Справа № 2-а-2286/10/0216
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2011-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-2286/10/0216
У Х В А Л А

21 червня 2011 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Сапальової Т.В., Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву Управління Пенсійного фонду України у Мурованокуриловецькому районі про перегляд постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2011 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Мурованокуриловецькому районі про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Мурованокуриловецькому районі Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії.

Постановою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 13.12.2010 року позов задоволено, а саме: визнано незаконними дії управління Пенсійного фонду України в Мурованокуриловецькому районі Вінницької області щодо нарахування ОСОБА_1 пенсії в розмірах інших, ніж передбачено ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Мурованокуриловецькому районі Вінницької області призначити, нарахувати і виплатити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, державну пенсію по ІІ групі інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, встановивши її розмір не менше 8 мінімальних пенсій по віку та нарахувати і виплатити додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 80% мінімальної пенсії по віку, виходячи з розміру мінімальної пенсії, передбаченого ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з подальшим її перерахунком у звязку зі зміною його розміру.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в які просить суд скасувати постанову Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 13 грудня 2010 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2011 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, постанову Мурованокуриловецького районного суду від 13 грудня 2010 року змінено та зазначено період за який порушені права позивача підлягають захисту, а саме : з 06.06.2010 року по 06.12.2010 року. Постанова суду набрала законної сили, її зміст містить посилання на порядок та строки її оскарження.

20.05.2011 року до Вінницького апеляційного адміністративного суду надійшла заява від начальника Управління Пенсійного фонду України у Мурованокуриловецькому районі про перегляд постанови суду від 07.04.2011 року прийнятої Вінницьким апеляційним адміністративним судом за нововиявленими обставинами. Як нововиявлену зазначає ту обставину, що при винесені постанови колегія суддів припустилась помилки та прийняла рішення про стягнення пенсії за період з 06.06.2010 року по 06.12.2010 року, не звернувши увагу, що відповідно до протоколу 311 від 01.12.2010 року ПТК "Призначення пенсій" ОСОБА_1 пенсія була призначена лише з 01.12.2010 року.

До суду апеляційної інстанції сторони не зявились, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає розгляду справи.

Явка сторін судом апеляційної інстанції не визнавалась обовязковою.

Згідно п.п. 2 п. 1 статті 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи викладені в заяві, колегія суддів знаходить, що заява про перегляд справи за нововиявленими обставинами підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 Кодексу адміністративного судочинства України особи, які брали участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами (ч. 1 ст. 245 КАС України).

Згідно з ч. 2 ст. 245 КАС України підставами для перегляду рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі , яка звернулася із заявою, на час розгляду справи; встановлення вироком суду, що набрав законної сили завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути; встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішення справи, якщо рішення суду ще не виконано.

Виходячи зі змісту наведеної статті, новоявленими обставинами є факти, що не були та не могли бути відомі сторонам у справі.

Управління Пенсійного фонду України у Мурованокуриловецькому районі в своїй заяві зазначило, що при винесені постанови колегія суддів припустилась помилки та прийняла рішення про стягнення пенсії за період з 06.06.2010 року по 06.12.2010 року, не звернувши увагу, що відповідно до протоколу 311 від 01.12.2010 року ПТК "Призначення пенсій" ОСОБА_1 пенсія була призначена лише з 01.12.2010 року.

Про ухвалу суду апеляційної інстанції та про дані обставини апелянт дізнався лише 19.05.2011 року, тобто тоді, коли отримав постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду.

Встановлений ст.247 КАС України строк подання заяви про перегляд рішення у звязку з нововиявленими обставинами заявником, згідно наданих документів, дотриманий.

Колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення заяви з послідуючим скасування постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2011 року виходячи з наступного:

Як вже зазначалось вище, постановою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 13.12.2010 року позов задоволено. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2011 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, постанову Мурованокуриловецького районного суду від 13 грудня 2010 року змінено та зазначено період за який порушені права позивача підлягають захисту, а саме : з 06.06.2010 року по 06.12.2010 року. Постанова суду набрала законної сили, її зміст містить посилання на порядок та строки її оскарження.

Проаналізувавши обставини справи та норми чинного законодавства, судова колегія приходить до висновку про необхідність скасування постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2011 року за нововиявленими обставинами, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є ліквідатором наслідків Чорнобильської катастрофи, віднесений до І категорії постраждалих внаслідок аварії на ЧАЕС (посвідчення серії А № 099214), пенсіонером та інвалідом II групи, внаслідок захворювання пов'язаного із ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС та отримує пенсію та користується правами і пільгами, передбаченими Законом України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з частиною 1 статті 39 вищевказаного Закону, пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата до пенсії, яка становить у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Відповідно до статті 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи особам, віднесеним до постраждалих 1 категорії, що є інвалідами 2 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

У частині 3 статті 54 цього Закону, передбачено, що в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів 2 групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8-ми мінімальних пенсій за віком.

Всупереч статей 39, 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Позивачу вказані доплати виплачувалися частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року Постановою Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року та Постановою Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 року, а не в розмірі, як того вимагає вказаний Закон.

З огляду на те, що Закон України Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи має вищу юридичну силу в порівняні з Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року, Постановою Міністрів України №530 від 28.05.2008 року та Постановою Кабінету Міністрів України №654 від 16.07.2008 року Відповідач неправомірно виплачував додаткову пенсію в меншому розмірі ніж це передбачено статтями 39, 50, 54 зазначеного Закону.

Своїми діями Відповідач допустив звуження змісту та обсягу прав та свобод Позивача, передбачених статтею 22 Конституції України, в якій зазначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

При цьому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що розмір мінімальної пенсії за віком необхідно обраховувати відповідно до частини 1 статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги положення частини 3 статті 28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації Позивачем конституційної гарантії, встановленої статтею 46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої статтею 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни та статтями 39, 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст. 253 КАС України суд може скасувати постанову чи ухвалу у справі і прийняти нову постанову. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції.

Оскільки в судовому засіданні наявність нововиявлених обставин знайшла своє підтвердження, це свідчить про необхідність задоволення заяви Управління Пенсійного фонду України у Мурованокуриловецькому районі Вінницької області про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2011 року по справі.

При цьому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

За таких обставин, оцінюючи у сукупності наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів вважає постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2011 року є такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а постанова Мурованокуриловецького районного суду від 13 грудня 2010 року такою, що постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому має бути залишеною без змін відповідно до вимог ст. 200 КАС України.

Керуючись ст. 245 - 250, 252, 253 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву Управління Пенсійного фонду України у Мурованокуриловецькому районі про перегляд постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.04.2011року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Мурованокуриловецькому районі про визнання дій неправомірними та зобов"язання здійснити перерахунок та виплату пенсії за нововиявленими обставинами задовольнити.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2011 року скасувати .

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Мурованокуриловецькому районі - залишити без задоволення, а постанову Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 13 грудня 2010 року - залишити без змін .

Ухвала набуває законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст.212 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Сапальова Т.В.

ОСОБА_2

З оригіналом згідно:

секретар