Справа № 2-а-2265/11
Суддя: Синиця Л. П.
Дата ухвалення: 2011-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБДАСТІ
Справа № 2-а-2265/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/в порядку скороченого провадження/

18 серпня 2011 рокум.Городище

Суддя Городищенського районного суду Черкаської області Синиця Л.П. розглянувши, в порядку скороченого провадження, позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області про визнання неправомірною бездіяльності Управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області стосовно відмови у перерахунку пенсії, як ліквідатору аварії на Чорнобильській АЄС 2 категорія; зобовязання управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області здійснити перерахунок додаткової пенсії в розмірах, передбачених ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку 30% мінімальної пенсії за віком виходячи зі встановленого розміру мінімальної пенсії у ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», -

встановив :

позивач звернувся до суду з позовною заявою до Управління Пенсійного Фонду України в Городищенському районі Черкаської області про визнання неправомірною бездіяльності управління Пенсійного Фонду України в Городищенському районі Черкаської області стосовно відмови у перерахунку пенсії, як ліквідатору аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорія; зобовязання управління пенсійного фонду України у Городищенському районі Черкаської області здійснити перерахунок додаткової пенсії в розмірах, передбачених ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку 30% мінімальної пенсії за віком виходячи зі встановленого розміру мінімальної пенсії у ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

На обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві зазначив, що він є ліквідатором наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесений до 2 категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. З 05.01.2005 року позивач перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області як пенсіонер і йому призначена додаткова пенсія згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначаються основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоровя та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначені пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, так зокрема зазначено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: державної пенсії, додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Вважаючи, що виплата доплати до пенсії здійснюється у розмірах, що не відповідають закону, він 09.03.2011 року звернувся до відповідача про здійснення перерахунку, але листом від 16.03.2011 року №4379/03 його повідомили, що всі виплати здійснені відповідно до чинного законодавства, фактично відмовивши у проведенні перерахунку.

У відповідності до ст. 76 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» право на відшкодування ядерної шкоди, заподіяної життю і здоровю особи, та у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя не обмежуються будь-яким строком.

Крім того, при прийнятті рішення про відшкодування щомісячної доплати до пенсії, слід застосовувати поняття аналогії права згідно ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» гідно з якою, якщо виплати здійснені не правильно по вині органу, який призначив і виплачує ці виплати, то вони виплачуються за минулий час без обмежень будь-яким строком з нарахуванням компенсації витрати частини доходів.

Згідно зі статтею 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, віднесеним до категорії 2, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Як передбачено статтею 53 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Статтею 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановлено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі ст. 28 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Також вказаним законом внесені зміни і до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», змінено та встановлено, що особам, віднесеним до категорії 2, призначається щомісячна додаткова пенсія, за шкоду заподіяну здоровю у розмірі 15% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються. Таким чином, держава взяла на себе зобовязання забезпечити реалізацію громадянами своїх конституційних прав.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року №523. Ця постанова є чинною, її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають змісту статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а в пункті 2 постанови від 3 січня 2002 року №1 Кабінет Міністрів України установив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, у супереч положенням зазначених статей закону, причому ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.

Положення частини 3 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших повязаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого частиною 1 цієї статті.

Відповідно до частини 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись ст. ст. 19, 64 Конституції України, ст.ст. 49, 50, 54, 67, 71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про виконання та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст. 6, 11, 12, 17, 19, 70, 71, 98, 158-161, 163, 186, 187 Кодексу адміністративного судочинства України, просить визнати неправомірною бездіяльність управління Пенсійного фонду України у Городищенському районі Черкаської області стосовно відмови у перерахунку пенсії як ліквідатору аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії; зобовязати управління Пенсійного фонду України у Городищенському районі Черкаської області здійснити перерахунок додаткової пенсії в розмірах передбачених ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку 30% мінімальної пенсії за віком виходячи зі встановленого розміру мінімальної пенсії ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

За ухвалою судді Городищенського районного суду Черкаської області від 08.04.2011р., за позовними вимогами ОСОБА_1, позивача по справі, відповідно до ст. 183-2 КАС України прийнято ухвалу про відкриття скороченого провадження.

30.04.2011 року вищенаведена ухвала отримана позивачем (повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення за №137).

Відповідач Управління пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області, після отримання копії позовної заяви та ухвали про відкриття скороченого провадження, надіслав заперечення на позов, де вказав, що відповідно до ч. 4 ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсія для учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, не може бути нижчою, ніж 30% мінімальної пенсії за віком.

Порядок обчислення пенсії по інвалідності, яка настала внаслідок каліцтва чи захворювання, визначає Кабінет Міністрів України.

Проте визначення мінімального розміру пенсії за віком надане в ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Частиною 1 цієї статті передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. При цьому, частиною 3 цієї статті встановлено, що таким чином визначений мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для обчислення розмірів пенсій, призначених за цим Законом. Враховуючи наведене, положення статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» щодо мінімального розміру пенсії за віком не застосовуються при призначенні пенсії за законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Конституційний Суд України в ухвалі від 19 травня 2009 року №27-у/2209 по справі 2-25/2009 дійшов висновку, що у частині третій статті 28 Закону України №1058-ІV закладено однозначну вимогу щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, установленого у абзаці першому частини першої цієї статті, - виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» текст ст. 51 Закону №796-ХІІ був викладений у новій редакції, якою передбачено, зокрема, виплату додаткової пенсії учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії у розмірі 15 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008 визнані неконституційними положення окремих пунктів Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», у тому числі й п. 28 розділу ІІ, який містив нову редакцію ст. 51 Закону України №796-ХІІ.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 14.12.2000 №15-рп/2000 у справі про порядок виконання рішень Конституційного Суду України, інші правові акти або окремі їх положення, визнані неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність, з дня ухвалення Конституційним судом рішення про їх неконституційність. Крім того, Конституційному Суду України надано право у разі необхідності визначити у своєму рішенні порядок і строки його виконання та покласти обовязок на відповідні державні органи забезпечити це виконання. На виконання рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008 Кабінет Міністрів України постановою від 28.05.2008 №530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» встановив, що особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і належать до 2 категорії, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до Закону №796-ХІІ виплачується у розмірі 15% прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, а саме: з 01.01.2011 112,50 грн..

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду. Частина 2 вищезазначеної статті встановлює шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Позивачем було пропущено строки звернення до суду по адміністративній справі.

Крім того, вимога позивача, яка містить зобовязання управління в подальшому проводити щомісячні виплати з перерахунком згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», не може бути задоволена судом, оскільки, суд не наділений повноваженнями на прийняття рішення з приводу майбутніх правовідносин, які не настали. Також дана вимога суперечить змісту чинного законодавства України. Судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання. Воно не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому правового регулювання суспільних відносин.

Враховуючи викладене та те, що законом №796-ХІІ передбачено фінансування виплат за цим законом із Державного бюджету України, а не із бюджету пенсійного фонду України, УПФУ в Городищенському районі вважає, що діє неправомірно та в межах чинного законодавства та просить відмовити в задоволенні позову.

Суддя опрацювавши та вивчивши матеріали позовної заяви, заперечення, при вирішенні спору, з огляду на загальні засади пріоритету законів над підзаконними актами, вважає, що даний позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог Конституції України (ч.2 ст.19), органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи мають право вчиняти дії та приймати рішення виключно в межах наданих їм повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України та законами України.

Пенсійний Фонд України діє на підставі положення «Про Пенсійний Фонд України», затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002р. за №121/2001, і є центральним органом виконавчої влади, на який покладено обовязок щодо: призначення пенсії, підготовки документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування виплат пенсій, та здійснює свої повноваження на підставі п.15 вказаного положення через створенні в установленому порядку його територіальні управління, по ефективному використанню коштів Пенсійного Фонду України. Згідно з п.п. 7 п.2.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002р. за №8-2, управління відповідно до покладених на них завдань, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, допомогу на поховання та інші соціальні виплати відповідно до чинного законодавства. Пунктом 4.2 вищенаведеного Положення, передбачено, що Управління є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банках (у тому числі валютні), печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

Конституційний Суд України в Рішенні від 03.10.1997р. №4-зп (справа про набуття чинності Конституцією України) зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному, і з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі.

Відповідно до ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесення до них змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Ст.46 Конституції України гарантований державою рівень соціального захисту, в тому числі соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижче від прожиткового мінімуму.

Згідно ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 2 категорії призначається у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з неналежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визначає, якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить закону, суд зобовязаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Відповідно до ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Стаття 71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлює, що дія його положень не може призупинятися іншими законами, за виключенням законів про внесення змін до нього.

Рішеннями Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 та № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнані такими, що не відповідають Конституції України, зміни внесені до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пунктом 30 статті 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» від 19.12.2006 року та підпунктом 9 пункту 28 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік» № 107 від 28.12.2007 року.

Рішенням Конституційного Суду України № 10 рп/2008 від 22.05.2008 року визнані такими, що не відповідають Конституції України, зміни внесені до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підпунктом 13 пункту 28 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік».

У 2010 році та у 2011 році дія ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не призупинялася, а застосування відповідачем положень Постанови Кабінету Міністрів України № 863 від 26.07.1996 року щодо визначення розміру підвищення пенсії є безпідставним, оскільки Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має вищу юридичну силу, ніж постанова Кабінету Міністрів України.

З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини та положення частини 1 ст. 58 Конституції України, реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних відносин нормативно правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тому посилання органів державної влади на відсутність коштів, як на причину їх не виконання, не повинні прийматися до уваги.

Відповідно до частини 7 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011рік» від 14.06.2011р., що набрав чинності 16.06.2011р., прикінцеві положення доповнено пунктом 4 такого змісту, установити, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік». І на виконання вищенаведеного, Кабінет Міністрів України прийняв Постанову від 6.07.2011р. №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності 23.07.2011р., де в частині 1 зазначено, Установити, що особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується у таких розмірах до прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність: 2) тим, що належать до категорії 2, 15 відсотків.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році, категорія №2 (посвідчення серії А, №181478 від 31.12.1992р.), і отримує пенсію повіку як ліквідатор ЧАЕС (посвідчення серія АГ №111468 від 22.03.2005р.) та додаткову пенсію, особам віднесеним до 2 категорії в розмірі 15% від прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», при застосуванні розрахункової величини мінімального розміру пенсії за віком, яка становить 19,91грн., що відповідає Постанові Кабінету Міністрів України від 03.01.2002, №1, для обчислення пенсій призначених відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, особі, права та інтереси якої порушені, гарантується право на судовий захист. Право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати обмеженням, але їх застосування повинно зберігати пропорційність між застосованими засобами та постановленою метою (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Воловік проти України») заява № 15123/03 від 06 грудня 2007 року).

Враховуючи те, що позивачу всупереч ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вказана доплата виплачувалася частково, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року, а не як того вимагає вказаний Закон, ОСОБА_1 недоотримав додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю особі, віднесеної до 2 категорії, тому суддя, вважає, доведеною вимогу позивача здійснити перерахунок додаткової пенсії в розмірах, передбачених ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку 30% мінімальної пенсії за віком виходячи зі встановленого розміру мінімальної пенсії у ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Отже, відповідач неправомірно виплачував щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю в меншому розмірі ніж це передбачено ст. 51 зазначеного вище Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З огляду на вищевикладене, вбачається, що управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинно було діяти у відповідності з вимогами ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. за №796-ХІІ, і здійснити позивачу відповідні нарахування, але у порушення вимог вказаної статті відповідач таких нарахувань у повному обсязі не проводив, тому бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області слід визначити в цій частині неправомірною.

На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 19, ст. ст. 21, 22, 24, 46, 55, 75, 92, 152 Конституції України, ст. ст. 1, 13, 39, 51, 56, 67, 71 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції від 28.02.1991 року за № 796-ХІ, Законами України «Про державний бюджет України на 2006-2009 роки», рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року, №10-рп/2008 від 22.05.2008 року, ст. ст. 10, 28, 46, 81 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в редакції від 09.07.2003 року № 1058-ІV, Законом України «Про виконання та застосування практики Європейського суду з прав людини», п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», ст. ст. 6, 17, 71, 99, 102, 159, 160, 163, 181, 183-2, 185, 186, КАС України, суддя, -

постановив :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області про визнання неправомірною бездіяльності Управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області стосовно відмови у перерахунку пенсії, як ліквідатору аварії на Чорнобильській АЄС 2 категорія; зобовязання управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області здійснити перерахунок додаткової пенсії в розмірах, передбачених ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку 30% мінімальної пенсії за віком виходячи зі встановленого розміру мінімальної пенсії у ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» - задовольнити.

Визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області щодо нарахування та виплати, додаткової пенсії ОСОБА_1, як особі віднесеній до 2 категорії, у відповідності з вимогами ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. за №796-ХІІ, з 07.10.2011р. неправомріною.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області здійснити перерахунок ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, додаткової пенсії в розмірах, передбачених ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року за № 796-ХІ, з розрахунку 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи зі встановленого розміру мінімальної пенсії відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з 07.10.2010 року по 23.07.2011 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Городищенський районний суд Черкаської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_2