Справа № П/811/1201/15
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2015 року справа № П/811/1201/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., за участю секретаря Бондар Я.Г. та представників:

позивача : ОСОБА_1;

відповідача : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області

про визнання протиправними та скасування пунктів наказу, визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати пункти 4 та 5 наказу Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області від 01.08.2014 року №11-914/14-14-СГ щодо встановлення тримісячного терміну для подання на затвердження розроблений та погоджений відповідно вимог чинного законодавства проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та у разі невиконання даної вимоги втрати чинності наказу;

- визнати протиправною відмову Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області щодо розгляду заяви громадянина ОСОБА_3 від 06.10.2014 року стосовно затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства загальною площею 27,9415 га, що розташована на території Мошоринської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області та надання в оренду терміном на 10 (десять) років вищезазначену земельну ділянку із земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Мошоринської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області;

- зобов'язати Головне управління Держземагенства у Кіровоградській області затвердити проект землеустрою щодо відведення в оренду громадянину ОСОБА_3 земельної ділянки загальною площею 27,9415 га, що розташована на території Мошоринської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області та надання в оренду терміном на 10 (десять) років вищезазначену земельну ділянку із земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Мошоринської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області.

Ухвалою суду від 26 травня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування пунктів 4 та 5 наказу Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області від 01.08.2014 року №11-914/14-14-СГ щодо встановлення тримісячного терміну для подання на затвердження розроблений та погоджений відповідно вимог чинного законодавства проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та у разі невиконання даної вимоги втрати чинності наказу залишено без розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачу відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в зв'язку з відсутністю дати підписання в акті та переліку обмеження використання земельної ділянки. Проте, таких підстав для відмови у наданні згоди не передбачено статтею 123 Земельного кодексу України.

Відповідачем до суду надано письмові заперечення на позов, відповідно до яких встановлено, що Головне управління Державного агентства земельних ресурсів у Кіровоградській області діяло з дотриманням законодавства та прав, наданих Головному управлінню, а тому у задоволені позовних вимог слід відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував надавши до суду письмові заперечення.

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін та зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 20.05.2014 року позивач звернувся до Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду терміном на 10 років для ведення фермерського господарства земельної ділянки загальною площею 27,94 га, із земель державної власності сільськогосподарського призначення, що розташована на території Мошоринської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області (а.с.8).

Наказом Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області від 01.08.2014 року №11-914-/14-14-СГ надано дозвіл гр. ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення йому в оренду терміном на 10 років для ведення фермерського господарства земельної ділянки загальною площею 27,9400 га, із земель державної власності сільськогосподарського призначення, що перебувають у резервному фонді та розташована на території Мошоринської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області. Пунктом 4 вказаного наказу гр. ОСОБА_3 встановлено тримісячний термін для подання на затвердження, розробленого та погодженого відповідно до вимог чинного законодавства, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Пунктом 5 зазначеного наказу визначено, що у разі невиконання вимог в п.4, вказаний наказу втрачає чинність (а.с.9).

На виконання вимог наказу Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області від 01.08.2014 року №11-914/14-14-СГ позивач уклав договір з ПП "Альфа-Земпроект" про розроблення проекту землеустрою щодо відведення йому в оренду терміном на 10 років для ведення фермерського господарства, що розташована на території Мошоринської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області.

Висновком про погодження проекту землеустрою від 06.10.2014 року №2372/01/11-14, наданого відділом Держземагенства у Знам'янському районі Кіровоградської області, в порядку ст.186-1 ЗК України, погоджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_3 в оренду терміном на 10 років для ведення фермерського господарства земельної ділянки загальною площею 27,9415 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення, для ведення фермерського господарства, що розташована на території Мошоринської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області (а.с.10).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 18.09.2014 року №НВ-014, земельній ділянці розміром 27,9415 присвоєно кадастровий номер :000:9098, відповідно до проекту землеустрою, розробленого ПП "Альфа-Земпроект" (а.с.11).

06.10.2014 року позивачем подано до Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області заяву щодо розгляду питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки, загальною площею 27,9415 га, що розташована на території Мошоринської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області за межами населеного пункту для ведення фермерського господарства та надати в оренду терміном на 10 років (а.с.12).

14 жовтня 2014 р. за №31-11-0.2-8694/2-14 відповідач надав відповідь, якою у задоволенні заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою позивачу відмовлено з підстав відсутності у переліку обмежень використання земельних ділянок дати підписання та реєстраційного номеру; в акті здачі прийомки польових та камеральних робіт дати підписання та відсутності нормативної грошової оцінки земельних ділянок, відповідно до ст. 13 Закону України "Про оцінку земель" (а.с.13).

Правомірність та законність дій відповідача щодо відмови у затверджені проекту землеустрою та зобовязання його затвердити є предметом спору переданого на вирішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності визначені статтею 116 Земельного кодексу України, відповідно до частини першої якої громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Згідно з ч.ч. 6, 10 ст. 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються:

- затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності);

- надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 14.10.2014 року за №31-11-0.2-8694/2-14 відповідачем відмовлено позивачу у затвердженні проекту відведення, мотивуючи це тим, що в проекті землеустрою відсутні у переліку обмежень використання земельних ділянок дати підписання та реєстраційного номеру; в акті здачі прийомки польових та камеральних робіт дати підписання та відсутності нормативної грошової оцінки земельних ділянок, відповідно до ст. 13 Закону України "Про оцінку земель"

Відповідно до ч.13 ст.123 ЗК України визначає, що підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Отже, законодавством встановлено виключні підстави, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Дослідивши зміст відмови у наданні дозволу на погодження проекту землеустрою, суд вважає, що дії відповідача є протиправними, оскільки останній не наділений повноваженнями змінювати підстави для відмови у затверджені проекту землеустрою, як то визначено у Земельному Кодексі України.

Відповідно до частини 2 статті 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права.

Судовим рішенням Європейського Суду з прав людини від 26.03.2013 р. у справі Рисовський проти України, Євпропейський Суд зауважив, що державні органи, які не впроваджують або недотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обовязків (див. рішення у справі "ОСОБА_2 проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), п.74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatismutandis, зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (PincovaandPinc v. theCzechRepublic), п.58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі Трґо проти Хорватії (Trgo v. Croatia), заява №35298/04, п.67, від 11 червня 2009 року).

Отже, позивач правомірно очікував на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства загальною площею 27,9415 га, що розташована на території Мошоринської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області та надання в оренду терміном на 10 (десять) років вищезазначену земельну ділянку із земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Мошоринської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області.

Судовому захисту підлягає не лише порушене право, а й порушений інтерес, при цьому інтересом юридичної особи у сфері публічно-правових відносин слід розуміти не будь-який інтерес, а правовий, тобто такий, що може бути обєктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення потреб юридичних особи, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності ті іншим загальноправовим засадам.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 р., поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (1501-06) та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції (254к/96-ВР) і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Поняття "охоронюваний законом інтерес", означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб'єктивного права; б) є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції (254к/96-ВР) і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб'єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Відповідно до частини 2 статті 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, суд дійшов висновку, що відмовляючи позивачу в задоволенні його заяви, відповідач порушив норми Земельного Кодексу України та принцип розсудливості, оскільки дії відповідача, як на думку суду, всіляко спрямовані на перешкоджання позивачу в реалізації його права отримати дозвіл на затвердження проекту землеустрою.

Щодо зобов'язання Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області затвердити проект землеустрою щодо відведення в оренду громадянину ОСОБА_3 земельної ділянки загальною площею 27,9415 га, що розташована на території Мошоринської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області та надання в оренду терміном на 10 (десять) років вищезазначену земельну ділянку із земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Мошоринської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області суд зазначає наступне.

Частиною 3 ст.10.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.5.2013 р. «Про судове рішення в адміністративній справі» зазначається, що суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Оскільки позивач виконав всі передбачені законодавством умови, необхідні для затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування, а відповідач у свою чергу не довів факт їх невиконання ОСОБА_3 (обов'язок суб'єкта владних повноважень довести правомірність своїх дій (ч.2 ст.71 КАС України) суд приходить до висновку про необхідність зобов'язати відповідача вчинити певні дії.

Таким чином, відмовляючи ОСОБА_3 у затвердження проекту землеустрою і надаючи відповідь не по суті звернення, відповідач діяв необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), небезсторонньо (упереджено), недобросовісно, непропорційно, без дотриманням необхідного балансу між будь-яким несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (ч.3 ст.2 КАС України).

У відповідності до ч.1 ст.94 КАС України, позивачу необхідно повернути сплачений ним судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 86, 159-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов - задовольнити.

2.Визнати протиправною відмову Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області щодо розгляду заяви громадянина ОСОБА_3 від 06.10.2014 року стосовно затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства загальною площею 27,9415 га, що розташована на території Мошоринської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області та надання в оренду терміном на 10 (десять) років вищезазначену земельну ділянку із земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Мошоринської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області.

3.Зобов'язати Головне управління Держземагенства у Кіровоградській області затвердити проект землеустрою щодо відведення в оренду громадянину ОСОБА_3 земельної ділянки загальною площею 27,9415 га, що розташована на території Мошоринської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області та надання в оренду терміном на 10 (десять) років вищезазначену земельну ділянку із земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Мошоринської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області.

4.Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 (ід. код - НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 146 (сто сорок шість) грн. 16 коп.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.В. Жук