Справа № 826/591/15
Суддя: Горбань Н.І.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/591/15 Головуючий у 1-й інстанції: Гарник К.Ю. Суддя-доповідач: Горбань Н.І.
У Х В А Л А

Іменем України

09 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Горбань Н.І.,

суддів: Земляної Г.В., Сорочка Є.О.,

при секретарі: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Етар» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.03.2015 року у справі за його адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

ТОВ «Етар» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 17 грудня 2014 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.03.2015 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ТОВ «Етар» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити позов. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, незаконність, необґрунтованість та необєктивність оскаржуваного рішення, що є підставою для його скасування.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 23 жовтня 2014 року по 29 жовтня 2014 року на підставі наказу ДПІ у Дніпровському районі ГУ Міндоходів у м. Києві №1920 від 22 жовтня 2014 року та направлення від 23 жовтня 2014 року №1581, згідно з підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України працівником відповідача була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Етар» з питань правильності нарахування та повноти сплати до бюджету податку на додану вартість та податку на прибуток по взаємовідносинах з ТОВ «Реквере» (, колишня назва ПП «Валга») за період з 01 травня 2011 року по 23 червня 2014 року, за результатами якої складено акт перевірки від 05 листопада 2014 року № 69/26-53-22-01-26-34544778 (далі по тексту Акт перевірки).

Під час проведення контрольного заходу працівником податкового органу встановлено, зокрема, порушення позивачем вимог пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток на суму 242273,00 грн., у тому числі у 2 кварталі 2012 року в сумі 242273,00 грн.

Виявлення зазначених порушень стало підставою для винесення відповідачем 17 грудня 2014 року податкового повідомлення рішення №, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств за основним платежем у сумі 242273,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 121135,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Судова колегія погоджується з такою позицією з наступних підстав.

Закріплені в Податковому Кодексі України правові норми дозволяють платнику податку формувати валові витрати у зв'язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності що, в першу чергу, має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Документи, які не мають статус первинних, самі по собі не можуть підтверджувати реальність здійснення господарської операції та, відповідно, валові витрати. При цьому неодмінною характерною рисою господарської діяльності в рамках податкових відносин є її направлення на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Згідно з частою 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999р. №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

При цьому у листі Вищого адміністративного суду України від 02 червня 2011 року №742/11/13-11 зазначається, що за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобовязаннях платника податків у звязку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас, наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ «Раквере» (, колишня назва ПП «Валга») за період з 01 травня 2011 року по 23 червня 2014 року призначена у звязку з надходженням до ДПІ у Дніпровському районі ГУ Міндоходів у м. Києві постанови про призначення позапланової документальної перевірки ТОВ «Етар» () від 23 червня 2014 року, винесеної старшим слідчим з ОВС ВКР СУ ФР ГУ Міндоходів у Житомирській області за результатами розгляду матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 червня 2013 року №0000074 за ознаками злочину, передбаченого частиною 3 статті 212 Кримінального кодексу України.

Відповідно до підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється у разі отримання постанови суду (ухвали суду) про призначення перевірки або постанови органу дізнання, слідчого, прокурора, винесеної ними відповідно до закону у кримінальних справах, що перебувають у їх провадженні.

Наведена норма містить імперативний припис щодо обов'язку податкового органу призначити позапланову перевірку у випадку отримання постанови слідчого у кримінальній справі. При цьому виконання такого обов'язку не передбачає дослідження органом податкової служби підстав призначення відповідної перевірки слідчим, оцінювання правомірності та законності цієї перевірки. Правова оцінка дій слідчого щодо призначення податкової перевірки у рамках кримінальної справи здійснюється у порядку, визначеному кримінально-процесуальним законом.

До того ж, в силу вимог пункту 78.2 статті 78 ПК України обмеження у підставах проведення перевірок платників податків, визначені цим Кодексом, не поширюються перевірки, що проводяться на звернення такого платника податків, або перевірки, що проводяться у межах порушеної кримінальної справи.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про правомірність дій податкового органу щодо проведення позапланової документальної перевірки позивача.

Такі висновки суду узгоджуються з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в постановах від 02 липня 2014 року у справі № К/9991/41558/12, від 22 жовтня 2014 року у справі № К/800/44358/14 та від 03 листопада 2014 року у справі № К/9991/66620/11.

У період квітень травень 2012 року між позивачем та ПП «Валга» мали місце договірні відносини, в рамках яких останнє надавало транспортно-експедиційні послуги на умовах доручення від імені, за плату та за рахунок ТОВ «Етар» під час організації перевезення вантажу останнього автомобільним транспортом на території України.

Вартість визначена сторонами внаслідок підписання додатку №1 до договору №02/04 від 02 квітня 2012 року.

Так, вартість доставки за маршрутом Кривий Ріг Миколаїв та Кривий Ріг Одеса 20 т. бортовим (тентованим) транспортним засобом становить 2125,00 грн. за 1 поїздку без ПДВ, за маршрутом Арселормиттал Кривий Ріг 40 т. самосвал 270,50 грн. за 1 годину без ПДВ, за маршрутом Арселормиттал Кривий Ріг (ККЦ) 277,60 грн. за 1 годину без ПДВ.

На виконання названих договорів ПП Валга» складено рахунки на оплату №1312 від 02 квітня 2012 року на суму 54298,56 грн., №1313 від 03 квітня 2012 року на суму 52529,69 грн., №1314 від 04 квітня 2012 року на суму 53305,86 грн., №1315 від 05 квітня 2012 року на суму 53175,95 грн., №1316 від 06 квітня 2012 року на суму 44025,14 грн., №1317 від 09 квітня 2012 року на суму 51920,09 грн., №1318 від 10 квітня 2012 року на суму 41572,01 грн., №1319 від 11 квітня 2012 року на суму 55026,19 грн., №1320 від 12 квітня 2012 року на суму 58791,55 грн., №1321 від 13 квітня 2012 року на суму 58314,40 грн., №1322 від 16 квітня 2012 року на суму 47472,76 грн., №1331 від 27 квітня 2012 року на суму 521043,86 грн.

Також субєктами господарювання підписано акти надання послуг за аналогічні дати з ідентичними сумами, а ПП «Валга» складено та надано позивачу податкові накладні.

На обґрунтування реального виконання зазначених перевезень позивач надав копії договорів про надання автотранспортних послуг, укладені між ним, як перевізником, та його контрагентами, замовниками, відповідно до яких ТОВ «Етар» взяло на себе зобовязання в порядку та на умовах, визначених договорами, надати замовникам автотранспорті послуги по перевезенню у міжміському сполученні металопродукції або інших вантажів, виписані рахунки на оплату, а також підписані із замовниками акти надання послуг та складені позивачем податкові накладні.

Проте, наданий позивачем договір №02/04 про надання послуг, сторонами якого є позивач та ПП «Валга» не містить підписів та печаток субєктів господарювання.

Рахунки на оплату, акти надання послуг та податкові накладні, надані ТОВ «Етар» на підтвердження необхідності існування договірних відносин з ПП «Валга», підтверджують надання позивачем автотранспортних послуг третім особам у своїй більшості у березні 2012 року, у той час, як договірні відносини між позивачем та ПП «Валга» мали місце у квітні 2012 року, тобто після надання послуг позивачем своїм замовникам.

Судова колегія критично ставиться до наданих до апеляційної скарги, як доказів, товарно-транспортних накладних, оскільки ні до адміністративного позову, ні під час розгляду справи в суді першої інстанції їх надано не було, що викликає сумнів у їх існуванні на момент здійснення господарських операцій та також свідчить про відсутність реального виконання ПП «Валга» таких перевезень.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позивачем не доведено факт здійснення господарських операцій з отримання послуг від контрагента ПП «Валга», а тому віднесення сум, сплачених названому підприємству за послуги, до складу валових витрат є безпідставним, що свідчить про правомірність донарахування податковим органом позивачу сум податку на прибуток із застосуванням штрафних (фінансових) санкцій спірним податковим повідомленням - рішенням.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі та проголошені його представником в судовому засіданні, не спростовують рішення суду першої інстанції.

За таких обставин апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 158, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Етар» відмовити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.03.2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Н.І.Горбань

Судді: Г.В. Земляна

Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлено 12.06.2015 року.

.

Головуючий суддя Горбань Н.І.

Судді: Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.