Справа № 823/1143/15
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/1143/15 Головуючий у 1-й інстанції: Рідзель О.А. Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

17 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства «Міський водоканал» на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 18.05.2015 року у справі за їх позовом до Черкаського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

КП «Міський водоканал» звернлився до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Черкаського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування рішення від 15.04.2015 року № 11-р/к по справі 04-21-18/14 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу».

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 18.05.2015 року позивачу надано строк для усунення недоліків його адміністративного позову, оскільки: у позовній заяві від 14.05.2015 № 369 (вхідний номер Черкаського окружного адміністративного суду № 6979/15 від 14.05.2015), не вказано дати підписання позовної заяви, а також відсутні будь-які документи на підтвердження того, що ОСОБА_2 є директором КП «Міський водоканал» та документи, що уповноважують його на підписання позовної заяви.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати незаконну, на його думку, ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до того ж суду для продовження розгляду. При цьому апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необєктивність оскаржуваного рішення, порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Залишаючи адміністративний позов без руху, суд першої інстанції посилається на ч. 4, ч. 5 ст. 106 та п. 7 ст. 56 КАС України.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 106 КАС України позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її підписання.

Згідно п. 5 ст. 106 КАС України одночасно з позовною заявою подається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника.

За п. 7 ст. 56 КАС України законним представником органу, підприємства, установи, організації в суді є його керівник чи інша особа, уповноважена законом, положенням, статутом.

З матеріалів справи, зокрема, адміністративного позову, слідує, що КП «Міський водоканал» подали вказаний позов за вих. № 369 від 14.05.2015 року (перший аркуш адміністративного позову а.с. 3). Отже, твердження суду першої інстанції про відсутність дати підписання адміністративного позову є помилковими, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Крім того, серед додатків адміністративного позову зазначено та було до нього додано: копі. наказу про призначення директором КП «Міський водоканал» ОСОБА_2, а також копію Статуту КП «Міський водоканал».

У відповідності до п. 6.1. Статуту КП «Міський водоканал» управління підприємством здійснює його керівник.

Наймання керівника здійснюється засновником шляхом укладення з ним контракту (п. 6.2. Статуту).

З преамбули Статуту вбачається, що КП «Міський водоканал» засноване на комунальній власності територіальної громади м. Золотоноша і підпорядковане Золотоніській міській раді.

Пунктом 6.3 ст. 6 Статуту КП «Міський водоканал» визначено, що керівник підприємства: …; діє без довіреності від імені підприємства; представляє його в усіх установах та організаціях; … .

Наказом № 29-к від 05.04.2011 року по особовому складу «Про призначення директора», прийнятого на виконання розпорядження Золотоніського міського голови № 45-к від 05.04.2011 року, визначено: До виконання службових обовязків директора підприємства приступаю з 05.04.2011 року з оплатою згідно контракту».

Проаналізувавши в сукупності вказані приписи Статуту, апеляційна інстанція приходить до однозначного висновку, що керівником КП «Міський водоканал» являється його директор ОСОБА_2, а, отже, у останнього є всі повноваження на підписання та подачу адміністративного позову від імені вказаного підприємства.

Судом першої інстанції не надано жодної правової оцінки зазначеним вище обставинам.

При цьому, судова колегія не може не зауважити, що судом першої інстанції повинні були враховуватися положення ст. 6 КАС України, яка гарантує право на судовий захист.

Вказана правова норма передбачає гарантоване право кожному на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена. До адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці також наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

З тексту ст. 6 Конвенції прямо витікає, що доступність правосуддя є невід'ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 р., ЄСПЛ дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід'ємне право особи на доступ до суду.

Таким чином, зміст права на захист полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Наведене вище дає підстави судовій колегії прийти до однозначного висновку про помилковість висновку суду першої інстанції щодо залишення позову без розгляду, з огляду на те, що при цьому не було враховано предмету спору, вимог ст. 6 КАС України, а також європейських стандартів у сфері судового захисту.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Позивачем подано адміністративний позов поданий з дотриманням вимог ч. 4, ч. 5 ст. 106 та п. 7 ст. 56 КАС України, а вказані в спірній ухвалі обставини не знайшли свого підтвердження та обґрунтування під час апеляційного розгляду справи.

За таких підстав колегія суддів знаходить, що ухвала суду першої інстанції, за змістом якої позивачу надано строк для усунення недоліків адміністративного позову підлягає скасуванню. Дану справу належить повернути до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження та продовження судового розгляду.

Згідно зі ст. 199 КАС України за наслідками апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду і постановити нову з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Отже, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи для провадження розгляду.

Керуючись, ст.ст.3, 15, 17, 19, 195, 196, 199, 205, 206 КАС України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Міський водоканал» задовольнити.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 18.05.2015 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження та продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення і не може бути оскаржена, оскільки не перешкоджає подальшому руху справи.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Кобаль М.І.

Карпушова О.В.