Справа № 135/420/15-а
Суддя: Патраманський І. О.
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 135/420/15-а
Провадження у справі № 2-а/135/19/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2015 м. Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Патраманський І.О., розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижині Вінницької області про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у місті Ладижині Вінницької області щодо відмови у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку на 5 років. Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у місті Ладижині Вінницької області призначити та виплачувати йому пенсію як громадянину, який потерпів від Чорнобильської катастрофи, 4 категорії зі зниженням пенсійного віку на 5 років, з 01 січня 2015 року.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01.01.2015 року йому виповнилося 55 років, тобто виникло право на пенсію за віком на пільгових умовах. Є потерпілим від Чорнобильської катастрофи 4 категорії. 16.03.2015 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в місті Ладижин Вінницької області з письмовою заявою про призначення пільгової пенсії за віком. 17.03.2015 року отримав лист від Управління Пенсійного фонду України в місті Ладижин Вінницької області про відмову у призначенні йому пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років. Працював на підприємствах ООО «ЛУКОЙЛ Западная Сибирь» на території Російської Федерації протягом 1985-2008 років по вахтово-експедиційному методу організації роботи. Тобто його постійним місцем проживання в цей період був м. Ладижин Вінницької області, де проживала його сімя. Дружина ОСОБА_2 була зареєстрована, проживала і працювала з 09.04.1985 року по даний час в м. Ладижин Вінницької області. В період, коли він працював вахтово-експедиційним методом, а саме 20 січня 1988 року, у них народився син ОСОБА_3.

Відповідач у визначений строк надав суду свої заперечення, у яких позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, мотивуючи це тим, що дані трудової книжки позивача про роботу на території Росії протягом 1985-2008 років суперечать даним довідки № 211 від 24.03.2015 року про його постійне проживання на території м.Ладижин (зоні посиленого радіологічного контролю), тобто, з 09.04.1985 року по даний час. Отже, станом на 01.01.1993 року не має 4 років постійного проживання чи роботи у зоні посиленого радіологічного контролю. Враховуючи зазначене, на даний час підстав для призначення пенсії по віку зі зниженням пенсійного віку згідно ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" недостатньо.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просили суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник управління Пенсійного фонду України у м. Ладижин Вінницької області у судове засідання не зявився, надіславши заяву, в якій просив справу розглянути без його участі.

Заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 01.01.2015 року ОСОБА_1 виповнилося 55 років, тобто виникло право на пенсію за віком на пільгових умовах. Позивач є потерпілим від Чорнобильської катастрофи 4 категорії. 16.03.2015 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в місті Ладижин Вінницької області з письмовою заявою про призначення пільгової пенсії за віком. 17.03.2015 року отримав лист від Управління Пенсійного фонду України в місті Ладижин Вінницької області про відмову у призначенні йому пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років. Працював на підприємствах ООО «ЛУКОЙЛ Западная Сибирь» на території Російської Федерації протягом 1985-2008 років по вахтово-експедиційному методу організації роботи. Його постійним місцем проживання в цей період був м. Ладижин Вінницької області, де проживала сімя. Дружина ОСОБА_2 була зареєстрована, проживала і працювала з 09.04.1985 року по даний час в м. Ладижин Вінницької області. В період, коли ОСОБА_1 працював вахтово-експедиційним методом, а саме 20 січня 1988 року, у них народився син ОСОБА_3.

Ці факти стверджуються сукупністю доказів та вимогами законів.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно статті 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з приписами статті 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Відповідно до ч. 3,4 ст.15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

У відповідності до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно з якою потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або працюють у зоні посиленого радіоекологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років мають право на призначення та виплату пенсії із зменшенням пенсійного віку на 2 роки за умови постійного проживання або постійної роботи у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період, та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років, яка провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, із даної норми закону вбачаються альтернативні підстави для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку: або постійне проживання, або постійна робота.

При цьому, згідно з частиною 3 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» призначення та виплата пенсій, особам які мають право на її отримання із зменшенням пенсійного віку, провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено право на призначення пенсії за віком виникає після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше п'яти років.

Статтею 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що заява про призначення пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій регулюється Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року.

Відповідно до п.п. «ґ» п. 7 вищезазначеного Порядку документами, що засвідчують особливий статус особи, є: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із використанням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

При цьому, згідно з п. 38 Порядку - орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, 24.11.2004 року отримав посвідчення громадянина, який потерпілий від Чорнобильської катастрофи серія В-І № 078330 (категорія 4). Вказане посвідчення відповідає вимогам абз.3 ст.5 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року №51 «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У відповідності до ст.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Згідно ст.10 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року № 51 видача посвідчень провадиться зокрема іншим потерпілим обласними державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання. Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний термін з дня надходження необхідних документів до органу, що видає посвідчення. У разі встановлення цими комісіями факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії посвідчення на підставі рішення комісії підлягає вилученню.

В судовому засіданні встановлено, що належність позивача до особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи 4 категорії ніким не оспорювалась, а тому посвідчення є чинним і воно вказує на те, що позивач має право на користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій. Різного роду довідки є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Чинність посвідчення вказує і на той факт, що позивач згідно абз.3 п.3 ст.14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року №51, станом на 01.01.1993 прожив або відпрацював у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років.

Як вбачається із довідки № 2017 від 30.12.2014, виданої комунальним підприємством Ладижинської міської ради «Ладжитлосервіс» ОСОБА_1 з 11.04.1995 року по даний час зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1. Даний населений пункт, згідно Переліку населених пунктів Вінницької області, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок катастрофи, затвердженого постановою КМ України № 106 від 23.07.1991 року та розпорядженням КМ України № 17 від 12.01.1993 року, відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

У судовому засіданні встановлено, що реєстрація місця проживання ОСОБА_5, що зазначається у довідці Ладижинської міської ради та у паспорті позивача, також ніким не оспорювалась.

Факт постійного проживання позивача за вказаним вище місцем реєстрації з 21.03.1986 року по даний час підтверджується також дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_1 працював на підприємствах ООО «ЛУКОЙЛ Западная Сибирь» на території Російської Федерації протягом 1985-2008 років по вахтово-експедиційному методу організації роботи.

Тобто його постійним місцем проживання в цей період був м. Ладижин Вінницької області, де проживала його сімя. Його дружина ОСОБА_2 була зареєстрована, проживала і працювала з 09.04.1985 року по даний час в м. Ладижин Вінницької області. Що підтверджується довідкою про склад сімї № 211 від 24.03.2015 року, виданою комунальним підприємством Ладижинської міської ради «Ладжитлосервіс».

З свідоцтва про одруження серії ІІІ-АН № 260735, виданого 18.12.1981 року Відділом РАЦС м.Волгодонск Ростовської області, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2, 18.12.1981 року зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 1705.

З свідоцтва про народження серії ІІІ-АМ № 478282, виданого Ладижинським відділом РАЦС Тростянецького району Вінницької області вбачається, що 20.01.1988 в м. Ладижин Вінницької області народився ОСОБА_3, батьками якого записані: батько ОСОБА_1, мати ОСОБА_2

Поясненнями свідків: ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтверджується факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із сім'єю з 1985 року по даний час в м. Ладижині Вінницької області, ведення з дружиною спільного господарства та побуту. При цьому зазначили, що дійсно позивач працював з 1985 по 2008 рік на території Російської Федерації, проте його робота носила вахтовий характер, що дозволяло позивачу щомісячно приїжджати та на тривалий термін залишатись за місцем свого постійного проживання в м. Ладижині. На території Російської Федерації в нього не було ні постійного житла, ні умов для належного проживання, в цьому навіть не було необхідності, оскільки відпрацювавши встановлений період часу, він відразу ж повертався до своєї сім'ї в м. Ладижин Вінницької області.

Суд прийшов до висновку, що позивач, у відповідності до п.2 ст.55 Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на призначення пенсії за віком зі зниженням, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсійного віку на 5 років. Як наслідок цього позивач має право звернутися до суду з заявою про зниження пенсійного віку.

Позивачем сплачено судовий збір у сумі 73,08 грн.

Відповідач звільнений від сплати судового збору згідно п.18 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.46 Конституції України, ст.15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ст. ст. 14, 15, 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.26 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 8-11, 18, 71, 122, 160, 161, 162, 267 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного Фонду України в місті Ладижин Вінницької області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії із зниженням пенсійного віку на 5 років на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в місті Ладижин Вінницької області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію як громадянину, який потерпів від Чорнобильської катастрофи, 4 категорії зі зниженням пенсійного віку на 5 років, у відповідності до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 01 січня 2015 року.

Стягнути із Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 73,08 (сімдесят три гривні 08 коп.) судових витрат.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Ладижинський міський суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: