Справа № 2-а-4268/11
Суддя: Петунін І. В.
Дата ухвалення: 2011-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-4268/11
У Х В А Л А

про залишення адміністративного позову без розгляду

30 травня 2011 року суддя Димитровського міського суду Донецької області Петунін І.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Димитров Донецької області про визнання дій відповідача протиправними та зобовязання перерахунку і виплати недоотриманої пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Димитров Донецької області про визнання дій відповідача протиправними та зобовязання перерахунку і виплати недоотриманої пенсії.

За умовами пункту першого частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності розглядаються в порядку адміністративного судочинства і дана справа згідно з вимогами статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України підсудна Димитровському міському суду Донецької області як адміністративному.

Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.107 КАС України, суддя після одержання позовної заяви має зясувати, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо подано заяву про поновлення цього строку, то чи є підстави для її задоволення).

Адміністративний позов, за змістом статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути подано в межах шестимісячного строку, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, на підставі частини першої статті 100 Кодексу адміністративного судочинства, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Відповідно до змін до ч.2 ст.99 КАС України, внесених Законом України № 2453-VI від 07.07.2010р., для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Рішенням Конституційного суду України №1-40/2010 від 09.09.2010 року визнано такими, що не відповідають Конституції України норми Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами" від 18.02.2010 року № 1691-VI, зокрема, п.2 ч.1 ст.15 ЦПК України та положення про виключення п.3 з ч.1 ст.18 КАС України, за якими справи, повязані із соціальними виплатами, що підлягали розгляду адміністративними судами, було передано місцевим загальним судам для розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин з 09.09.2010 року відновлено дію положення Кодексу адміністративного судочинства України, яке діяло до набрання чинності Законом України від 18.02.2010 року № 1691-VI, а саме: положення п.3 ч.1 ст.18, якими встановлювалося, що всі адміністративні справи у спорах фізичних осіб із субєктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням та інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Отже, з 09.09.2010 року розгляд справ, повязаних з приводу перерахунку пенсійних виплат, віднесено до юрисдикції адміністративних судів, з цієї дати й почав діяти 6-ти місячний строк звернення до суду, який сплив 09.03.2011р.

Згідно за ч.2 ст.152 Конституції України, закони та інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відповідно до абз.1 ч.2 ст.5 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Із позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії 11 березня 2010 року. Тому відповідно до ч.5 ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»відповідач повинен був розглянути заяву не пізніше 10 днів з дня надходження і з цього часу у випадку неправомірних дій чи бездіяльності відповідача щодо перерахунку пенсії позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав. Таким чином позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду, встановлений ст.99 КАС України.

Враховуючи той факт, що до суду з даним позовом він звернувся 26.05.2011 року, суддя вважає, що позивачем при подачі до суду даного позову пропущений, встановлений законодавством, шестимісячний строк звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав.

Позивач надав клопотання-заяву про незастосування позовної давності та поновлення строку на подання адміністративного позову на підставі того, що відповідач знав з судових рішень, що порушуються права громадян в аналогічних спорах. Конституцією України гарантовано рівність конституційних прав громадян, а відтак не може бути допущена нерівність в питаннях пенсійного забезпечення і соціальних пільг для осіб, які такі пільги мають. Позивач особисто не надавав згоди на те, щоб орган державної влади по відношенню до нього діяв не на підставі Конституції України і законів України, що було встановлено у судових рішеннях відносно інших осіб в аналогічних судових справах та в оглядових листах Вищого адміністративного суду України і не має ніякого бажання, щоб по відношенню до нього була застосована дискримінація. На відміну від нього, відповідач добре ознайомлений з вимогами чинного законодавства при нарахуванні пенсій і соціальних виплат. Таким чином, відповідачу вигідно діяти не по закону. Окрім того, пенсії і соціальні виплати за практикою Європейського Суду з прав людини є власністю. Тому просить не поширювати позовну давність на підставі ст.ст.3, 8, 152 Конституції України, ст.ст.2, 3, 8, 9, 21 КАС України, ст.ст.1175, 268 ЦК України і практики Європейського Суду з прав людини. Також зазначає, що відповідач в аналогічних справах по відношенню до інших відповідачів, відходив від встановленого судом порядку нарахування пенсій і соціальних виплат та незважаючи на те, що сотні тисяч апеляційних скарг субєктів владних повноважень було відхилено і є практика ВАСУ на користь позивачів, а не на користь субєктів владних повноважень, продовжував подавати апеляційні скарги. Така поведінка відповідача явно свідчить про зловживання правом з боку субєкта владних повноважень. Окрім того, за аналогією права, на вимоги про стягнення заробітної плати, не застосовується позовна давність і про це в інших нормах законодавства України. На підставі викладеного, просить не поширювати позовну давність на заявлені у позові вимоги, поновити строк на подання адміністративного позову.

Посилання позивача у своїй заяві-клопотанні про не застосування позовної давності та поновлення строку на те, що відповідач знав з судових рішень, що він діє всупереч закону, суддя не приймає до уваги, оскільки це не є поважно причиною пропуску строку для звернення до адміністративного суду. Також суддя не приймає як поважні причини те, що позивач особисто не надавав згоди на те, щоб відповідач діяв по відношенню до нього не на підставі Конституції України і законів України та що відповідач, на відміну від нього, добре був ознайомлений з вимогами чинного законодавства та аналогічними судовими рішеннями, оскільки законодавство, яким позивач обґрунтовує свій позов та на підставі якого діє відповідача, було офіційно оприлюднене та вважається доведеним до громадськості.

Позивач після спливу 10-денного строку міг дізнатися про порушення своїх прав та звернутися за розясненням до відповідача, щодо застосування відповідного коефіцієнту, а також щомісячно отримував пенсію, з розміром якої він не був згоден.

Крім того, відповідно до вимог ч.7 ст.9 КАС України, суддя вважає, що до пенсійних правовідносин щодо строку звернення до суду не може застосовуватися аналогія права, оскільки ці правовідносини врегульовані КАС України.

Керуючись ст.ст.17-18, 23, 99, 100, 107, 1832 КАС України, суддя -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на звернення до адміністративного суду.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Димитров Донецької області про визнання дій відповідача протиправними та зобовязання перерахунку і виплати недоотриманої пенсії залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Димитровський міський суд Донецької області протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.В. Петунін