Справа № 820/2856/15
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2015-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 р. Справа № 820/2856/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Любчич Л.В.

Суддів: Сіренко О.І. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2015р. по справі № 820/2856/15

за позовом Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості

до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

Харківський міський центр зайнятості загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості (далі позивач, Харківський міський центр зайнятості) звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 ( далі відповідач, ОСОБА_2С.) в якому просив стягнути в примусовому порядку з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код №, що мешкає за адресою: 61000, м. Харків, пр. Леніна, буд. 22/А, кв. 70 на користь Харківського міського центру зайнятості, незаконно отриману допомогу по безробіттю в сумі 5490,53 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2015 у задоволенні позову Харківського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 відмовлено.

Харківський міський центр зайнятості, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2015.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що на час звернення відповідача до центру зайнятості щодо отримання статусу безробітного та перебування на обліку як безробітного, відповідач належав до зайнятого населення та не мав права на отримання допомоги по безробіттю, оскільки в установленому законодавством порядку його підприємницька діяльність не була припинена на момент звернення до центру зайнятості.

Відповідач письмових заперечень на апеляційну скаргу не подав.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином.

На адресу суду повернулося поштове відправлення на адресу відповідача з відміткою причини повернення за спливом строку зберігання.

Відповідно до положень ч. 11 ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відповідач вважається належним чином повідомлений

З урахуванням положень ст.195-1, ч. 4 ст. 196 КАС України, колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 13.06.2014 ОСОБА_2 звернувся за сприянням у працевлаштуванні до Харківського міського центру зайнятості, де останньому 20.06.2014 було надано статус безробітного згідно з наказом №НТ 140620, з відкриттям персональної картки №00081, а також призначено допомогу по безробіттю.

21.01.2015 року Харківським міським центром зайнятості було складено акт № 13-ФОП про розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав статус безробітного незаконно, оскільки він відносився до категорії зайнятого населення і не міг бути визнаний безробітним.

Кошти нараховані та перераховані на особистий рахунок ОСОБА_2 як допомога по безробіттю за період з 20.06.2014 по 04.12.2014 належить до повернення.

Центром зайнятості було складено наказ №92 від 23.01.2015 про повернення коштів виплачених як допомога по безробіттю.

23.01.2015 року на адресу відповідача був надісланий лист-претензія №ХМЦЗ-02-708-26/15, в якому відповідачу пропонувалось добровільно повернути кошти у розмірі 5490,53 грн. у встановлений законодавством строк.

Перевіряючи правомірність доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 2 березня 2000 року N 1533-III (далі Закон N 1533-III) держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом.

У відповідності до ч.ч. 1,2 ст. 6 Закону України N 1533-III право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги мають застраховані особи.

Право на забезпечення та соціальні послуги за цим Законом мають також незастраховані особи, які вперше шукають роботу, інші незастраховані особи у разі їх реєстрації в установленому порядку як безробітних.

Відповідно до ч. 3, 4, 5 ст. 22 вищевказаного закону, допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в державній службі зайнятості. Загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю не може перевищувати 360 календарних днів протягом двох років. У разі чергового визнання в установленому порядку застрахованої особи безробітною у межах двох років, протягом яких виплачується допомога по безробіттю, тривалість її виплати враховується сумарно.

Згідно ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2002 № 5067- VI статусу безробітного може набути, зокрема особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Як вбачається з письмових доказів у справі, при проведенні розслідування страхових випадків було встановлено факт того, що відповідач на день надання статусу (13.06.2014) був зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Мінпраці від 20.11.2000 року № 307, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин.

Враховуючи викладене, відповідачем своєчасно не подано відомості про обставини, що впливають на умови виплати допомоги по безробіттю, а саме те, що з 20.06.2014 по 04.12.2014 він був зареєстрований як фізична особа-підприємець, а тому в даний період відповідач незаконно отримав допомогу по безробіттю в сумі 5490,53 грн., що підлягає поверненню.

Колегія суддів вважає помилковими посилання суду першої інстанції на ч. 3 ст. 49 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» ( в редакції, яка чинна з 07.07.2014), оскільки на час звернення до Центру зайнятості відповідач не вчинив будь-яких дій щодо виключення його як фізичної особи-підприємця з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставою для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Відповідно до ч.ч.2, 6 ст. 94 КАС України судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 1827 грн. та за апеляційний розгляд 913,50 грн. стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 160, 165, 195, 196, 198, п.4 ч.1 202, 205, 206, 209, 254 КАС України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року по справі № 820/2856/15 скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код № НОМЕР_1, що мешкає за адресою м. Харків, пр. Леніна, буд. 22/А кВ. 70 на користь Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості незаконно отриману допомогу по безробіттю в сумі 5490,53 грн. ( пять тисяч чотириста девяносто гривень пятдесят копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 1827 грн. та за апеляційний розгляд 913,50 грн. на користь Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий Любчич Л.В.

Судді Сіренко О.І.

ОСОБА_3

Повний текст постанови виготовлений 12.06.2015 р.