Справа № 668/16531/14-а
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 червня 2015 р.м.ОдесаСправа № 668/16531/14-а

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Гаврилов Д.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні на ухвалу Суворовського районного суду м. Херсона від 20 квітня 2015 року за заявою Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні про зупинення стягнення за виконавчим листом у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

09 квітня 2015 року Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні звернулося до суду з заявою про зупинення стягнення за виконавчим листом №668/16531 від 18.02.2015 року.

В обґрунтування заяви зазначено, що 05.03.2015 року на адресу Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні надійшла постанова державного виконавця ВДВС Комсомольського РУЮ про відкриття виконавчого провадження про зобовязання Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні поновити виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01.10.2014 року. Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні вважає, що оскільки Постанова Суворовського районного суду по справі №668/16531/14-а, на підставі якої був виданий вищевказаний виконавчий лист, була оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду, то виконавчий лист №668/16531 від 18.02.2015 року не може бути виконаним та підлягає зупиненню.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 20 квітня 2015 року у задоволенні заяви Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні про зупинення стягнення за виконавчим листом відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції з винесенням нової ухвали про задоволення заяви про зупинення стягнення за виконавчим листом №668/16531 від 18.02.2015 року.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю. Враховуючи, що зазначених клопотань не надходило, справа розглянута в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що Постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 28.01.2015 року по справі №668/16531/14а визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Херсоні щодо призупинення виплати пенсії ОСОБА_1, зобовязано Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні поновити виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01.10.2014 року.

Постановою від 25.02.2015 року було відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №668/16531 від 18.02.2015 року.

Постанова Суворовського районного суду м. Херсона від 28.01.2015 року по справі №16531/14-а була оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду (25.03.2015 року справа направлена до суду апеляційної інстанції).

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що заява про зупинення стягнення за виконавчим листом №668/16531 від 18.02.2015 року є необґрунтованою і тому не підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однією із основних засад судочинства, передбачених частиною другою статті 129 Конституції України, є обов'язковість судового рішення, що надає йому властивості закону у справі, в якій воно ухвалено, та зобов'язує усі органи державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, об'єднання громадян, інших організацій, громадян та юридичних осіб виконувати його в обов'язковому порядку.

Умови і порядок виконання на території України судових рішень визначається Законом України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження».

Виходячи зі змісту цієї норми, судове рішення не може бути виконано лише за наявності поважних причин, які роблять неможливим його виконання у встановлений державним виконавцем строк. Зокрема, до таких причин відносяться обставини, за яких виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню. Перелік зазначених обставин наведено у частині першій статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі: 1) смерті, оголошення померлим чи визнання безвісно відсутнім стягувача або боржника, або припинення юридичної особи, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво; 2) визнання стягувача або боржника недієздатним; 3) проходження боржником строкової військової служби у Збройних Силах України, передбачених законом інших військових формуваннях, якщо згідно з умовами служби провадження виконавчих дій неможливе, чи на прохання стягувача, який проходить строкову військову службу в Збройних Силах України або інших військових формуваннях; 4) зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа; 5) прийняття судом до розгляду скарги на постанову органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення; 6) зупинення виконання відповідного рішення або виконавчого провадження посадовою особою, якій законом надано таке право; 7) зупинення судом реалізації арештованого майна; 8) порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) та виконання рішень у немайнових спорах; 9) здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку або ліквідації банку відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"; 10) сплати боржником або іншим гарантом у встановленому законодавством порядку (у тому числі за договорами про відшкодування ядерної шкоди) коштів на відшкодування ядерної шкоди, що дорівнюють або перевищують встановлену законом межу відповідальності оператора ядерної установки. Для обчислення сплачені кошти підлягають перерахуванню у Спеціальні права запозичення, що встановлюються Міжнародним валютним фондом, за офіційним курсом Національного банку України на день сплати; 11) прийняття судом до розгляду касаційної скарги прокурора на рішення суду; 12) звернення до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п'ятою статті 8 цього Закону; 13) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення; 14) наявності коштів за договорами банківського рахунку або банківського вкладу, які боржник не має права вимагати до закінчення строку дії таких договорів, у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення; 15) внесення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу»; 16) затвердження плану санації боржника до порушення провадження у справі про банкрутство; 17) прийняття рішення про приватизацію вугледобувних підприємств відповідно до Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» протягом трьох років з моменту завершення приватизації; 18) надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Позивачем не наведено жодного переконливого доводу, який би свідчив про поважність причин невиконання судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 259 КАС України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні чи видачі, або визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити стягнення за виконавчим листом, а також витребувати його.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. У разі поновлення судом апеляційної інстанції строку апеляційного оскарження одночасно вирішується питання про зупинення виконання постанови або ухвали.

Тобто, із заявою про зупинення стягнення за виконавчим листом, попередньо боржник або стягувач може звернутись до суду з вимогами про виправлення помилки, допущенної при його оформленні чи видачі, або про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Слід також зазначити, що ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2015 року апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні залишено без задоволення, а постанову Суворовського районного суду м. Херсона від 28 січня 2015 року без змін.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні питання, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Отже, апеляційна скарга Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 184, 195, 197, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні залишити без задоволення, а ухвалу Суворовського районного суду м. Херсона від 20 квітня 2015 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов