Справа № 2а/2370/6883/2011
Суддя: Л.В.Трофімова
Дата ухвалення: 2011-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

30 серпня 2011 року Справа № 2а/2370/6883/2011

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Трофімова Л.В., перевіривши матеріали адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Е І М ОСОБА_1»до контрольно-ревізійного управління у Черкаській області про визнання недійсною вимоги від 22.07.2011р. №17-21/18-570 у частині повернення бюджетних коштів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Е І М ОСОБА_1», звернувшись до суду з адміністративним позовом до контрольно-ревізійного управління у Черкаській області, просить:

- визнати таким, що не відповідає чинному законодавству та складений з порушенням акт ревізії діяльності управління агропромислового розвитку Христинівської районної державної адміністрації за 2008-2010 роки №17-21/18 від 06.07.2011р. в частині, що стосується законності отримання товариством з обмеженою відповідальністю «Е І М ОСОБА_1»бюджетної дотації у період з 01.01.2008р. по 13.03.2008р.;

- визнати недійсною письмову вимогу контрольно-ревізійного відділу у Христинівському районі контрольно-ревізійного управління у Черкаській області від 22.07.2011р. №17-21/18-570 у частині повернення товариством з обмеженою відповідальністю «Е І М ОСОБА_1» в місячний строк бюджетних коштів у сумі 76 191 грн. 50 коп.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статті 106 цього Кодексу. Вивчивши матеріали позовної заяви, суддя встановив, що вона не відповідає вимогам статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 106 КАС України у позовній заяві зазначаються ім'я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі відомі. З позовних вимог і визначення сторони відповідача у справі вбачається, що йдеться про різних субєктів: контрольно-ревізійний відділ у Христинівському районі контрольно-ревізійного управління у Черкаській області та контрольно-ревізійне управління у Черкаській області, проте відповідно до постанови КМ України від 20.07.2011р. № 765 «Про утворення територіальних органів Державної фінансової інспекції»функціонує державна фінансова інспекція в Черкаській області.

Пунктом 4 частини 1 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог згідно з частиною третьою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Згідно частини 2 статті 106 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом. Разом з тим, оскаржувана вимога від 22.07.2011р. №17-21/18-570 скерована на адресу управління агропромислового розвитку Христинівської РДА (не визначена як учасник процесу) з метою забезпечення усунення порушень відповідно до письмових зобовязань, наданих керівниками. Із листа управління агропромислового розвитку Христинівської РДА від 26.07.2011р. №269 (додаток до позову) вбачається, що дотація належить до повернення з огляду на письмове зобовязання, що не додано до позову.

Відповідно Закону України Про контрольно-ревізійну службу в Україні (втратив чинність) і УПУ від 23.04.2011р. №499/2011 «Про Положення про Державну фінансову інспекцію України»контрольно-ревізійним підрозділам надається право предявляти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використування державної власності та фінансів. Відповідно до Господарського кодексу України (ст.19 ч.7) суб'єкт господарювання має право на одержання інформації про результати інспектування і перевірок його діяльності не пізніш як через тридцять днів після їх закінчення, якщо інше не передбачено законом. Дії та рішення державних органів контролю та нагляду, а також їх посадових осіб, які проводили інспектування і перевірку, можуть бути оскаржені суб'єктом господарювання у встановленому законодавством порядку. Проте, із матеріалів позову не вбачається, що підконтрольним субєктом установою, що ревізувалася був позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Е І М ОСОБА_1».

Пунктом восьмим частини першої статті 3 КАС України визначено, що позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також субєкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду. У цьому контексті суддя зазначає, що відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частина 1 статті 17 КАС України визначає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

За приписами частини 4 статті 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про: скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; виконання зупиненої чи невчиненої дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Начальник управління агропромислового розвитку районної держадміністрації звернувся до позивача з листом 26.07.2011р. №269, що не є рішенням субєкта владних повноважень. Частиною 2 ст. 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Визначення поняття «справа адміністративної юрисдикції»наведено у статті 3 КАС України, під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

У постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 р. N 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" та в роз'ясненні президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000 р. N 02-5/35 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів" зазначено, що підставами для визнання будь-якого акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів суб'єктів правовідносин, на регулювання яких видано спірний акт.

Відповідно до п. 1.4. Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2005 р. № 34/5 нормативно-правовий акт це офіційний письмовий документ, прийнятий уповноваженим на це суб'єктом нормотворення у визначеній законодавством формі та за встановленою законодавством процедурою, спрямований на регулювання суспільних відносин, що містить норми права, має неперсоніфікований характер і розрахований на неодноразове застосування. Нормативно-правові акти можуть бути оскаржені широким колом осіб (фізичних та юридичних), яких вони стосуються. Індивідуальні ж акти можуть бути оскаржені лише особами, безпосередні права, свободи чи охоронювані законом інтереси яких такими актами порушено. Прийняття нормативно-правових актів у вигляді листів і телеграм не допускається.

Позивачу доцільно визначитись щодо предмету оскарження і уточнити позовні вимоги.

Відповідно до ч.3 ст. 106 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати. Згідно п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до набрання чинності законом, який регулює порядок сплати і розміри судового збору судовий збір при зверненні до адміністративного суду сплачується у порядку, встановленому законодавством для державного мита. Розмір судового збору визначається відповідно до підпункту «б»пункту 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито». Розмір судового збору щодо майнових вимог про стягнення грошових коштів становить один відсоток від розміру таких вимог, але не більше 1700 грн.

Підпунктом «б»пункту 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито»встановлено ставку державного мита із скарг, що подаються до суду, на неправомірні дії органів державного управління і службових осіб, що зачіпають права громадян, в розмірі 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідно до Указу Президента України «Про грошову реформу в Україні»від 25.08.1996 р. № 762/96 розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян складає 17 гривень.

Як вбачається із доданого до позовної заяви платіжного доручення № 692 від 25 серпня 2011 р. судовий збір сплачено щодо майнових вимог у сумі 761,92 грн. Таким чином, доказів щодо сплати судового збору при зверненні до адміністративного суду з немайновими вимогами у розмірі 3,40 грн. не надано.

У додатках до позову не виявлено вказаного документа: копії довідки звірки від 26.06.2011р. №17-21/17, натомість є копія довідки за №17-21/13 (акт про нестачу матеріалів від 30.08.2011р.).

За таких обставин позовна заява не відповідає вимогам адміністративного процесуального законодавства, а тому, згідно ст. 108 КАС України, підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку до 12 вересня 2011 р. для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 106, ст.108 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Е І М ОСОБА_1»до контрольно-ревізійного управління у Черкаській області про визнання недійсною вимоги від 22.07.2011р. №17-21/18-570 у частині повернення бюджетних коштів, залишити без руху.

Надати товариству з обмеженою відповідальністю «Е І М ОСОБА_1»строк до 12 вересня 2011 р. для усунення недоліків позовної заяви.

Розяснити товариству з обмеженою відповідальністю «Е І М ОСОБА_1», що у разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу.

Копію ухвали надіслати товариству з обмеженою відповідальністю «Е І М ОСОБА_1».

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі, в 5-ти денний строк з дня постановлення ухвали, апеляційної скарги. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

м. Черкаси

Суддя Л.В.Трофімова