної плати за нафту, природний газ і газовий конденсат, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 березня 2001 року №256 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), платниками рентної плати є субєкти господарювання, які видобувають вуглеводневу сировину на підставі спеціальних дозволів на користування надрами, отриманих у встановленому законодавством порядку.

Пунктом 2 Порядку ведення податкового обліку результатів спільної діяльності на території України без створення юридичної особи, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30 вересня 2004 року №571 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі Порядок), визначено, що цей Порядок застосовується особою, яка уповноважена іншими сторонами згідно з умовами договору про спільну діяльність вести облік результатів спільної діяльності, та учасниками такого договору.

Відповідно до пунктів 3, 7, 8 Порядку облік результатів спільної діяльності ведеться уповноваженим платником окремо від обліку результатів іншої господарської діяльності такого платника.

У разі, якщо весь або частина прибутку від спільної діяльності не розподіляються протягом звітного періоду, з метою оподаткування такий прибуток (частина) вважається розподіленим між учасниками згідно з умовами договору про спільну діяльність на кінець такого звітного періоду і підлягає оподаткуванню у порядку, установленому пунктом 6 цього Порядку. При цьому податок з такого прибутку вноситься уповноваженим платником до бюджету в терміни, установлені для сплати податку за відповідний період.

Уповноважений платник несе відповідальність за утримання та перерахування до бюджету податку, який було обчислено від спільної діяльності.

Оскільки платником податків по договору про спільну діяльність є Оператор, який уповноважений учасниками Договору на підставі довіреностей вести бухгалтерський та податковий облік, нараховувати і сплачувати платежі до Державного бюджету України, в тому числі рентні платежі, то такий за місцем реєстрації договору подавав інформацію про видобуток вуглеводневої сировини та розрахунки по рентній платі, і відповідно сплачував його.

Факт сплати Оператором по Договору про спільну діяльність ЗАТ «Інтернафтогазбуд» в повному обсязі сум рентних платежів за газ, що видобутий в Україні, до Державного бюджету знайшов своє підтвердження та відповідачем не спростований.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій повно та всебічно, оцінивши фактичні обставини справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права дійшли обґрунтованого висновку про відсутність у відповідача правових підстав для донарахування позивачу зобов?язань з рентної плати за природний газ, що видобутий в Україні, за спірними податковими повідомленнями-рішеннями.

Доводи касаційної скарги правильність висновків судів не спростовують, у зв'язку з чим підстави для їх скасування, з викладених в касаційній скарзі мотивів, відсутні.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Львові залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29.09.2010 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.02.2011 без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-2391 КАС України безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун