Справа № 450/2524/14-а
Суддя: Мельничук І. І.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 450/2524/14-а Провадження № 2-а/450/14/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого-судді Мельничук І.І.

при секретарі Стельмащук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Пустомити адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лапаївської сільської Пустомитівського району, Львівської області, третя особа : ОСОБА_3 про визнання протиправним рішення сесії Лапаївської сільської ради,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Лапаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, третя особа ОСОБА_3 у якому просить суд визнати протиправним і скасувати рішення сесії Лапаївської сільської ради Пустомитівського району №137 від 26.07.2013 року.

Позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини:

Позивачу на праві власності, належить земельна ділянка площею 0.2555 га у с.Лапаївка. Державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 виданий 21 січня 2004 року. Кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2. В червні 2014 року через Лапаївську сільську раду він займався оформленням документів для виготовлення проекту землеустрою по зміні цільового призначення його земельної ділянки по АДРЕСА_1. В результаті цього він дізнався про рішення №137 Лапаївської сільської ради копії 26.07.2013 року про уточнення площі земельної ділянки ОСОБА_3 по АДРЕСА_2, яка межує з його ділянкою. 19 червня 2014 року по вимозі позивач отримав в Лапаївській сільській раді копію рішення № 137 від 27.06.2013 року. В цей час він прибув на свою земельну ділянку по АДРЕСА_1, де побачив , що його сусідка ОСОБА_3 самочинно встановила на частині його ділянки паркан. Після цього написала заяву у Сільську раду про те, що її земельна ділянка має менший розмір ніж вказано в документах і просила збільшити розмір її ділянки з 0,1266 га на 0,1303 га. Рішенням №137 від 26.07.2013 року сесії Лапаївської сільської ради Пустомитівського району було уточнено площу земельної ділянки для будівництва, внаслідок чого їй було збільшено розмір ділянки.

В судовому засідання представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав, надав аналогічні пояснення викладеним в позовній заяві.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позов підтримав із зазначених у ньому підстав.

Представник відповідача Лапаївської сільської ради Заблоцький Я.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечив проти даного позову, вказавши, що рішення сільською радою прийняте в межах повноважень і відповідно до чинного законодавства України та просить у їх задоволенні відмовити. Покликається, що позивачем не надано доказів того, що площу земельної ділянки ОСОБА_3 уточнено в сторону збільшення за рахунок його земельної ділянки. Вважає, що уточнення зазначеної площі здійснено за рахунок зміщення розмірів, в напрямку дороги, що не межує, власне, з земельною ділянкою позивача.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання з'явився, проти задоволення позову заперечила та пояснила, що державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_3 від 27.04.1998 року виданий без присвоєння кадастрового номера зазначеній земельній ділянці. В звязку з тим, що виникла така необхідність у його присвоєнні, було здійснено уточнення площі, шляхом постановлення рішення Лапаївської сільської ради № 137 від 26.07.2013 року. Вказане уточнення відбулось по фактично використовуваній площі, але помилково зазначеній в державному акті. Збільшення відбулося в сторону дороги, а не в сторону розташування земельної ділянки відповідача.

Суд, вислухавши позивача, його представника, представника відповідача, третю особу та її представника, представників третіх осіб, показання свідків та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку від 21.01.2004, виданого Лапаївською сільською радою, позивачу ОСОБА_1 належить на праві власності земельна ділянка площею 0,2555 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в АДРЕСА_1.

Згідно плану меж земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 літерою "Г" позначено землі ОСОБА_3

Згідно акту встановлення і узгодження меж земельної ділянки, межі земельної ділянки ОСОБА_3 позначені від В до Г, що суперечить фактичному розташуванню вказаної земельної ділянки в натурі. Даний факт в судовому засіданні підтверджується представником відповідача та третьою особою.

Разом з тим згідно державного акту на право приватної власності на землю виданого 27.04.1998 року, на плані зовнішніх меж земельної ділянки гр. ОСОБА_6( у якого ОСОБА_1 придбав за договором купівлі-продажу земельної ділянки) позначені літерою "Г", що відповідає фактичному розташуванню земельної ділянки в натурі.

Згідно рішення Лапаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 137 від 26.07.2013 року було уточнено площу земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0,1266 га (розмірами по периметру 42, 50 *26,50*42, 50*29,81 м) ОСОБА_3, яка належить їй на праві власності( державний акт ЛВ №010164) на площу 0,1303 га (розмірами по периметру 45,79*26,50* 49,19*31,16 м).

В ч. 1 ст. 79 ЗК України визначено поняття земельної ділянки: «Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.»

Згідно ст.. 122 ЗУ України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для:а) ведення водного господарства;б) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті;в) індивідуального дачного будівництва.

Позивач в позовній заяві покликається на те, що його сусідка ОСОБА_3 самочинно встановила на частині його ділянки паркан, а відтак звернулась в сільську раду про збільшення площі своєї земельної ділянки.

Однак, вказане покликання не підтверджено жодним письмовим доказом, а відтак ґрунтується на його припущеннях.

Разом з тим в судовому засіданні зясовано, що в технічній документації на земельну ділянку позивача міститься помилка щодо місця розташування земельної ділянки третьої особи, а відтак яким чином порушено право позивача рішенням Лапаївської сільської ради № 137 26.07.2013 року не встановлено.

Статтею 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених законом.

Розпорядження землями територіальних громад, в тому числі і шляхом передачі земельних ділянок у власність або користування, в силу приписів ст.12 ЗК України та ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» належить до виключної компетенції сільських, селищних та міських рад, які вправі прийняти рішення про надання або відмову у наданні земельної ділянки.

Приймаючи рішення про визнання нечинним рішення сільської ради суд враховує право ради самостійно визначати висновки по розгляду питання щодо надання в користування чи у власність земельної ділянки, а також компетенцію суду відповідно до чинного законодавства лише перевіряти дотримання органом місцевого самоврядування норм земельного законодавства, без визначення судом певного змісту висновку рішення сесії.

Позивач не представив в судове засідання доказів щодо порушення його права прийнятим Лапаївською сільською радою рішенням № 173 від 26.07.2013 року, а тому вимога про визнання протиправним рішення є безпідставною та необґрунтованою.

Лапаївська сільська рада Пустомитівського району Львівської області, приймаючи оскаржуване рішення діяла відповідно до вимог чинного законодавства, правові підстави для уточнення площі земельної ділянки третьої особи ОСОБА_3 були наявні, уточнена площа земельної ділянки перебувала у власності територіальної громади, а тому сільська рада прийняла рішення відповідно до закону і підстав для визнання його протиправним в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Частина 1 статті 71 КАС України закріплює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Отже, згідно з вищенаведеними нормами права, позивач має право звернутися до адміністративного суду з позовом, якщо він вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (субєкта владних повноважень) порушено його права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Обовязковою умовою для визнання акта (рішення) недійсним є також порушення у звязку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Судом встановлено. що прийняття відповідачем оскаржуваного рішення не порушує прав та інтересів позивача, тобто його права не можуть бути порушені винесенням органом місцевого самоврядування рішення про уточнення площ земельної ділянки, оскільки розмір земельної ділянки позивача не зменшився.

Враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для відмови в задоволенні позову про визнання рішення протиправним, у звязку з недоведеністю позивачем порушення його права прийняттям оскаржуваного рішення. Лапаївська сільська рада Пустомитівського району Львівської області діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

У відповідності до ст.3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Керуючись ст. ст. 71, 72, 107, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України, ст. 122, 123 Земельного кодексу України, ЗУ «Про державний земельний кадастр», суд,-

п о с т а н о в и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

СуддяІ. І. Мельничук