Справа № 822/2034/15
Суддя: Ніколайчук М.Є.
Дата ухвалення: 2015-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/2034/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участі:представників сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Старокостянтинівського міжрайонного прокурора до Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області 3-тя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування наказів, -

ВСТАНОВИВ:

В позові до суду прокурор вказує, що наказами Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області за № 22-2062/14-15-СГ та № 22-2064/14-15-СГ від 31.03.2015 ОСОБА_3 надано дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення загальною площею 43,2378 га (орієнтовна нормативно-грошова оцінка ділянок складає 1330,7 тис. грн.), розташованих за межами населених пунктів Пашковецької сільської ради Старокостянтинівського району з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що спірні накази не відповідають вимогам земельного законодавства України та прийнятті відповідачем всупереч законодавчо встановленій процедурі набуття права на земельні ділянки з метою ведення фермерського господарства, а саме: в порушення ст.7 Закону України "Про фермерське господарство" ОСОБА_3 у заявах про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо оформлення права користування земельними ділянками для створення фермерського господарства зазначено землі на території за межами населених пунктів Віньковецького, Дунаєвецького, Старокостянтинівського, Старосинявського та Ярмолинецького районів для ведення фермерського господарства., які розташовані не єдиним масивом та на значній відстані одна від одної; не обґрунтовано розмірів земельних ділянок з урахуванням можливості їх обробітку, необхідність отримання таких великих площ земельних ділянок, не зазначив при цьому самі перспективи діяльності фермерського господарства, не надав підтвердження наявності необхідної для обробітку такої площі землі техніки.

Прокурор в судовому засіданні позов підтримав та підтвердив обставини, на які посилається у позовній заяві, просив суд задовольнити позовні вимогиі.

Представник відповідача вимоги позивача вважає необґрунтованими, просить суд відмовити в їх задоволенні, зазначає, що оскаржувані накази видані у відповідності до вимог чинного законодавства та в межах повноважень Головного управління Держземагенства за наслідками розгляду заяв громадянина ОСОБА_3. та доданих до них документів.

Представник третьої особи на стороні відповідача в судове засідання не з"явився, відношення до позовних вимог не вказав.

Повноваження прокурорів, організація, засади та порядок діяльності прокуратури визначається Конституцією України, Законом України "Про прокуратуру", іншими законодавчими актами (зокрема Кодексом адміністративного судочинства).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про прокуратуру" органи прокуратури України вживають заходів до усунення порушень закону, від кого б вони не виходили, поновлення порушених прав і притягнення у встановленому законом порядку до відповідальності осіб, які допустили ці порушення.

Пунктом 6 ч. 2 ст. 20 Закону України "Про прокуратуру" визначено що при здійсненні прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів прокурор має право звертатись до суду з заявами про захист прав і законних інтересів громадян, держави, а також підприємств та інших юридичних осіб.

Відповідно до ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. За наявності підстав, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, з метою представництва громадянина або держави прокурор, зокрема, має право в порядку, передбаченому процесуальним законом звертатися до суду з позовами (заявами, поданнями).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 року N 3-рп/99 інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Враховуючи те, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

В силу ст.37 Закону України "Про прокуратуру" право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору України, прокурорам Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя, спеціалізованих прокуратур (на правах обласних), міжрайонним прокурорам, прокурорам міст, районів, районів у містах та прирівняних до них спеціалізованих прокуратур, їх першим заступникам і заступникам.

Згідно ч.2 ст.60 КАС України з метою представництва інтересів громадянина або держави в адміністративному суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з адміністративним позовом (поданням), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження в якій відкрито за адміністративним позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами для представництва інтересів громадянина або держави. При цьому прокурор повинен надати адміністративному суду докази, які підтверджують неможливість громадянина самостійно здійснювати представництво своїх інтересів.

Прокурор, який звертається до адміністративного суду в інтересах держави, в позовній заяві (поданні) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до адміністративного суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Суд встановив, що наказами Головного управління Держаземагенства у Хмельницькій області № 22-2062/14-15-СГ та № 22-2064/14-15-СГ від 31.03.2015 якими ОСОБА_3 надано дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення загальною площею 43,2378 га (орієнтовна нормативно-грошова оцінка ділянок складає 1330,7 тис. грн.), розташованих за межами населених пунктів Пашковецької сільської ради Старокостянтинівського району з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства.

Зазначені накази були прийняті на підставі розгляду заяв ОСОБА_3 та доданих до них документів (документи, що підтверджують наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (копія диплому), а також був наданий графічний матеріал зазначення бажаного місце розташування земельних ділянок).

Досліджуючи протиправність спірних наказів Головного управління Держаземагенства у Хмельницькій області, якими гр. ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок на території за межами населених пунктів для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення суд бере до уваги, що питання надання земельних ділянок державної або комунальної власності в оренду для створення фермерських господарств регулюється Земельним кодексом України та Законом України «Про фермерське господарство».

Відповідно до частин 1, 2 статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про фермерське господарство» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації.

У заяві зазначаються бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Частиною 7 статті 7 Закону України «Про фермерське господарство» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури.

Суд встановив, що ОСОБА_3 звернувся із заявами до відповідача про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо оформлення права користування земельними ділянками за межами населених пунктів із земель сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, які не є єдиним масивом.

Крім того суд зазначає, що у поданих заявах ОСОБА_3 не обґрунтував розміри вищевказаних земельних ділянок з урахуванням можливості їх обробітку, необхідність отримання таких великих площ земельних ділянок, не зазначив при цьому самі перспективи діяльності фермерського господарства та не надав підтвердження наявності необхідної для обробітку такої площі землі техніки. Також, всупереч законодавства у зазначених заявах відсутня інформація про кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд робить висновок, що оскаржувані накази Головного управління Держземагенства в Хмельницькій області не відповідають вимогам земельного законодавства.

Аналогічна позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 22.01.2014 року №К/800/40388/13.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись ст.ст.158-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати незаконними та скасувати накази Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області про надання ОСОБА_3 на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства розташованих за межами населених пунктів Пашковецької сільської ради Старокостянтинівського району: № 22-2062/14-15-СГ від 31.03.2015 та 22-2064/14-15-СГ від 31.03.2015.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 10 червня 2015 року 17:20

Постанова не набрала законної сили

Суддя/підпис/ОСОБА_1
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1