Справа № 485/658/15-а
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 р.м.ОдесаСправа № 485/658/15-а

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції: Квєтка І.А.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області на постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05 травня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до УПФ України в Снігурівському районі Миколаївської області про визнання протиправним та скасування рішення відповідача №17/6 від 22 жовтня 2014 року, яким приведено у відповідність пенсійну справу позивачки без застосування періодів роботи в подвійному розмірі в Снігурівській виправній колонії №5.

Постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05 травня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення УПФ України в Снігурівському районі Миколаївської області №17/6 від 22 жовтня 2014 року про приведення у відповідність пенсійної справи ОСОБА_2 щодо не зарахування до стажу роботи у подвійному розмірі стаж роботи у Снігурівській виправній колонії №5.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області ставиться питання про скасування судового рішення, в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 в період з 15 липня 1978 року по 19 квітня 2003 року працювала в установі ІН-316/5, що в подальшому була перейменована в Снігурівську виправну колонію №5 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Миколаївській області.

Позивачка з 04 квітня 2004 року перебуває на обліку в УПФ України в Снігурівському районі, як отримувачка пенсії за віком.

При визначенні загального страхового стажу, позивачці враховано в подвійному розмірі стаж роботи в Снігурівській виправній колонії №5 за період з 29 червня 1983 року по 19 квітня 2003 року на підставі довідки установи про її перепрофілювання в установу по лікуванню засуджених хворих на туберкульоз, виданої з посиланням на наказ Міністерства внутрішніх справ УРСР від 27 червня 1983 року №119.

22 жовтня 2014 року рішенням УПФ України в Снігурівському районі Миколаївської області №17/6 приведено у відповідність пенсійну справу ОСОБА_2 з 01 листопада 2014 року без застосування періоду роботи в Снігурівській виправній колонії №5 в подвійному розмірі.

Як вбачається з оспорюваного рішення підставою для неврахування відповідачем стажу роботи позивачки у подвійному розмірі стало ненадання документів у підтвердження її роботи до 01 січня 2004 року в інфекційному закладі охорони здоров'я Департаменту кримінально-виконавчої служби (туберкульозній лікарні, міжобласній туберкульозній лікарні).

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень не доведено в судовому засіданні, що припинення за рішенням від 22 жовтня 2014 року №17/6 з 01 листопада 2014 року виплати позивачці пенсії без зарахування у подвійному розмірі періодів її роботи у Снігурівській виправній колонії №5 здійснено у в межах та у спосіб визначений законами України, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправним вказаного рішення та його скасування є законними і обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", який набрав чинності з 01 січня 2004 року - періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" інфекційні хвороби - це розлади здоров'я людей, що викликаються живими збудниками (вірусами, бактеріями, рикетсіями, найпростішими, грибками, гельмінтами, кліщами, іншими патогенними паразитами), продуктами їх життєдіяльності (токсинами), патогенними білками (пріонами), передаються від заражених осіб здоровим і схильні до масового поширення.

За приписами статті 7 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" лікування хворих на інфекційні хвороби може проводитися в акредитованих у встановленому законодавством порядку державних і комунальних спеціалізованих закладах (відділеннях) охорони здоров'я та клініках наукових установ, а також в акредитованих закладах охорони здоров'я, заснованих у встановленому законодавством порядку на приватній формі власності.

Згідно роз'яснень Міністерства охорони здоров'я України від 27 січня 2010 року №05.03-18-54/973 "інфекційний заклад (відділення)" є заклад (відділення), де надають медичну допомогу - хворим на інфекційні хвороби або працюють з матеріалом, який містить або потенційно інфікований збудниками інфекційних хвороб.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на підставі наказу колишнього МВС УРСР від 27 червня 1983 року №0119 виправно-трудова колонія (№5), тодішній індекс установа ІН316/5 УВС Миколаївського облвиконкому з 01 липня 1983 року була перепрофільована в установу виконання покарань, для утримання засуджених чоловіків, хворих закритими формами туберкульозу легень з лімітом наповнення - 600 чоловік, у тому числі стаціонару на 100 ліжок, з направленням хворих засуджених на лікування в ВТК №5 зі слідчих ізоляторів і виправно-трудових колоній у відповідності з вимогами наказу МВС УРСР №0230-1980 року та за нарядами медичного управління МВС УРСР. Цим Наказом зобов'язано до виконання комплексу протиепідемічних і санітарно-гігієнічних вимог, направлених на попередження поширення тубінфекції; начальника Медичного управління МВС УРСР прийняття всіх необхідних мір по забезпеченню медичного обслуговування спецконтингенту згідно чинних наказів та інструкцій МВС СРСР, Мінздраву СРСР, МВС УРСР та Мінздраву УРСР (а.с.12).

В Наказі МВС України №556 від 11 жовтня 1994 року затверджено Перелік спеціалізованих установ та міжобласних лікарень УВП, до яких направляються засуджені, хворі на туберкульоз (додаток №2 до наказу) п.п.1 якого зазначено, що установа ІН316/5 УМВС України в Миколаївській області визначена як спеціалізована установа, в яку направляються на лікування чоловіки, хворі на активну форму туберкульозу, які підлягають триманню на загальному та посиленому режиму ув'язнення та неповнолітні чоловічої статті, хворі на активну форму туберкульозу. Те ж саме визначення установи було зазначено й у наступному переліку, затвердженому наказом МВС України №836 від 03 грудня 1996 року.

Окрім цього, відповідно до відповіді Снігурівської виправної колонії №5 Управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області, в період з 1983 року по 2006 рік Снігурівська виправна колонія №5 не проходила акредитацію, так як відповідно до наказу МВС Української РСР №0119 від 27 червня 1983 року установа керувалася наказами та інструкціями Мінздраву УРСР, які не передбачали на той час проведення акредитації медичних закладів спеціалізованих виправно-трудових колоній Головного управління виправно-трудових установ МВС УРСР. Додатково повідомлено, що в період з 01 червня 1983 року та по теперішній час в установі утримуються та лікуються засуджені чоловіки, хворі на туберкульоз, у тому числі на активну форму туберкульозу (а.с.14).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що Снігурівська виправна колонія №5 Управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області, де працювала позивачка є інфекційним закладом в розумінні статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а стаж роботи з 15 липня 1978 року по 19 квітня 2003 року підлягає зарахуванню у подвійному розмірі, а відтак доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів того, що установа ІН-136/5 в момент роботи на ній позивачки була інфекційним закладом (відділенням) охорони здоров'я є безпідставними.

Вказані обставини в сукупності з системним аналізом правових норм дають підстави дійти до висновку, що рішення УПФ України в Снігурівському районі Миколаївської області №17/6 від 22 жовтня 2014 року, яким вирішено з 01 листопада 2014 року привести у відповідність пенсійну справу ОСОБА_2 без застосування періодів роботи в подвійному розмірі в Снігурівській виправній колонії №5 є протиправним та підлягає скасуванню, що було вірно встановлено судом першої інстанції.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, у звязку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області залишити без задоволення, постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

ОСОБА_1