Справа № 2а/2370/6581/2011
Суддя: Л.В.Трофімова
Дата ухвалення: 2011-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

15 серпня 2011 року Справа № 2а/2370/6581/2011

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Трофімова Л.В., перевіривши матеріали позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у м. Черкаси, головного управління державного казначейства у Черкаській області про стягнення сум бюджетного відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ДПІ у Катеринопільському районі, головного управління державного казначейства у Черкаській області про стягнення сум бюджетного відшкодування.

Позивач просить:

- стягнути з Державного бюджету України через головне управління державного казначейства України у Черкаській області (м. Черкаси, бульвар Шевченка, 185, ідентифікаційний код 22808168) на користь ФОП ОСОБА_1 (18000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) кошти бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за грудень 2010р. у сумі 1 653 939 грн. 00 коп.;

- стягнути з Державного бюджету України на користь ФОП ОСОБА_1 (18000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1 700 грн.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статті 106 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суддя встановив, що вона не відповідає вимогам статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно частини 3 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору. Розмір судового збору за подання адміністративного позову фізичною чи юридичною особою, суб'єктом владних повноважень становить 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 3 гривні 40 копійок (підпункт 2 пункту 3 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" КАСУ; підпункт "б" пункту 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито").

Згідно підпункту 3 пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору щодо майнових вимог про стягнення грошових коштів становить один відсоток від розміру таких вимог, але не більше 1700 грн.

Натомість, у додатках до позовної заяви наявна лише квитанція про сплату державного мита щодо заявлених майнових вимог у сумі 1 700 грн. 00 коп.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог згідно із статтею 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

У вступній частині позовної заяви позивачем визначено відповідачами державну податкову інспекцію у м. Черкаси та головне управління державного казначейства у Черкаській області, проте у прохальній частині позову позовні вимоги сформовано тільки до головного управління державного казначейства у Черкаській області, тому зазначена обставина свідчить про недотримання частини 2 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 2, 3 частини 1 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у позовній заяві зазначаються: ім'я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі є; ім'я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі відомі.

Як вбачається з матеріалів позову, у вступній частині позивачем зазначено ФОП ОСОБА_2, натомість у свідоцтві про державну реєстрацію доданого до матеріалів справи зазначено - ФОП ОСОБА_1. Крім того, позивач одного із відповідачів визначив - головне управління державного казначейства України у Черкаській області, проте згідно Указу Президента України від 13.04.2011р. № 460/2011 "Про Положення про Державну казначейську службу України" Державна казначейська служба України є правонаступником прав та обов'язків Державного казначейства України - урядового органу державного управління, що діяв у системі Міністерства фінансів України.

За нормою частини 2 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Вивчивши текст позовної заяви суддя зазначає, що позивачем у позові зазначено, що платник податку має право скористатися своїм правом на судове оскарження бездіяльності, проте рішень суду щодо такого предмету позову не надано. У додатках до позову зазначено про акт від 23.03.2011р. № 441/17-2107/НОМЕР_1 за період з 01.10.2009р. по 31.12.2010р. у висновках якого йдеться про встановлені порушення з нарахуванням податкового зобовязання (у т.ч. за листопад і грудень 2010р.), проте рішення контролюючого органу та інформація щодо апеляційного узгодження стосовно спірного періоду та заявленої суми до стягнення відсутні як у позові так і у наданих додатках. Разом з тим, у позові йдеться про довідку №80/2301/31974393 від 23.03.2011р., що не додана у переліку додатків.

Згідно пп. 7 п. 4 «Положення про Державну казначейську службу України»Казначейство України відповідно до покладених завдань здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. У позові зазначено, що станом на дату подання позову ДПІ у м. Черкаси не надано головному управлінню державного казначейства у Черкаській області висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню, проте не вказано які докази підтверджують ненадання висновку.

Позивачем не зазначено стосовно яких правовідносин щодо яких саме прав, свобод і інтересів та за який час необхідно застосовувати Закон України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»та/або Податковий кодекс України, оскільки порядок відшкодування податку на додану вартість був визначений наказом Державної податкової адміністрація, Головного управління Державного казначейства України від 02.07.1997р. № 209/72 "Про затвердження Порядку відшкодування податку на додану вартість", втратив чинність згідно з наказом Державної податкової адміністрації України, Державного казначейства України від 20.12.2010 р. №960/495 "Про затвердження форм документів, які використовуються у процесі відшкодування сум податку на додану вартість" з метою забезпечення практичного застосування положень пунктів 200.12, 200.13 та 200.18 статті 200 розділу V Податкового кодексу України. Відповідно до ст.200. п.200.14. Податкового кодексу України від 02.12.2010р. якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки орган державної податкової служби виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у зменшення податкових зобов'язань з цього податку в наступних податкових періодах; б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; в) у разі з'ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування. Проте, Законом України від 03.04.1997р. № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість" (п.7.7.8 ст.7) передбачено, що у разі, коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або податковий орган розпочинає процедуру адміністративного оскарження, податковий орган не пізніше наступного робочого дня за днем отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення справи зобов'язаний повідомити про це орган державного казначейства. Орган державного казначейства призупиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до прийняття остаточного рішення з адміністративного або судового оскарження. Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження податковий орган протягом п'яти робочих днів, наступних за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Однак, зміст позовних вимог не ґрунтується на викладі обставин, якими позивач обґрунтовує вимоги, посилаючись на звітні документи 2011р. і нормативно-правові акти, що втратили чинність.

За таких обставин позовна заява не відповідає вимогам адміністративного процесуального законодавства, а тому згідно статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку до 12 вересня 2011р. для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 106, 108 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у м. Черкаси, головного управління державного казначейства у Черкаській області про стягнення сум бюджетного відшкодування залишити без руху.

Надати ФОП ОСОБА_1 строк до 12 вересня 2011р. для усунення недоліків позовної заяви.

Розяснити ФОП ОСОБА_1, що у разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачеві.

Копію ухвали надіслати ФОП ОСОБА_1

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі, в 5-ти денний строк з дня постановлення ухвали, апеляційної скарги. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л.В.Трофімова