Справа № 2-а-4/12
Суддя: Яківчик І. В.
Дата ухвалення: 2012-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 2-а-1582/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2012 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд

Чернiвецької областi в складi:

головуючого суддi ОСОБА_1

при секретарi ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

за участю

позивача, представника позивача ОСОБА_5, представників відповідача ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та представника третьої особи ОСОБА_8

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м.Сторожинець справу за позовом ОСОБА_9 до Михальчанської сільської ради, треті особи ОСОБА_10, ОСОБА_11 про визнання незаконними та скасування рішень № 145-4/2011, № 147-4/2011, 152-4/2011 четвертої сесії шостого скликання Михальчанської сільради від 14 квітня 2011 року про відмову в задоволенні заяви про надання згоди на виготовлення технічної документації про передачу в оренду земельної ділянки 0,0492 га, про відмову в закріпленні земельної ділянки згідно з планом забудови та про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки безоплатно у приватну власність ОСОБА_10 орієнтовною площею 0,56 га.

встановив:

ОСОБА_9 звернувся в суд iз позовом, який в ході судового розгляду доповнив, про визнання незаконними та скасування рішень № 145-4/2011, № 147-4/2011, 152-4/2011 четвертої сесії шостого скликання Михальчанської сільради від 14 квітня 2011 року про відмову в задоволенні заяви про надання згоди на виготовлення технічної документації про передачу в оренду земельної ділянки 0,0492 га, про відмову в закріпленні земельної ділянки згідно з планом забудови та про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки безоплатно у приватну власність ОСОБА_10 орієнтовною площею 0,56 га. зазначивши, що 01 березня 2011 року він звернувся із заявою № 78 до Михальчанської сільради про надання йому згоди на виготовлення технічної документації про передачу йому в оренду земельної ділянки площею 0,0492 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, оскільки вказана земельна ділянка входить до його плану забудови, яка була визначена в розмірі 0,08 га, межує з земельними ділянками сусідів ОСОБА_10 та ОСОБА_12 Крім цього 04.04.2011 року він звернувся до сесії сільради із заявою № 153 з проханням про закріплення за ним земельної ділянки площею 0,08 га яка була виділена під забудову ОСОБА_13 згідно із свідоцтвом про забудову, оскількии він не знав чи приймалося рішення про передачу йому земельної ділянки відповідно до плану забудови яка надавалася ОСОБА_13 щоби усунути будь-які двозначності по тлумаченню його права на безстрокове користування земельною ділянкою площею 0,08 га згідно з планом забудови.

При розгляді його заяв сесія Михальчанської сільради 14.04.2011 року прийняла рішення № 145-4/2011 про відмову в задоволенні його заяви № 78 в звязку з тим, що земельна ділянка площею 0,0492 га вже багато років закріплена за житловим будинком (ОСОБА_14О.) ОСОБА_10 згідно земельно-облікових документів та відповідно до ст.119 ЗК України Набуття права на земельну ділянку за давністю користування (набувальна давність).

Вважає рішення сільради незаконним оскільки посилання в рішенні на ст.119 ЗК України (набувальна давність) є безпідставною так як відсутній елемент добросовісності в користуванні землею з боку ОСОБА_10 так як всі рішення та Державні акти щодо вказаної земельної ділянки визнані незаконними і скасовані постановою Першотравневого райсуду м.Чернівеці від 12.03.2009 року та рішенням Сторожинецького райсуду від 21.01.2011 року, а він постійно користувався спірною ділянкою так як вона входила до відведеної в натурі земельної ділянки площею 0,08 га громадянці ОСОБА_13 на якій було розпочато будівництво житлового будинку в с.Михальча, який він у неї придбав у 1976 році.

Розглядаючи його другу заяву № 153, сесія сільради прийняла рішення № 147-4/2011 яким доручила сільському голові звернутися в суд з приводу скасування державного акта від 19.03.1998 року та рішення виконкому сільради від 10.02.1998 року на нього і договору дарування земельної ділянки від 10.02.2007 року, державного акта від 06.03.2008 року та дерджавного акта від 31.07.2008 року на гр. ОСОБА_11

Вказане рішення ОСОБА_9 також вважає незаконним оскільки за його підрахунками площа земельної ділянки, яка спочатку виділялась під забудову і яка перейшла до нього від ОСОБА_13 відрізняється на 324 кв.м. від тієї площі яка залишилась йому на даний час по паспорту на забудову. Із вказаної невикористовуваної площі у нього свого часу було захоплено 292 кв.м. землі сусідами Верстюками, а потім і ОСОБА_10 та 0,02 га які йому були узаконені згідно рішення сільвиконкому № 39 від 20.09.1991 року та рішення сільради від 30.09.1991 року. В подальшому сусідка ОСОБА_14 приватизувала свою земельну ділянку разом із його земельною ділянкою розміром 0,0492 га, без його згоди та без погодження меж земельних ділянок з ним і вказане стало можливим внаслідок фальсифікації рішення сільради від 08.05.1997 року. Факт фальсифікації рішення доведено постановою Сторожинецького райсуду від 21.01.2009 року по кримінальній справі та постановою Сторожинецького райсуду від 26.05.2009 року по адміністративній справі, а факт самовільного захоплення громадянкою ОСОБА_14 земельної ділянки яка належала до господарства ОСОБА_9 підтверджено висновками Сторожинецького райсуду в постанові по адміністративній справі від 21.01.2011 року.

Розглянувши його заяви і відмовивши в їх задоволенні Михальчанська сільська рада прийняла також рішення № 152-4/2011 від 14.04.2011 року про надання дозволу ОСОБА_10 на розробку проекту відведення земельної ділянки безоплатно у власність орієнтовною площею 0,56 га з них 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд в с.Михальча, вул.Сторожинецька, 56 та 0,31 га для ведення особистого селянського господарства в с.Михальча біля житлового будинку по вул.Сторожинецькій № 56.

ОСОБА_9 вважає що вказане рішення порушує його права та інтереси, оскільки рішення стосується земельної ділянки розміром 0,56 га, складовою частиною якої є земельна ділянка площею 0,0492 га щодо оренди якої йому було відмовлено сільською радою. Позивач вважає вказане рішення незаконним, так як на сесії сільради не було будь-яких земельно-облікових документів на імя (ОСОБА_14О.) ОСОБА_10, так як щодо ОСОБА_14 всі рішення щодо земельної ділянки визнані незаконними та скасовані в тому числі і Державний акт, а щодо ОСОБА_10 будь-які рішення ще не були прийняті.

В судовому засiданнi позивач та його представник позовнi вимоги пiдтримали посилаючись на викладенi вище обставини.

Представники відповідача в судовому засіданні, позовні вимоги не визнали посилаючись на те, що факт користування ОСОБА_10 спірною земельною ділянкою підтверджено в суді як власне позовом позивача так і комісією з питань земельних відносин та охорони довкілля Михальчанської сільради, яка з цього приводу склала акт від 01.04.2011 року, а що стосується посилання в рішенні № 145-4/2011 на статтю 119 ЗК України, то воно не є підставою для визнання рішення протиправним оскільки таке посилання не породжує ніяких прав і обовязків для позивача бо набувальна давність стосується переходу земельної ділянки у власність чи користування на підставі клопотання особи, яка користується такою ділянкою більше 15 років і не має документів, що підтверджують права на неї. Ні ОСОБА_9, ні ОСОБА_10 до сільради з таким клопотанням не зверталися. На засідання сесії ОСОБА_9 не представив акт встановлення меж земельної ділянки та будь-яких інших документів необхідних для передачі йому цієї ділянки в оренду. Крім того спірна земельна ділянка призначена для ведення особистого селянського господарства, а не для будівництва і обслуговування житлового будинку.

Вважають безпідставними вимоги позивача і щодо визнання незаконним рішення сільради № 147-4/2011 від 14.04.2011 оскільки права та свободи позивача даним рішенням не порушені, оскільки голова Михальчанської сільради до суду не звертався з позовом про скасування документів вказаних у рішенні, а згідно ст.6 КАС України кожна особа має право звернутися до адміністративного суду для захисту своїх порушених прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, а тому будь-яке зобовязання органу місцевого самоврядування задовольнити заяви № 78 та № 153 на користь певної особи є протиправними.

Крім цього просили також визнати безпідставними вимоги і щодо скасування рішення сільради № 152-4/2011 від 14.04.2011 року внаслідок того, що вказане рішення стало наслідком звернення ОСОБА_10 до сільради на підставі ст.118 ЗК України, іншого виходу для сільської ради вказана стаття не дає. Крім того вказане рішення не стосується інтересів ОСОБА_9 оскільки в суді позивачем не підтверджено, що 0,0492 га відноситься до складу земельної ділянки 0,56 га, що належить ОСОБА_10, а на час розгляду звернення ОСОБА_10, сільрада не володіла будь-якою інформацією про наявність земельного спору, так як всі спори які були до цього, вирішилися судовим рішенням Сторожинецького райсуду від 21.01.2011 року.

ОСОБА_8 як представник третьої особи ОСОБА_10 в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав посилаючись на доводи відповідачів дані ними в судовому засіданні, а третя особа ОСОБА_11 направила до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності посилаючись на певні причини які суд вважав поважними.

Заслухавши пояснення позивача, його представника та представників відповідача і третьої особи, вивчивши матерiали адміністративної справи і заслухавши показання свідка ОСОБА_15, суд на пiдставi аналiзу встановлених фактичних обставин справи i вiдповiдних їм правовiдносин знаходить, що вимоги позивача пiдлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_9 і третя особа ОСОБА_10 проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 і являються сусідами внаслідок межування земельних ділянок на яких розташовані їх житлові будинки.

Рішенням Сторожинецького районного суду від 21.01.2011 року, яке набрало законної сили 01.02.2011 року були визнані недійсними всі правоустановлюючі документи на земельну ділянку площею 0,56 га., які були оформлені при приватизації землі на ОСОБА_14 та документи на ОСОБА_10, якій ОСОБА_14 продала цю земельну ділянку, а саме було визнано недійсними Державний акт 1-ЧВ № 008306 від 28 травня 1997 року на імя ОСОБА_14, договір купівлі продажу від 11.02.2000 року між ОСОБА_14 та ОСОБА_10 і Державний акт 1-ЧВ № 026729 від 10.03.2000 року на імя ОСОБА_10

Земельна ділянка площею 0,56 га складається із двох земельних ділянок площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та площею 0,31 га для ведення особистого селянського господарства.

Між позивачем ОСОБА_9 з однієї сторони та спочатку з ОСОБА_14, а потім з ОСОБА_10 яка купила у ОСОБА_14 земельну ділянку площею 0,56 га з другої сторони, починаючи з 1997 року існували спірні земельні відносини з приводу частини земельної ділянки площею 0,0492 га., яка зі сторони садиби ОСОБА_14 (ОСОБА_10Д.) відноситься до земель призначених для ведення особистого селянського господарства, а зі сторони садиби ОСОБА_9 до земель призначених для будівництва і обслуговування житлового будинку.

Після набрання законної сили (01.02.2011 року) рішення суду від 21.01.2011 року спірні земельні правовідносини між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не припинилися ні за станом на 14 квітня 2011 року ні за станом на час розгляду цього позову, так як кожна із спірних сторін вважають, що частина земельної ділянки площею 0,0492 га має належати йому. Про існування спору на час розгляду справи свідчать пояснення сторін, показання свідка ОСОБА_15, а також постанова Першотравневого районного суду м.Чернівці від 12.03.2009 року (а.с.19), Ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.04.2010 року (а.с.24), рішення Сторожинецького районного суду від 21.01.2011 року (а.с.28), постанова Сторожинецького районного суду від 26.05.2009 року (а.с.33), ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2011 року (а.с.122), а про існування земельного спору станом на 14 квітня 2011 року свідчать досліджені судом письмові докази по справі, а саме: - акт № 3 від 01.04.2011 року (а.с.92) згідно якого комісія сільради встановила наявність межового спору між ОСОБА_9 та ОСОБА_10; - акт № 4 від 05.04.2011 року відповідної комісії сільради (а.с.93) та листи Михальчанської сільради від 04.04.2011 року і від 06.04.2011 року (а.с.94) які встановили продовжуваність земельного спору; - протокол засідання комісії з питань земельних відносин і охорони довкілля № 6 від 10.03.2011 року (а.с.96), згідно якого вбачається, що комісія залишила без будь-якого обговорення заяви ОСОБА_9 щодо виявленого спірного земельного питання і не вирішила даний земельний спір; - протокол четвертої сесії, шостого скликання Михальчанської сільради від 14.04.2011 року (а.с.85).

14 квітня 2011 року Михальчанська сільська рада розглянувши заяву ОСОБА_9 № 78 від 01.03.2011 року (а.с.17) якою ОСОБА_9 просив надати йому згоду на виготовлення технічної документації на передачу йому в оренду земельної ділянки площею 0,0492 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, оскільки вказана земельна ділянка входить до складу земельної ділянки виділеної під забудову, в розмірі 0,08 га і межує з його земельною ділянкою і ділянкою сусідки ОСОБА_10 якій рішенням Сторожинецького районного суду від 21.01.2011 року скасовано державний акт на землю, прийняла рішення № 145-4/2011 про відмову в задоволенні його заяви в звязку з тим, що земельна ділянка площею 0,0492 га вже багато років закріплена за житловим будинком (ОСОБА_14О.) ОСОБА_10 згідно земельно-облікових документів та відповідно до ст.119 ЗК України Набуття права на земельну ділянку за давністю користування (набувальна давність).

На засідання цієї ж сесії сільради ОСОБА_9 заявою № 153 звернувся також з проханням про закріплення за ним земельної ділянки площею 0,08 га яка була виділена під забудову ОСОБА_13 згідно із свідоцтвом про забудову і яку він викупив, оскількии він не знав чи приймалося рішення про передачу йому земельної ділянки відповідно до плану забудови яка надавалася ОСОБА_13 Згідно пояснення ОСОБА_9 таке звернення повязане з тим щоби усунути будь-які двозначності по тлумаченню його права на безстрокове користування земельною ділянкою площею 0,08 га згідно з планом забудови.

Судом встановлено, що в ході розгляду вказаної заяви сільська рада обговоривши її, рішення по заяві не прийняла але в межах обговорення прийняла рішення № 147-4/2011 яким доручила сільському голові звернутися в суд з приводу скасування державного акта від 19.03.1998 року та рішення виконкому сільради від 10.02.1998 року на нього і договору дарування земельної ділянки від 10.02.2007 року, державного акта від 06.03.2008 року та дерджавного акта від 31.07.2008 року на гр. ОСОБА_11

Крім цього сільська рада на тому ж засіданні прийняла рішення № 152-4/2011 від 14.04.2011 року про надання дозволу ОСОБА_10 на розробку проекту відведення земельної ділянки безоплатно у власність орієнтовною площею 0,56 га з них 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд в с.Михальча, вул.Сторожинецька, 56 та 0,31 га для ведення особистого селянського господарства в с.Михальча біля житлового будинку по вул.Сторожинецькій № 56.

При вирішенні цієї справи суд, керується положеннями ч.2 ст.71 КАС України, згідно яких в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В звязку з цим, суд знаходить, що всі отримані в ході розгляду справи доводи обставин на яких грунтуються заперечення відповідача не спростовують доводів позивача щодо обгрунтування неправомірності рішень № 145-4/2011 та № 152-4/2011.

Згідно вимог ст.119 ЗК України який набрав чинності з 01.01.2002 року громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання в користування.

На думку суду, неправомірність рішення № 145-4/2011 від 14.04.2011 року полягає, в тому, що застосування правил набувальної давності, в цьому випадку і в цей час, є неможливим так як вказані правила у відповідності до вимог ст.119 ЗК України та розділу ІХ ЗК України Прикінцеві положення, не застосовуються раніше 01.01.2017 року, та крім того така вказівка в рішенні протирічить і змісту статті 119 ЗК України, так як правила щодо набувальної давності можуть бути застосовані тільки за клопотанням особи, а не самостійно органом місцевого самоврядування. Всі ж інші доводи відповідача в т.ч. і щодо відсутності акту встановлення меж земельної ділянки і щодо іншого цільового призначення спірної земельної ділянки, і щодо не представлення ОСОБА_9 на сесію всіх необхідних документів, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині, так як ні в рішенні сільради ні в протоколі засідання ради (а.с.85) цього не зазначено і цими доказами рада своє рішення не мотивувала.

Вирішуючи питання щодо правомірності оскаржуваного рішення сільради № 152-4/2011 від 14.04.2011 року, яким Михальчанська сільрада надала дозвіл ОСОБА_10 на розробку проекту відведення земельної ділянки безоплатно у власність орієнтовною площею 0,56 га з них 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд в с.Михальча, вул.Сторожинецька, 56 та 0,31 га для ведення особистого селянського господарства в с.Михальча біля житлового будинку по вул.Сторожинецькій № 56, суд знаходить, що таке рішення є передчасним, оскільки рада не вирішила наявний земельний спір між сусідами ОСОБА_9 та ОСОБА_10

При цьому суд не вирішує питання правомірності надання ОСОБА_10 згоди на виготовлення технічної документації для передачі їй у власність земельної ділянки, а виходить тільки із дотримання процедури розгляду вказаного питання, органом місцевого самоврядування.

Правила добросусідства, визначені в главі 17 ЗК України, передбачають співпрацю власників і землекористувачів суміжних земельних ділянок, при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них.

Згідно вимог ч.3 ст.158 ЗК України, органи місцевого самоврядування, вирішують земельні спори в межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства.

Сільська рада, знаючи про існування не вирішеного земельного спору між громадянами ОСОБА_9 та ОСОБА_10, який повязаний з претендуванням кожного з них на частину земельної ділянки, а також при невизначеності цільового призначення цієї спірної земельної ділянки не вправі була, не вирішивши спір з допомогою узгоджувальної комісії, приймати рішення щодо спірної земельної ділянки на користь одного із сусідів.

Таке вирішення земельних спорів, на думку суду, є неприйнятним, оскільки не відповідає принципам земельного законодавства, закріпленим в ст.5 ЗК України в т.ч. забезпечення рівності права власності на землю громадян та забезпечення гарантій прав на землю, а тому рішення № 152-4/2011 від 14.04.2011 року Михальчанської сільради, підлягає скасуванню.

Розглянувши питання щодо правомірності рішення Михальчанської сільради № 147-4/2011 від 14 квітня 2011 року яким було доручено сільському голові звернутися в суд з приводу скасування державного акта від 19.03.1998 року та рішення виконкому сільради від 10.02.1998 року на нього і договору дарування земельної ділянки від 10.02.2007 року, державного акта від 06.03.2008 року та державного акта від 31.07.2008 року на гр. ОСОБА_11, суд не знаходить підстав для визнання його протиправним і скасування.

Вказаним рішенням права чи законні інтереси ОСОБА_9 не порушуються, а сільській раді не заборонено звертатися до суду з будь-яких питань визначених компетенцією цієї ради, оскільки субєкт владних повноважень, яким є сільська рада, вправі згідно ст.6 КАС України звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Однак, судом було встановлено, що сільська рада обговоривши заяву ОСОБА_9 № 153 про закріплення за ним земельної ділянки площею 0,08 га яка була виділена під забудову ОСОБА_13 згідно із свідоцтвом про забудову і яку він викупив, оскількии він не знав чи приймалося рішення про передачу йому земельної ділянки відповідно до плану забудови яка надавалася ОСОБА_13, рішення по заяві не прийняла, і позовної вимоги про зобовязання сільради до прийняття рішення по розглянутій заяві, до суду не надходило.

Згідно вимог ч.2 ст.11 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять тобто суд, у відповідності до вказаної статті та статті 162 КАС України, може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Виходячи з цього суд вважає, що є підстави для вирішення питання, яке не є предметом цього позову, а саме питання щодо зобовязання Михальчанської сільської ради здійснити розгляд заяви ОСОБА_9 № 153, так як рішення по ній не приймалося. Суд знаходить, що таке рішення є необхідним для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача ОСОБА_9

Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення вимоги ОСОБА_9 щодо зобовязання Михальчанської сільради до прийняття рішення про задоволення заяв № 78 від 01.03.2011 року та № 153 від 04.04.2011 року, виходячи з того, що результат розгляду будь-яких заяв органом місцевого самоврядування не може залежати від волі іншого органу, так як являється виключною компетенцією ради, яку вона реалізує самостійно, згідно статті 71 Закону України Про місцеве саморядування в Україні, і при цьому орган місцевого самоврядування, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, зобовязаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 71, 72, 99, 159, 160, 162, 163 КАС України та на підставі ст.19 Конституції України, ст.ст. 25, 26, 59, 71 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, ст.ст. 119, 158 ЗК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_9 до Михальчанської сільської ради, треті особи ОСОБА_10, ОСОБА_11 про визнання незаконними та скасування рішень № 145-4/2011, № 147-4/2011, 152-4/2011 четвертої сесії шостого скликання Михальчанської сільради від 14 квітня 2011 року про відмову в задоволенні заяви про надання згоди на виготовлення технічної документації про передачу в оренду земельної ділянки 0,0492 га, про відмову в закріпленні земельної ділянки згідно з планом забудови та про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки безоплатно у приватну власність ОСОБА_10 орієнтовною площею 0,56 га., задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення четвертої сесії шостого скликання Михальчанської сільської ради, Сторожинецького району, Чернівецької області № 145-4/2011 від 14 квітня 2011 року Про розгляд заяви гр. ОСОБА_9 від 01.03.2011 року вх № 78 та пояснення до заяви від 14.03.2011 року № 91, а також рішення четвертої сесії шостого скликання Михальчанської сільської ради, Сторожинецького району, Чернівецької області № 152-4/2011 від 14 квітня 2011 року Про розгляд заяви гр.ОСОБА_10 від 02.03.2011 року вх.№ 80.

Зобовязати Михальчанську сільську раду, Сторожинецького району, Чернівецької області на чарговій сесії ради, розглянути заяву жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, яка зареєстрована в сільраді за реєстровим вхідним номером 153 від 04.04.2011 року.

В іншій частині позову відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Сторожинецький районний суд протягом 10-ти днів з дня проголошення постанови.

СУДДЯ (підпис)

Копія вірна:

Голова Сторожинецького райсуду ОСОБА_16