Справа № А12/286-06
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 червня 2015 рокусправа № А12/286-06

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко О.А. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

прокурора Колесніченко Вікторії Іванівни

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці Міндоходів, правонаступником якої є Дніпропетровська митниця ДФС

на постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2014 року

у справі за позовом Дніпропетровської митниці Міндоходів до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області, за участю прокурора, про скасування вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено. Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що за результатами ревізії виявлені суттєві порушення у вигляді втрат доходів до бюджету у звязку з чим складені вимоги КРУ.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем (Дніпропетровською митницею Міндоходів) подано апеляційну скаргу, згідно якої митний орган просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Наполягає на тому, що Вимога про усунення виявлених ревізією порушень винесена за відсутності у посадових осіб Контрольно-ревізійного управління повноважень для перевірки повноти нарахування митних зборів, оскільки до завдань та компетенції органів контрольно-ревізійної служби, відповідно до вимог чинного законодавства, перевірка правильності справляння митними органами митних зборів не належить.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідачем зазначено, що ревізія з питань фінансово-господарської діяльності Криворізької митниці проведена на виконання постанови Центрально-міського суду м. Кривого Рогу. За результатами перевірки складено акт та винесено вимогу про усунення виявлених ревізією порушень: відшкодування до бюджету суму заниженого збору за митне оформлення та вжити заходи дисциплінарного та матеріального впливу до винних посадових осіб за допущені порушення фінансової дисципліни. Не зазначення в акті перевірки винної особи, яка скоїла порушення при здійсненні митного оформлення, не спростовує наявність встановлених в акті порушень. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Прокурор в судовому засіданні просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, та таким, що не підлягає скасуванню.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що фінансовим органом проведена ревізія окремих питань фінансово-господарської діяльності Криворізької митниці за період з 29.10.2004р. по 13.01.2006р. За результатами ревізії складено Акт від 13.06.2006р. №3-24/62 з окремих питань фінансово-господарської діяльності Криворізької митниці (а.с.22-25, т.1). В акті зазначено, що нарахування та сплата збору за митне оформлення товарів та інших предметів (вид митного збору 003) відбувалася при митному оформленні не всіх вантажних декларацій за фактично витрачений час на їх оформлення , що призвело до втрат доходів бюджету на суму 476 695,02грн., в тому числі в 2004р. - 114 506,4грн., 2005р. - 360 774,62грн., 2006р. 1 414,0грн., чим порушено підпункти 1.1, 2.2.2. пункту 6.2 Наказу Державної митної служби України "Про затвердження Порядку справляння митних зборів, які нараховуються за вантажною митною декларацією" від 23.06.1998р. №363. Як зазначено в Акті ревізії, порушення виникло у зв'язку з відсутністю розпорядчого документу - дозволу Державної митної служби України щодо створення митного поста "Орджонікідзе" та внаслідок не застосування діючих нормативних актів, які регламентують стягнення відповідних зборів. 26.07.2006. Контрольно-ревізійним відділом в м. Кривому Розі винесено Вимогу про усунення виявлених ревізією порушень №3-15/2377, якою Криворізьку митницю зобов'язано:

- відшкодувати до державного бюджету суму заниженого збору за митне оформлення товарів та інших предметів - 184,8тис.грн.;

- вжити заходи дисциплінарного та матеріального впливу до винних посадових осіб за допущені порушення фінансової дисципліни.

Колегія суддів апеляційної інстанції встановила, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, норми Закону України від 26 січня 1993 року № 2939-ХІІ "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин - Закон України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні"), Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року N 499/2011.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином уповноважені державою органи не можуть на власний розсуд ухилятися від реалізації наданих їм повноважень, але й не мають права виходити за межі, встановлені законодавством.

Відповідно до п. 2 ст. 8 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" Головне контрольно-ревізійне управління України, контрольно-ревізійні управління в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі проводить у підконтрольних установах ревізії фінансово-господарської діяльності, використання і збереження фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильності визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, стану і достовірності бухгалтерського обліку та фінансової звітності.

Згідно з п.7, 8, 10 ст.10 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" Головному контрольно-ревізійному управлінню України, контрольно-ревізійним управлінням в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійним підрозділам (відділам, групам) у районах, містах і районах у містах надається право: пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, одержані підконтрольними установами, за незаконними угодами, без встановлених законом підстав та з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Таким чином, законні вимоги посадових осіб КРУ є обов'язковими до виконання керівниками та іншими службовими особами підконтрольних установ, оскільки вказаний обов'язок кореспондується з правом посадових осіб КРУ звертатись до суду з позовом щодо усунення виявлених порушень в разі незабезпечення підконтрольною установою виконання вимог.

Погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, наступне.

В силу Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року N 499/2011, Державна фінансова інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (пп. 4 п. 4 Положення про Держфінінспекцію (Указ N 499/2011)).

Відповідно до п. 6 зазначеного Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням про Держфінінспекцію (Указ N 499/2011) установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України від 26 січня 1993 року N 2939-XII "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю (КРУ, на час виникнення спірних правовідносин) надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю (КРУ) має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю (КРУ на час складення вимоги) спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, яка розглядається, контрольно-ревізійним управлінням пред'явлено вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена Верховним Судом України у постановах від 15 квітня 2014 року справа N 21-40а14, від 13 травня 2014 року справа N 21-89а14, від 18.09.2014 року справа 332а14.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції по суті є правильним, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці Міндоходів, правонаступником якої є Дніпропетровська митниця ДФС залишити без задоволення.

Постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2014 року у справі за позовом Дніпропетровської митниці Міндоходів до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області, за участю прокурора, про скасування вимоги залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.А. Проценко

Суддя: Л.П. Туркіна