Справа № 759/16906/14-а
Суддя: Борденюк В. В.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

пр. № 2-а/759/17/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Борденюк В.В.,

при секретарі: Трегубенку М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі міста Києва про визнання неправомірною бездіяльність та зобов'язання провести поновлення виплати раніше призначеної пенсії,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 представник позивача звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі міста Києва в якому просив зобов'язання провести поновлення виплати раніше призначеної пенсії ОСОБА_1.

В обґрунтування заявлених вимог адміністративного позову вказував на те, що ОСОБА_1 станом на 2014 рік постійно проживає у Сполучених Штатах Америки. Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі міста Києва відмовило останній у поновленні раніше призначеній пенсії.

Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 року визнано неконституційними положення п. 2 частини 1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які втратили силу з моменту прийняття Конституційним судом України рішення.

Дане рішення за своїм змістом надає висновок щодо неконституційності положень Закону щодо осіб, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Відповідно ч.2 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому ст. 46 цього Закону.

Представник позивача вважає, що після ухвалення рішення Конституційним Судом України у нього відновилося право на отримання раніше нарахованої та призначеної пенсії, а у відповідача відновився обов'язок поновити виплату пенсії та виплатити її на першу вимогу пенсіонера.

Відповідно ч.1 ст. 46 Закону нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 8 Закону право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення»

Пунктом 15 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії здійснюється за документами, що є у пенсійній справі, та відповідають вимогам законодавства, що діяло на момент призначення цього виду пенсії.

Відповідно ч.1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заява про призначенні (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідчені нотаріально.

Виходячи з того, що документи на поновлення йому виплати пенсії були подані відповідачу його представником, який мав належно оформлені повноваження, вважає дії відповідача в цій частині також протиправними.

Згідно з п. 15 даного Порядку поновлення виплати раніше призначеної пенсії здійснюється за документами, що є у пенсійній справі, та відповідають вимогам законодавства, що діяло на момент призначення цього виду пенсії.

Поновлення пенсії здійснюється за матеріалами, що є в пенсійній справі, з урахуванням додатково наданих документів.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги заявленого адміністративного позову та просив їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позові та на порушення його прав відповідачем.

Представник відповідача Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва проти позову заперечував.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Судом встановлено, що Логівнова Марія відповідно до паспорту громадянина СССР для виїзду за кордон є громадянином України, народилася 01.11.1924 року.

Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з довіреності, виданої секретарем штату Каліфорнія Сполучених Штатів Америки у місті Лос Анджелес30 серпня 2013 року громадянка України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер у штаті Каліорнії НОМЕР_1, проживає на території США.

Представник позивача у письмових поясненнях вказав про те, що позивачка до отримував пенсію за віком в УПФУ в Святошинському районі м. Києві.

24.12.2013 року представник позивача звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі міста Києва з заявою про поновлення виплати йому пенсії за віком.

Листом № 2389/9-П від 27.12.2013 року відповідачем було відмовлено позивачу в поновленні виплати пенсії у зв'язку з тим, що питання виплати пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за її межі потребує врегулювання.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 4 даної статті іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч.1 ст.44 даного Закону заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

За правилами ч.ч.1 та 5 ст.45 Закону пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до п.16 Постанови від 25.11.2005 року № № 22-1»Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Згідно з п.29 Положення за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка уповноважених органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування.

Іноземні громадяни та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання (реєстрації).

В статті 30 даного порядку передбачено, що документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, засвідчених у нотаріальному порядку або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі, якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, подається копія з неї, засвідчена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

Відповідно до листа з Святошинського РВ ГУ ДМС України в місті Києві від 27.03.2015 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка Київської області, Святошинським РВ ГУ ДМС України в місті Києві паспортом громадянина України не документувалась.

Згідно листа з УПФУ в Святошинському районі міста Києва від 24.03.2015 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на обліку в УПФУ в Святошинському районі міста Києва не перебувала і не перебуває.

Із викладеного вбачається, що позивачка із заявою про призначення пенсії до відповідача не зверталась, пенсія даним органом йому не призначалася і не виплачувалася.

Крім того, представник позивача не спростовував того, що позивач не перебував та не перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України в Святошинському районі м. Києва, будь-якого рішення по суті з призначення та виплати пенсії даним відповідачем не приймалось.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку, що права позивача з боку відповідача порушені не були, а тому правові підстави для задоволення його вимог відсутні.

Керуючись ст.ст. 8, 44, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст.ст. 2, 9, 69-71, 89, 94, 97, 183-2 КАС України,суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі міста Києва про визнання неправомірною бездіяльність та зобов'язання провести поновлення виплати раніше призначеної пенсії

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: