Справа № 317/1311/15-а
Суддя: Сакоян Д. І.
Дата ухвалення: 2015-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/317/35/2015
Справа № 317/1311/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2015 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

в складі: головуючого судді Сакояна Д.І.

при секретарі Грецовій О.Б.

за участі:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Запорізької митниці ДФС ОСОБА_3 про скасування постанови заступника начальника Запорізької митниці ДФС, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до заступника начальника Запорізької митниці ДФС ОСОБА_3 про скасування постанови заступника начальника Запорізької митниці ДФС № 0078/11200/15 від 21.04.2015 року.

Вимоги мотивує тим, що 21.04.2015 р. заступник начальника Запорізької митниці ДФС ОСОБА_3 виніс постанову у справі про порушення митих правил № 0078/11200/15 за ч. 2 ст. 469 Митного кодексу України (далі МК України). Згідно вказаної постанови, за даними Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску, наявними в ПІК Інспектор-2006 01.02.2015 р. громадянином ОСОБА_1 на митну територію України ввезено транспортний засіб AUDI A6, кузов WAUZZZ4BZYN093132, реєстраційний номер НОМЕР_1, в зоні діяльності п/п Маяки-Удобне-Паланка м/п Білгород-Дністровський Одеської митниці ДФС по смузі «Зелений коридор» в митному режимі «транзит». Відповідно до рапорту співробітників ВДАІ з обслуговування м. Запоріжжя 03.03.2015 р. в м. Запоріжжя було зупинено транспортний засіб AUDI A6, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням громадянина України ОСОБА_4. Таким чином, ОСОБА_1 нібито розпорядився транспортним засобом, передавши його громадянину України ОСОБА_4 без дозволу органу доходів і зборів, тим самим здійснив неправомірні операції з товаром, митне оформлення якого не було закінчено. Посилається на те, що постанова є незаконною, та такою, що суперечить нормам національного і міжнародного законодавства та підлягає скасуванню, оскільки громадянин, який ввіз транспортний засіб особистого користування на митну територію України і помістив його в митний режим «тимчасове ввезення», може передавати цей транспортний засіб у користування третій особі. Відповідно до довіреності від 10.02.2015 р., виданої ним як директором підприємства «Кедр-АС» (Болгарія), гр. ОСОБА_4 на підставі ст. 103 МК України та Конвенції про тимчасове ввезення має право на тимчасове використання транспортного засобу AUDI A6, реєстраційний номер НОМЕР_1, на території України. Також посилається на рішення Конституційного Суду України від 31.03.2015 р. № 1-рп/2015.

Представником відповідача подані заперечення проти позову, за змістом яких відповідач вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити. Заперечення мотивовані тим, що ч. 3 ст. 380 МК України передбачено, що тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703 8704 (загальною масою до 3,5 тон), 8711, згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобовязання про їх зворотнє вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Однак позивач письмове зобовязання про зворотнє вивезення автомобіля AUDI A6, реєстраційний номер НОМЕР_1, органу доходів і зборів не надавав, митні платежі не сплачував.

Також зазначає, що відповідно до Додатку А до Конвенції про тимчасове ввезення підставою для тимчасового ввезення транспортних засобів є книжка CPD, яка являє собою міжнародний митний документ, що приймається як митна декларація і дозволяє ідентифікувати транспортні засоби та містить міжнародну чинну гарантію на покриття ввізного мита і податків. Однак Україна та Болгарія не входять до списку гарантів по книжці CPD. Книжка CPD у позивача відсутня.

Крім того, згідно ст. 28 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 р. № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» ввезені в Україну транспортні засоби підлягають державній реєстрації на підставі заяв власників і митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронних митних декларацій або виданих митними органами посвідчень про їх реєстрацію у підрозділах Державтоінспекції. Таким чином, для користування транспортним засобом, ввезеним на митну територію України, необхідна реєстрація в підрозділах ДАІ України після його митного оформлення зі сплатою всіх належних платежів. Автомобіль AUDI A6, реєстраційний номер НОМЕР_1, в органах ДАІ України не зареєстрований, оскільки має іноземну реєстрацію та у митному відношенні не оформлений, митна декларація для випуску у вільний обіг відсутні. Таким чином, ввезення даного транспортного засобу було здійснено фізичною особою з метою особистого користування в режимі «транзит». Посилається на те, що рішення Конституційного Суду України від 31.03.2015 р. №1-рп/2015 в справі № 1-4/2015 стосується митного режиму «тимчасового ввезення», а не «транзиту», тому митницею правомірно винесено постанову в справі про порушення митних правил № 0078/11200/15.

В судове засідання зявився позивач, вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнав та надав пояснення, аналогічні тим, що викладені в запереченнях на позов.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази та обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 21.04.2015 р. відповідачем винесена постанова в справі про порушення митних правил № 0078/11200/15. Згідно даної постанови 03.03.2015 р. до Запорізької митниці ДФС надійшов рапорт співробітників ВДАІ з обслуговування м. Запоріжжя, відповідно до якого 03.03.2015 р. в м. Запоріжжя було зупинено транспортний засіб AUDI A6, кузов WAUZZZ4BZYN093132, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням громадянина України ОСОБА_4. За даними Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску, наявними в ПІК Інспектор-2006 транспортний засіб AUDI A6, кузов WAUZZZ4BZYN093132, реєстраційний номер НОМЕР_1, на митну територію України ввезено 01.02.2015 р. в зоні діяльності п/п Маяки-Удобне-Паланка м/п Білгород-Дністровський Одеської митниці ДФС громадянином ОСОБА_1 по смузі «зелений коридор» в митному режимі «транзит», з метою особистого користування. Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 розпорядився транспортним засобом AUDI A6, кузов WAUZZZ4BZYN093132, реєстраційний номер НОМЕР_1, передавши його громадянину України ОСОБА_4 без дозволу органу доходів і зборів, тим самим здійснив неправомірні операції з товаром, митне оформлення якого не було закінчено. Як наслідок, громадянина ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 469 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Винесенню постанови передувало складання протоколу про порушення митних правил № 0078/11200/15 від 31.03.2015 р., яким встановлені вищезазначені обставини.

Згідно ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, предявлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст. 529 МК України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно ч. 6 ст. 530 МК України перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень суди перевіряють чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 2ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1ст. 522 МК України справи про порушення митних правил, передбачені статтями468-470,474,475,477-481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Згідност. 523 МК України від імені митниць справи про порушення митних правил розглядаються керівниками цих митниць або їх заступниками, а від імені центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - посадовими особами, уповноваженими на це відповідно до посадових інструкцій, або іншими особами, уповноваженими на це керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

За змістом положень ч. 2ст. 469 Митного кодексу України зміна стану товарів, митне оформлення яких не закінчено, або товарів, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем на складі тимчасового зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному складі, користування та розпорядження ними без дозволу митного органу, а так само невжиття передбачених частиною четвертоюстатті 204 цього Кодексу заходів щодо товарів, строк тимчасового зберігання яких під митним контролем на складі тимчасового зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному складі закінчився тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 70 Митного кодексу України встановлені види митних режимів. Відповідно до положень статті 71 Митного кодексу України встановлено, що декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом. Поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим Кодексом. Митний режим, у який поміщено товари, може бути змінено на інший, обраний декларантом відповідно до частини першої цієї статті, за умови дотримання заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, встановлених відповідно до закону для товарів, що поміщуються у такий інший митний режим.

Вибір митного режиму, поміщення у митний режим та зміна митного режиму є виключним правом декларанта. При митному оформленні автомобіль був оформлений у режимі «транзит», при цьому позивач ніяк не заперечував та не оскаржував дії митного органу при оформленні щодо встановлення такого митного режиму. У суду немає підстав вважати що при митному оформленні відносно позивача примусово був обраний вид митного режиму.

Судом встановлено, що при митному оформленні в зоні діяльності п/п Маяки-Удобне-Паланка м/п Білгород-Дністровський Одеської митниці ДФС автомобіль був оформлений у режимі «транзит», про що свідчить електронний витяг з ПІК Інспектор-2006, наявний в матеріалах справи. Позивачем дії зазначеного митного органу щодо встановлення такого митного режиму не оскаржувались. Дії Одеської митниці ДФС щодо поміщення автомобіля в режим «транзит», а не режим «тимчасове ввезення», яка не є стороною у справі, судом не можуть бути оцінені на предмет їх відповідності законодавству, оскільки не є предметом оскарження у даній адміністративній справі. Разом з тим, судом враховано, що поміщення автомобіля в режим «транзит» формально відповідає вимогам МК України.

За таких обставин, у суду немає підстав вважати що при митному оформленні позивачу примусово був обраний вид митного режиму, оскільки матеріали справи не містять доказів примусу, а позивач в судовому засіданні підтвердив, що дії митного органу вважає незаконними, однак не оскаржував їх в судовому порядку.

Згідно ч. 3 ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобовязання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Отже, усвідомлюючи, що він не надав письмове зобовязання про зворотне вивезення автомобіля, не здійснив його письмове декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів, позивач безпідставно вважає автомобіль таким, що ввезений в митному режимі «тимчасове ввезення», оскільки відповідно до зазначеної вище статті не виконав відповідні митні формальності. Отже, суд виходить з того, що автомобіль обґрунтовано поміщений в режим «транзит», який обраний декларантом самостійно.

Згідно ч. 4 ст. 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

У відповідності до листа Державної митної служби України від 03.09.2012 року «Про кваліфікацію дій за ст. 469 Митного кодексу України» тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно тими громадянами, які ввезли їх в Україну, для їх особистих потреб строком до одного року, не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності в Україні, бути розкомплектовані, а також відчужені чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам. З огляду на викладене, у разі встановлення фактів відчуження чи передачі у володіння, користування або розпорядження іншим особам транспортних засобів особистого користування, ввезених особами-нерезидентами, є підстави для розгляду питання щодо наявності ознак правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 469 Митного кодексу України.

Посилання позивача на необхідність застосування Конвенції про тимчасове ввезення та рішення Конституційного Суду України від 31.03.2015 р. не є обґрунтованими, оскільки зазначені акти не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, адже стосуються виключно митного режиму «тимчасове ввезення».

Згідно із ч. 1ст. 90 МК України, транзит це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4ст. 102 МК України, митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем митного органу призначення. Митний режим транзиту також завершується поміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення в інший митний режим при дотриманні вимог, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3ст. 325 МК України забороняється користування та розпорядження товарами, транспортними засобами комерційного призначення, які перебувають під митним контролем.

У судовому засіданні позивач підтвердив, що транспортний засіб AUDI A6, кузов WAUZZZ4BZYN093132, реєстраційний номер НОМЕР_1, дійсно переданий у володіння та користування ОСОБА_4 на підставі довіреності від 10.02.2015 р., зазначивши, що останній є співробітником підприємства власника автомобіля.

Системно проаналізувавши подані суду докази, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд погоджується із висновком відповідача, що міститься в оскаржуваній постанові щодо розпорядження ОСОБА_1 автомобілем AUDI A6, кузов WAUZZZ4BZYN093132, реєстраційний номер НОМЕР_1, шляхом його передачі, митне оформлення якого не закінчено, без дозволу митного органу, та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 469 МК України.

Суд не приймає як належний та допустимий доказ посилання позивача на те, що ОСОБА_4 є співробітником підприємства, директором якого він є, та якому належить автомобіль, оскільки будь-яких доказів з цього приводу позивачем суду не подано.

Таким чином, суд вважає, що в діях позивача дійсно є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 469 МК України.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що постанова №0078/11200/15 від 21.04.2015 року винесена заступником начальника Запорізької митниці ДФС ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 2ст. 469 МК України та накладення адміністративного стягнення, на законних підставах, правомочною особою, з урахуванням наявних фактичних обставин та доказів у адміністративній справі, вчинене правопорушення кваліфіковано правильно, провадження у справі відповідачем проведено обєктивно і повно, адміністративне стягнення накладене з дотриманням вимог чинного законодавства. За таких обставин, враховуючи, що відповідачем у судовому засіданні доведено правомірність оскаржуваного рішення, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 6,11,12,69-71,86,158-163,171-2 Кодексу адміністративного судочинства України,суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до заступника начальника Запорізької митниці ДФС ОСОБА_3 про скасування постанови заступника начальника Запорізької митниці ДФС відмовити в повному обсязі.

Постанова суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький районний суд Запорізької області.

Суддя Д.І. Сакоян