Справа № 809/2127/14
Суддя: Ліщинський Андрій Михайлович
Дата ухвалення: 2015-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2015 року Справа № 876/9058/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2014 року у справі за позовом Вайтєкаускаса Вітаутаса Альгірдо до Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про визнання протиправними дій та бездіяльності, скасування постанови та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

01.07.2014 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання дії відповідача в особі старшого державного виконавця Брошняка В.В., що проявились у винесенні 05.03.2014 року постанови про відновлення виконавчого провадження ВП №41564120 з примусового виконання постанови №3-2532/2010 від 24.12.2010 року неправомірними; про визнання бездіяльності відповідача в особі старшого державного виконавця Брошняка В.В., що проявились у ненаданні шляхом направлення на адресу реєстрації проживання боржника копії винесеної 05.03.2014 року постанови про відновлення виконавчого провадження ВП №41564120 неправомірною; про скасування винесену 05.03.2014 року відділом державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції постанову про відновлення виконавчого провадження ВП №41564120 з примусового виконання постанови №3-2532/2010 від 24.12.2010 року.

24.07.2014 року позивач до початку судового розгляду справи по суті подав письмову заяву про зміну позовних вимог, доповнивши позовну заяву вимогами 2а, 2а-1, 2а-2, 2а-3, 2а-4, 2а-5, 2а-6, 3а та 3б.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.07.2014 року судом прийнято заяву про зміну позовних вимог в частині позовних вимог 3а та 3б, а саме: зобовязати відповідача винести постанову про закриття виконавчого провадження ВП №41564120 (на основі ч.2 ст.30, п.6 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження») та надіслати виконавчий документ до суду, який його видав та зобовязати субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення відповідно. Позовна заява в частині позовних вимог 2а, 2а-1, 2а-2, 2а-3, 2а-4, 2а-5, 2а-6 повернута позивачу з усіма доданими документами.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.05.2014 року він звернувся до відповідача із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ВП №41564120 та виготовлення копій всіх документів. Згідно листа-відповіді посадова особа відповідача вручила йому незавірену копію постанови про відновлення виконавчого провадження від 05.03.2014 року ВП №41564120. Вважає дану постанову незаконною та протиправною, оскільки остання прийнята у виконавчому провадженні з виконання постанови Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області по справі №3-2532/2010р. від 24.12.2010 р. про стягнення з Вайтєкаускаса Вітаустаса Альгірдо на користь держави штрафу в розмірі 510 грн., а тому всі виконавчі дії повинні здійснюватись відділом ДВС Калуського міськрайонного управління юстиції.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2014 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Брошняка В.В. щодо ненаправлення копії постанови про відновлення виконавчого провадження від 05.03.2014 року боржнику у виконавчому провадженні №41564120. Визнано незаконною та скасовано постанову про відновлення виконавчого провадження, винесену 05.03.2014 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Брошняком В.В. у виконавчому провадженні №41564120. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову повністю.

В апеляційній скарзі покликається на те, що постанова про відновлення виконавчого провадження від 05.03.2014 року є законною та немає жодних підстав для її скасування. Крім цього копію постанови про відновлення виконавчого провадження направлено боржнику простою кореспонденцією, що підтверджується супровідною заявою та відміткою у журналі вихідної кореспонденції.

В разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року № 2453-VI).

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її задовольнити частково з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач живе і працює в м.Калуші, а тому виконавче провадження було безпідставно передане до ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції.

Суд першої інстанції також зазначив, що підлягає задоволенню і позовна вимога про визнання неправомірною бездіяльність старшого держаного виконавця щодо не направлення копії постанови про відновлення виконавчого провадження боржнику, оскільки відповідач не надав суду доказів відправлення даної постанови, а саме: реєстру поштових відправлень.

Проте, колегія суддів вважає, що даний висновок суду першої інстанції не можна визнати частково обґрунтованим.

Згідно ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Частиною 1 ст.195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами, що постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області по справі №3-2532/2010р. від 24.12.2010 р. Вайтєкаускаса Вітаутаса Альгірдо визнано винним за ст.122 ч.3 КпАП України та призначено стягнути штраф у розмірі 510 грн. (а.с. 138).

Дана постанова 03.02.2011 року набрала законної сили та направлена для виконання у ВДВС Калуського МУЮ в Івано-Франківській області.

23.09.2013 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Калуського МУЮ в Івано-Франківській області винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) (ВП 41564120) з примусового виконання постанови №3-2532/2010р. від 24.12.2010 р. на підставі п.8 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 29).

На підставі цього вказане виконавче провадження було передано для виконання до ВДВС Івано-Франківського МУЮ та 21.01.2014 року старшим державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП 41564120) (а.с. 31).

Однак, 30.01.2014 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Івано-Франківського МУЮ винесено постанову про закінчення даного виконавчого провадження на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби (а.с. 32).

В подальшому постанова про закінчення виконавчого провадження була скасована начальником ДВС Івано-Франківського МУЮ, а 05.03.2014 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Івано-Франківського МУЮ винесено постанову про відновлення виконавчого провадження (ВП 41564120) (а.с.37).

Згідно з ст.124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1, 2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті; ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Згідно ч.1, 5 ст.20 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

У разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з'ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу.

Згідно вищенаведеного колегія суддів погоджується з висновком суду прешої інстанції про те, що позивач живе і працює в м.Калуші, а тому виконавче провадження було безпідставно передане до ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції, а тому постанова про відновлення виконавчого провадження є незаконною та підлягає скасуванню.

Проте колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що визнано неправомірною бездіяльність старшого держаного виконавця щодо не направлення копії постанови про відновлення виконавчого провадження боржнику з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно матеріалів справи, а саме журналу реєстрації вихідної кореспонденції, колегією суддів встановлено, що відповідачем 11.03.2014 року направлено позивачу копію постанови про відновлення виконавчого провадження. (а.с.81)

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які частково спростовують правову позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов частково до помилкового висновку, оскільки позивачу направлено копію постанови про відновлення виконавчого провадження

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги являються частково суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.3, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції задовольнити частково, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2014 року у справі №809/2127/14 скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову про відновлення виконавчого провадження, винесену 05.03.2014 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Брошняком В.В. у виконавчому провадженні №41564120.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді О.І.Довга

І.І.Запотічний