Справа № 809/3146/13-а
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 р. Справа № 876/4053/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

з участю представника відповідача Токар В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Калуської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано Франківській області на постанову Івано Франківського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2014 року у адміністративній справі №809/3146/13-a за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій Холдинг» до Калуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень,-

В С ТА Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Меркурій Холдинг» звернулось із позовом до Калуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень.

Постановою Івано Франківського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2014 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Калуської ОДПІ Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області форми «р» №000091220 від 02 жовтня 2013 року та №000092220 від 02 жовтня 2013 року.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального права та невірним встановленням обставин у справі. Зазначив, що за наслідками перевірки не встановлено факту реального здійснення господарських операцій ТзОВ «Меркурій Холдинг» з придбання товарів (робіт, послуг) у постачальників, зокрема ПП «Солор» за квітень 2011 року, ТОВ «Промбудколія» за липень-серпень 2012 року. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи, представник відповідача апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не прибув, хоча належним чином було повідомлений про дату судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. В період з 12.09.2013 року по 18.09.2013 року Калуською ОДПІ Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області проводилась позапланова невиїзна перевірка ТзОВ «Меркурій Холдинг» з питань дотримання вимог податкового законодавства по ПДВ при здійсненні фінансово-господарських операцій з ПП «Солор» за квітень 2011 року та з ТОВ «Промбудколія» за липень-серпень 2012 року.

За результатами перевірки складено акт №492 /22-0/35803277 від 18.09.2013 року, яким встановлено порушення ТзОВ «Меркурій Холдинг» п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755- VI, в результаті чого: занижено ПДВ в сумі 167301,00 грн. в тому числі по періодах: за травень 2011 року в сумі 11181,00 грн.; за липень 2011 року в сумі 99271,00 грн.;за серпень 2011 року в сумі 2209,00 грн.; за грудень 2011 року в сумі 34634,00 грн.; за лютий 2012 року в сумі 602,00 грн.; за травень 2012 року в сумі 9911,00 грн.;за вересень 2012 року в сумі 9493,00 грн.; встановлено завищення ТзОВ «Меркурій Холдинг» залишку відємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду в декларації з ПДВ за вересень 2012 року в сумі 28307,00 грн.

Також контролюючим органом встановлено порушення п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI із внесеними змінами не надання інформації, визначеної у запитах державної податкової служби від 06.12.2012 року №5967/10/22-0 та від 22.05.2013 року №2447/10/22-0 та їх документального підтвердження у встановлені терміни.

На підставі акту перевірки Калуською ОДПІ винесено податкові повідомлення-рішення форми «Р» №000091220 від 02 жовтня 2013 року та №000092220 від 02 жовтня 2013 року, згідно з яких Товариству було збільшено суми грошових зобовязань на загальну суму 234639,00 грн. (з податку на додану вартість в сумі 167301,00 грн. за основним платежем, за штрафними санкціями 39031,00 грн., зменшено розмір відємного значення ПДВ на суму 28307,00 грн.)

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що господарські операції підтверджено належними первинними документами та податковий орган не вправі визнавати господарські операції нікчемними.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними, такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Висновки податкового органу ґрунтуються на тому, що податковим органом не встановлений факт передачі товарів між позивачем та ПП «Солор», оскільки зустрічну перевірку ПП «Солор» провести неможливо у звязку із тим, що ПП «Солор» перебуває в 11 стані «Припинено, але не знято з обліку (КОР не пусті)»; постановою господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2011 року по справі №38/5005/7807/2011 ПП «Солор» визнано банкрутом; відсутні інші первинні документи.

Також в ході проведення перевірки відповідачем не встановлено факту передачі товарів, оскільки ТОВ «Лігран», який був постачальником у ТОВ «Промбудколія» право власності на товар не набував, оскільки товар на склад ТОВ «Лігран» не надходив, тому і у ТОВ «Промбудколія» товару не було і передати його ТзОВ «Меркурій Холдинг» не могло.

Проте з такими висновками відповідача погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансові звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 року №88 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.95 року за №168/704), первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі) посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до пунктів 2.15, п. 2.16 вищевказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

На підтвердження реальності здійснених господарських операцій позивачем представлено видаткові та податкові накладні, рахунки фактури, акти списання товарів, акти приймання виконаних будівельних робіт.

Отриманий від ТОВ «Промбудколія» товар використовувався ТзОВ «Меркурій Холдинг» для ремонту як власних залізничних колій, так і залізничних колій контрагентів.

Крім того, в червні 2011 року Калуською ОДПІ проводилась планова виїзна перевірка ТОВ «Меркурій Холдинг» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 02.04.2008 року по 31.03.2011 року. За результатами даної перевірки було складено акт №783/2302/35803277 від 14.06.2011 року, відповідно до висновків якого, зі сторони ТОВ «Меркурій Холдинг» не було виявлено порушень щодо ведення господарської діяльності з ПП «Солор» та ТОВ «Промбудколія».

Згідно абзацу 2 пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредиту звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного періоду.

Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності. Згідно підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України господарська діяльність діяльність особи, що повязана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

У відповідності до вимог абзацу 1 пункту 198.2 статті 198 Податкового Кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунку платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Абзацом 1 пункту 198.6 Кодексу, встановлено що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що операції з придбання послуг проведено на підставі реальних та фактичних правочинів та первинних документів (податкових накладних), складених з дотриманням вимог ст. 3 Закону України від 16.07.1999 року «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» зі змінами та доповненнями, вимог Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88 «Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України: 5 червня 1995 року за № 168/704 та ТзОВ «Меркурій-Холдинг» правомірно включено до складу податкового кредиту податок на додану вартість за вищезгаданими операціями та правомірно визначено податковий кредит.

Що стосується посилань апелянта на те, що зустрічну перевірку ПП «Солор» провести неможливо у звязку із тим, що ПП «Солор» перебуває в 11 стані «Припинено, але не знято з обліку (КОР не пусті)» та постановою господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2011 року по справі №38/5005/7807/2011 ПП «Солор» визнано банкрутом, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із постановою господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2011 року по справі №38/5005/7807/2011 провадження у справі про банкрутство ПП «Солор», порушено 20.06.2011 року, в той час як господарські операції здійснювалися в квітні 2011 року.

Крім того, відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» встановлено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців були внесені до нього, то вони вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до цього реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні, за винятком випадків, коли вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Відповідно до Постанови ВАСУ від 14.11.2012 року по справі №К/9991/50772/12 договір, видаткові накладні, податкові накладні (первинні документи) є достатнім для підтвердження виконання договору його сторонами.

Відповідно до ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Чинне законодавство України не пов'язує право платника податку на податковий кредит в залежність від сплати податку іншими учасниками по всьому ланцюгу товарообігу. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту. Платник податку на додану вартість (покупець товарів (робіт, послуг)) не має в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність його контрагентів по ланцюгу до кінцевого виробника. Право платника податків на формування податкового кредиту та на бюджетне відшкодування не ставиться в залежність від проведення зустрічних перевірок контрагентів платника по всьому ланцюгу до кінцевого виробника. Лише встановлення факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов'язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит. При цьому, такі висновки не можуть ґрунтуватись на припущеннях, а можуть ґрунтуватись лише на належних та достатніх доказах, які одержані з дотриманням закону.

З огляду на реальний характер операцій, можливі порушення контрагентами позивача правил здійснення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення позивача як платника податків права на формування податкового кредиту з ПДВ.

Таким чином, із врахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що зібрані докази в повній мірі підтверджують факт здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, а відповідні первинні документи містять всі обов'язкові реквізити та відображають в повній мірі зміст господарської операції та є тими документами, на підставі яких ведеться податковий та бухгалтерський облік згідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні».

Приймаючи рішення у даній справі, суд брав до уваги висновки Європейського Суду щодо справедливого судового рішення, постановлення якого є передумовою дотримання права особи на справедливий суд, гарантованого кожному статтею 6 Конвенції. Ці вимоги цілком суголосні положенням ч. 1 ст. 159 КАС України, відповідно до якого судове рішення має бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Калуської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано Франківській області залишити без задоволення, а постанову Івано Франківського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2014 року у адміністративній справі №809/3146/13-a без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс

Повний тест ухвали складено 15.06.2015р.