Справа № 820/1277/15
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 р.Справа № 820/1277/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Калитки О. М. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Запара Е.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2015р. по справі № 820/1277/15

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області , Заступника начальника Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області ОСОБА_2

про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди та встановлення судового рішення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, Заступника начальника Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області ОСОБА_2( далі відповідачі) в якому після уточнення позовних вимог просить суд: визнати неправомірними дії відповідачів щодо відмови Позивачу в оформленні Паспорта на підставі документів поданих Позивачем у відповідності з Правилами.... та зобовязати Відповідача 2 оформити та видати позивачу паспортна підставі документів, які були 03.12.2014 року прийняті від позивача відповідачем 2, при цьому, зважаючи на те, що документи були подані 03.12.2014 р. і встановлені законом строки оформлення паспорту відповідачем 2 вичерпано та встановити відповідачу 2 строк видачі паспорту позивачу на протязі двадцяти календарних днів з моменту вступу постанови суду у законну силу та визначити строк, та зобовязати відповідача 1, у визначений судом строк, подати до суду звіт про виконання судового рішення та визначити строк, та зобовязати відповідача 2, у визначений судом строк, подати до суду звіт про виконання судового рішення та стягнути з відповідача 2 на користь позивача 5000,0 грн. в якості компенсації завданої йому моральної шкоди.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, Заступника начальника Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди та встановлення судового рішення - задоволено частково.

Скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області оформлене листом №8129 від 12.01.2015р. щодо відмови ОСОБА_1 в оформленні та видачі паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

Зобов'язано Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо оформлення ОСОБА_1 паспорту громадянина України для виїзду за кордон у строки передбачені чинним законодавством, з врахуванням висновків викладених у даному рішенні суду.

Зобов'язано Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області надати протягом 4-х місяців, з дня набрання законної сили суду, звіт про виконання судового рішення по даній адміністративній справі.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнено з Державного бюджету України (УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова Харківської області, , ГУДКСУ в Харківській області, МФО 851011, розрахунковий рахунок №4011) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код- НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 36,54 грн. (тридцять шість гривень пятдесят чотири копійки).

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2015 року та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов судом першої інстанції зроблено висновок, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, Заступника начальника Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди та встановлення судового рішення частково обгрунтовані, а тому підлягають частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2014 року по справі 820/15606/14, залишеної без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду 04.11.2014 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до завідуючої сектором з централізованого оформлення документів Московського районного відділу в м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області ОСОБА_3, Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано дії відповідачів неправомірними щодо вимоги сплати 87,15 грн. за послуги відповідачів з оформлення та видачі паспорта, які позивач не замовляв, не отримував та не мав намірів щодо отримання таких послуг з переліку платних послуг, які надаються підрозділами МВС України та ДМС України, затвердженого постановою КМ України № 795 від 04.06.2007 р.

Визнано дії відповідачів неправомірними щодо вимоги сплати 120,00 грн. за бланк паспорта.

Визнано дії відповідача-1 неправомірними щодо повернення позивачу поданих ним документів, які відповідають вимогам Правил.

Визнано дії відповідача-2 неправомірними щодо відмови в оформленні паспорта на підставі поданих позивачем документів, зазначених Правилами.

Зобов'язано відповідачів прийняти від позивача зазначені у Правилах документи для оформлення паспорта.

Зобов'язано відповідача-2 повторно розглянути питання щодо оформлення та видачі позивачу паспорта на підставі поданих позивачем документів. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

На виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2014р., яка набрала законної сили, ОСОБА_1 03.12.2014 р. звернувся до Московського районного відділу в місті Харкові Головного управління ДМС України в Харківській області з заявою про оформлення паспорту та надав усі необхідні документи для оформлення паспорта для виїзду за кордон.

Також, встановлено, що позивачем було отримано лист №8129 від 12.01.2015р. Головного управління ДМС України в Харківській області, в якому ОСОБА_1 було розяснено норми законодавства України з питань оформлення паспорта для виїзду за кордон та зазначено про несплату обов'язкових платежів за послуги передбачених діючим законодавством, а саме позивачем не було надано квитанцію про сплату за надання адміністративної послуги 87,15 грн. та квитанцію про сплату витрат повязаних з придбанням бланкової продукції, у тому числі вартість персоналізації 120 грн.

У листі №8129 від 12.01.2015р. зазначено Головним управлінням ДМС України в Харківській області про відмову в оформленні та видачі паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

Не погоджуючись із діями Головного управління ДМС України в Харківській області, вважаючи їх протиправними та такими, що суперечать постанові Харківського окружного адміністративного суду України від 23.09.2014 р., ОСОБА_1 до суду з позовом.

Щодо дій Головного управління ДМС України в Харківській області про відмову позивачу в оформленні та видачі паспорту громадянина України для виїзду за кордон, колегія суддів зазначає.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2014 р. по справі №820/15606/14, зокрема визнано дії відповідачів неправомірними щодо вимоги сплати 87,15 грн. за послуги відповідачів з оформлення та видачі паспорта, які позивач не замовляв, не отримував та не мав намірів щодо отримання таких послуг з переліку платних послуг, які надаються підрозділами МВС України та ДМС України, затвердженого постановою КМ України № 795 від 04.06.2007 р.; визнано дії відповідачів неправомірними щодо вимоги сплати 120,00 грн. за бланк паспорта; визнано дії відповідача-1 неправомірними щодо повернення позивачу поданих ним документів, які відповідають вимогам Правил; визнано дії відповідача-2 неправомірними щодо відмови в оформленні паспорта на підставі поданих позивачем документів, зазначених Правилами.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України передбачено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Згідно з ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області оформлене листом №8129 від 12.01.2015р. щодо відмови в оформленні та видачі паспорту громадянина України для виїзду за кордон є протиправним, адже зазначене рішення повністю суперечить постанові Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2015р. і жодним чином не направлене на виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання неправомірними дії відповідачів щодо відмови позивачу в оформленні паспорту на підставі документів поданих Позивачем у відповідності з Правилами...., з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд дійшов висновку про необхідність виходу в цій частині за межі позовних вимог, а саме скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області оформлене листом №8129 від 12.01.2015р. щодо відмови ОСОБА_1 в оформленні та видачі паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

Щодо позовних вимог про зобовязання відповідача 2 оформити та видати позивачу паспорт на підставі документів, які були 03.12.2014 року прийняті від позивача відповідачем 2, при цьому, зважаючи на те, що документи були подані 03.12.2014 р. і встановлені законом строки оформлення паспорту відповідачем 2 вичерпано та встановити відповідачу 2 строк видачі паспорту позивачу на протязі двадцяти календарних днів з моменту вступу постанови суду у законну силу, колегія суддів зазначає, що питання щодо оформлення та видання паспорту відповідно до Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" та Правилами оформлення і видачі паспорту громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення віднесено виключно до компетенції Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області та не входить до компетенції суду.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що для захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне застосувати положення ч.2 ст.11 КАС України та зобовязати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо оформлення позивачу паспорту громадянина України для виїзду за кордон у строки передбачені чинним законодавством, з врахуванням висновків викладених у даному рішенні суду.

Щодо позовних вимог про визначення строку та зобовязання відповідачів, у визначений судом строк, подати до суду звіт про виконання судового рішення, колегія суддів зазначає.

Як вбачається матеріалів справи, Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області не виконує постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2014р. по справі №820/15606/14, що в свою чергу порушує права ОСОБА_1.

Таким чином, підставою для звернення позивача до суду фактично було невиконання відповідачами судового рішення. Таким чином колегія суддів зазначає, що позивач, звертаючись до суду першої інстанції з позовною заявою, порушив питання, що стосуються здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, порядок розгляду якого визначений в ст. 267 КАС України.

Відповідно до ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Колегія суддів зазначає, що ст. 267 КАС України встановлює повноваження адміністративного суду щодо здійснення контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах з метою забезпечення їх повного, правильного і своєчасного виконання. Вказана стаття передбачає дві процесуальні форми контролю адміністративного суду за виконанням судових рішень в адміністративних справах, це судовий контроль за ініціативою суду, що ухвалив відповідне судове рішення та судовий контроль за ініціативою осіб, які беруть участь у справі, чи інших заінтересованих осіб. У силу принципу офіційності суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, у тому ж кількісному і, якщо це можливо, персональному складі має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, який програв справу і на якого покладено певні обов'язки, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Це може бути зроблено у тому ж самому судовому рішенні (у резолютивній частині) або в письмовій ухвалі.

Колегія суддів вважає за доцільне відмітити, що КАС України передбачає загальні і спеціальні способи судового контролю. Загальні способи контролю мають усі суди, незалежно від спеціалізації, і вони полягають у розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність державних виконавців. Загальний судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому ст. 181 КАС. Спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах передбачені ст. 267 КАС, зокрема до них належать: зобов'язання суб'єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення; накладання штрафу за невиконання судового рішення; визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені суб'єктом владних повноважень -відповідачем на виконання такої постанови суду або на порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції,що у відповідності до положень ст. 267 КАС України, суд вважає за необхідне зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області надати протягом 4-х місяців, з дня набрання законної сили суду, звіт про виконання судового рішення.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 2 на користь позивача 5000,0 грн. в якості компенсації завданої йому моральної шкоди, колегія суддів зазначає

Моральна шкода, заподіяна фізичній чи юридичній особі, може відшкодовуватись у випадках, коли можливість такого відшкодування передбачена нормами Конституції чи випливає з її положень та в інших випадках, передбачених чинним законодавством або угодою сторін.

Відповідно до ст. 23 та ст. 1167 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок душевних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 2 ч.3 ст. 23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Верховний Суд України в постанові Пленуму №4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування маральної (немайнової) шкоди" зазначив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України" Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров" умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань. втрати нормальних життєвих зв"язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов"язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузової належності.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. ( Абзац пункту 5 в редакції Постанови Пленуму Верховного суду N 5 ( v0005700-01 ) від 25.05.2001 )

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивачем не надано доказів, які б підтверджували спричинення йому моральної шкоди відповідно до вищенаведених визначень.

Тому у задоволенні цієї частини позовних вимог про стягнення з відповідача 2 на користь позивача 5000,0 грн. в якості компенсації завданої йому моральної шкоди, колегія суддів вважає за необхідне відмовити.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, Заступника начальника Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди та встановлення судового рішення підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийнят: (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);безсторонньс (неупереджено);добросовісно;розсудливо;з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, колегія суддів, вважає, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів, дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції не підлягає скасуванню, а апеляційні скарги - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2015р. по справі № 820/1277/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст ухвали виготовлений 15.06.2015 р.