Справа № 450/3297/14-а
Суддя: Мельничук І. І.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 450/3297/14-а Провадження № 2-а/450/30/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого-судді Мельничук І.І.

при секретарі Стельмащук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Пустомити адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження Галицької районної адміністрації № 214 від 06.06.2014 року,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження Галицької районної адміністрації №214 від 06.06.2014р.

Свої вимоги мотивує тим, що Галицькою районною адміністрацією 06.06.2014р.. винесено розпорядження №214 про демонтаж металевого каркасу в подвірї будинку АДРЕСА_1. Із вказаним розпорядженням не погоджується та вважає що розпорядження є незаконними, та винесене з порушенням чинного законодавства. Як вбачається з оскаржуваного розпорядження, воно було прийняте, без врахування як обєктивних так і субєктивних причин з порушенням процедури передбаченої положенням про порядок врегулювання питань самочинного будівництва яке діє у м.Львові. Дане положення регулює процедуру вирішення питань, пов'язаних з самочинним будівництвом на території м. Львова, з метою визначення можливості збереження самочинно збудованих (реконструйованих) об'єктів містобудування та архітектури. Відповідно до п.2.6 Положення на особу, яка скоїла порушення, уповноважена посадова особа складає акт-попередження (додається), протокол про адміністративне правопорушення та скеровує його адміністративній комісії при районній адміністрації. Адміністративна комісія, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, виносить постанову по справі. П.2.7 Положення передбачено, що акт-попередження у всіх випадках самочинного будівництва складається на момент його виявлення, тобто негайно, та реєструється у журналі реєстру самочинного будівництва. У справах, які належать до повноважень інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, районні адміністрації скеровують акти-попередження у вказану інспекцію для прийняття відповідного рішення. В додатку до Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м.Львові міститься акт-попередження чітко встановленої форми і в такому акті-попередження мають зазначатися пропоновані заходи усунення порушень з визначенням строку виконання. Проте, що такий акт-попередження, як цього вимагає положення про порядок регулювання питань самочинного будівництва у м.Львові зокрема п.п.2.6, 2. складався йому та особі щодо якої мав би складатися такий акт нічого невідомо, даний акт нікому не вручався та не надсилався. Відтак, відповідача із самого початку йшов на порушення процедури під час прийняття оскаржуваного розпорядження про демонтаж самочинно влаштованого балкону, що суттєво вплинуло на права позивача та перешкодило реалізації позивачем свого права на звернення із заявою про узаконення самочинного будівництва згідно з процедурою, визначеною Положенням про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м.Львові. Також районною адміністрацією не досліджувалося та обставина хто саме здійснив будівництво каркасу, оскільки власниками квартири АДРЕСА_1 є дві особи, а демонтаж зобовязано здійснити одному із співвласників а саме ОСОБА_1, а також коли здійснювалося таке будівництво, що свідчить про формальний підхід при винесенні вказаного розпорядження та позбавлення можливості власників квартири вчинити дії передбачені законодавством України щодо легалізації такого будівництва. Також відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001р. не належить до самочинного будівництва для багатоквартирних будинків ведення на земельній ділянці тимчасових господарських будівель та споруд, навісів, альтанок, тамбурів, терас, веранд, наметів, накриття, сходів, естакад та ін. тому посилання районної адміністрації на порушення земельного законодавства є безпідставним оскільки на таке будівництво не потрібен дозвіл власника земельної ділянки.

Про наявність оскаржуваного розпорядження позивач довідався із цивільної справи за позовом Галицької адміністрації до нього про демонтаж самочинного будівництва яка надійшла до нього із Галицького районного суду м.Львова разом з ухвалою про відкриття провадження у справі від 26.08.2014р яка отримана ним 05.09.2014р. Просить позов задоволити.

В судове засідання позивач підтримав позов із зазначених у ньому підстав та наголосив на тому, що при винесенні постанови про адміністративне правопорушення та розпорядження, відповідно не зясовано хто саме здійснив прибудову, яку потрібно демонтувати, оскільки власників квартири № 2 на АДРЕСА_1 двоє, позивач і його дружина. Разом з тим, покликається що дозвіл на здійснення прибудови у нього був. Цим дозвільним документом є акт затверджений директором ЛМКП «Айсберг», щодо відсутності заперечень з викладених у зверненні питань.

Представник відповідача в судовому засідання заперечив проти позову, покликається що оскаржуване розпорядження винесене в межах чинного законодавства, а покликання в позовній заяві на його не законність не можуть служити підставою для його скасування.

Суд заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження Галицької районної адміністрації № 214 від 06.06.2014 року не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано адміністративний позов, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно розпорядження № 214 від 06.06.2014 року зобовязано ОСОБА_1 власника квартири АДРЕСА_1 за власні кошти демонтувати самовільно встановлений металевий каркас в подвірї будинку АДРЕСА_1.

Згідно службової записки директора ОСОБА_2 адресованій Голові галицької районної адміністрації ОСОБА_3 від 13.05.2014 № 100/303, ЛКПЖ просить розглянути на міжвідомчій комісії документи щодо демонтажу самовільно встановленого металевого каркасу обтягнутого плівкою до квартири АДРЕСА_1.

В акті обстеження технічного стану будинку (квартири) АДРЕСА_1 що у м.Львові від 13.05.2014 року зазначено, що самовільно встановлений металевий каркас до квартири АДРЕСА_1. Документів на встановлення металевого каркасу власником квартири не представлено.

Як вбачається із витягу із протоколу № 17 засідання міжвідомчої комісії Галицького району розглянувши вищезазначене звернення, зобовязано ОСОБА_1 за власні кошти демонтувати самовільно встановлений металевий каркас в подвірї будинку АДРЕСА_1.

Згідно листа начальнику управління охорони історичного середовища ЛМКП «Айсберг», останній повідомляє, що у дворі будинку АДРЕСА_1, ОСОБА_1 самовільно влаштовано металеву конструкцію яка накрита брезентом та просять вжити заходів для притягнення винних до відповідальності. По даному факту складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЛВ № 000342 від 23.12.2013 року, та в подальшому винесена постанова про адміністративне правопорушення, Солонківською сільською радою за ч.5 ст.92 КУпАП.

Згідно ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідно до ч.1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано і межах строку звернення до адміністративного суду, встановлених цим Кодексом або іншимг законами.

Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про ще постановляється ухвала.

Суд не бере до уваги покликання позивача про те, що за даним фактом повинен відповідати не він один, а інший співвласник квартири, його дружина, оскільки згідно довідки про склад сімї осіб, зареєстрованих на АДРЕСА_1 немає. Однак, в матеріалах справи наявне одноособове звернення позивача з прохання надати йому дозвіл на обладнання металевого каркасу.

Разом з тим, покликання позивача на неналежне утримання памятки архітектури, яким є будинок на АДРЕСА_1, комунальним підприємством суд не бере до уваги, оскільки дана обставина не входить в предмет доказування та судового дослідження в рамках даного судового провадження.

З питанням про надання дозволу на спорудження вказаного накриття в міжвідомчу комісію при районній адміністрації Львівської міської ради не звертався, що ним і визнано в судовому засіданні.

Оскільки дозволу на спорудження каркасу від компетентних органів позивачем не представлено, на його відсутність і покликається відповідач, відповідачем наведено достатньо доказів, на підтвердження правомірності дій субєкта владних повноважень, а саме в частині винесення оскаржуваного розпорядження, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову за його безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 71, 72, 160, 161, 162, 163 КАС України, ЗУ «Про охорону культурної спадщини», Положення про міжвідомчу комісію при районній адміністрації Львівської міської ради, затвердженої рішенням виконкому від 25.05.2007 року № 331, суд,-

п о с т а н о в и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

СуддяІ. І. Мельничук