Справа № 236/1274/15-а
Суддя: Саржевська І. В.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.06.2015 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

Головуючого судді - Саржевська І.В.

при секретарі - Олійник С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Красний Лиман справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 інспектора ДПС взводу БДПС УДАІ про визнання дій неправомірними та скасування постанови від 04.04.2015р серії ПС 1 № 166868 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, суд, -

ВСТАНОВИВ:

27.04.2015року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора ДПС взводу БДПС УДАІ ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови від 04.04.2015р серії ПС 1 № 166868 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, якою на нього накладено штраф у розмірі 425 гривень.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та просить їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить відмовити у задоволенні позову.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Завданням адміністративного судочинства, виходячи зі змісту ст. 2 КАС України, є захист прав, свобод і інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Стаття 6 КАС України передбачає, що кожному гарантується право на захист його прав, свобод і інтересів незалежним і неупередженим судом.

Згідно ст. 104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Правовідносини в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху регулюються: Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України, Інструкцією з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України.

Постановою відповідача від 04.04.2015р серії ПС 1 № 166868 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425грн, в зв*язку з тим, що він 04.04.2015року о 12год 35хв, на 673км а/д Київ-Довжанськ, поза населенним пунктом, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21063, номерний знак НОМЕР_1, не вімкнув ближнє світло фар, чим порушив п.9.8 ПДР України.

Копію вказаної постанови позивач отримав по пошті 22.04.2015 року, та не погодившись з постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, у визначений законом - ст.ст. 287-289 КУпАП, десятиденний строк для оскарження постанови, а саме: 27.04.2015 р звернувся з адміністративним позовом до суду.

Позивач в позовній заяві та поясненнях наданих суду зазначає, що оскаржувана постанова складена з грубими порушеннями норм діючого законодавства, бо 04.04.2015р о 12год 35хв, на ділянці 673км автошляху Київ Довжанськ, він керував транспортним засобом ВАЗ 21063, номерний знак НОМЕР_1, фари ближнього світла автомобіля були включені, тобто ПДР України не порушував.

Тому, позивач просить постанову інспектора ДАІ від 04.04.2015р скасувати, провадження по справі закрити.

Згідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, за яку законом передбачено адміністративна відповідальність.

Доказами відповідно до ст. 251 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) згідно зі ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень на підставі ч.3 ст.71 КАС України обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Але судом встановлено, що при винесені постанови про притягнення позивача до відповідальності, відповідачем - посадовою особою, було грубо порушено вимоги ст. 251 КУпАП, ст. 256 КУпАП, Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах внутрішніх справ України.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1, відносно якого складався протокол про адміністративне правопорушення, пояснення інспектору ДПС взводу БДПС УДАІ не надавав, але з якої причини невідомо.

Відповідачем в протоколі, в графі пояснень правопорушника, зазначено, що від отримання копій та підписів відмовився в присутності свідків. Але чи надавалась можливість останньому надати свої пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від підпису, в тексті протоколу не визначено.

Як позивач, та к і відповідач у судовому засіданні підтвердили, що свідки, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, очевидцями вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення - керування ним транспортним засобом ВАЗ 21063, номерний знак НОМЕР_1, поза населенним пунктом, без вімкнення ближнього світла фар, не були.

У судовому засіданні відповідач та позивач підтвердили, що дані свідки були свідками відмови ОСОБА_1 від підпису та одержання протоколу про адміністративне правопорушення і постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, інспектор ДПС взводу БДПС УДАІ повідомив, що вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП відео -фото записом не фіксувалось. Свідками вчинення такого правопорушення були працівники ДПС взводу БДПС УДАІ, але рапорти, відносно даного правопорушення, зазначені посадові особи, не складали. На теперішній час, ці свідки, з*явитись у судове засідання не можуть, оскільки перебувають в зоні АТО.

Жодних інших матеріалів, що підтверджували б факт вчинення адміністративного правопорушення (рапорти посадових осіб, заяви правопорушника, пояснення свідків, показання технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису) та могли бути визнані судом джерелами доказів, субєктом владних повноважень - інспектором ДПС взводу БДПС УДАІ ОСОБА_2, до адміністративного матеріалу (протоколу про адміністративне правопорушення, постанови у справі про про адміністративне правопорушення) не долучались, та до суду не надавались.

Тобто, в судовому засіданні не встановлено будь-яких доказів вини позивача у скоєнні правопорушення, що виключає його відповідальність за ст. 122 ч. 2 КУпАП на підставі постанови відповідача від 04.04.2015р.

Звернення позивача за захистом свого права безпосередньо до суду є правом позивача, і повністю узгоджується з рішенням Конституційного Суду України № 5-зп від 30.10.1997 року.

Тому суд вважає, що при розгляді справи встановлено наявність порушення прав позивача у сфері публічно-правових відносин.

Будь-яких доказів тому, що посадова особа діяла в межах норм і правил, встановлених законодавством, відповідач суду не надав.

Отже, за результатами розгляду справи суд вважає доведеним факт порушення саме відповідачем прав і законних інтересів позивача, якого було необґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності.

У звязку з цим, суд вважає, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст.11, 71, 86, 159, 163, 171-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною постанову інспектора ДПС взводу БДПС УДАІ ОСОБА_2 від 04.04.2015р ПС 1 № 166868 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП та скасувати її, провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом протягом десяти днів, через міськсуд.

Суддя: