Справа № 2а-5178/11
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-5178/11 Головуючий у 1-й інстанції: Кравчук В.М. Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.,

Міщука М.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача управління Пенсійного фонду України в Шполянському районі Черкаської області на постанову Шполянського районного суду Черкаської області від 04 липня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Шполянському районі Черкаської області про зобов'язання проведення перерахунку та виплати щомісячного підвищення до пенсії як дитині війни,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2011 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив:

- визнати неправомірною відмову відповідача в перерахунку та виплаті підвищення до пенсії, як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком у відповідності зі ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»;

- зобовязати відповідача провести перерахунок та виплатити підвищення до пенсії, як дитині війни, у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком у відповідності зі ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» - за період з 11 листопада 2010 року по теперишній час, і виплачувати його надалі, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком з наступним його збільшенням в залежності від її зростання.

Постановою Шполянського районного суду Черкаської області від 04 липня 2011 року позовні вимоги задоволено частково:

- визнано неправомірною відмову управління Пенсійного Фонду України в Шполянському районі в перерахунку та виплаті ОСОБА_3 підвищення до пенсії, як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком;

- зобовязано управління Пенсійного фонду України в Шполянському районі Черкаської області на підставі ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» провести перерахунок та виплатити ОСОБА_3 надбавку до пенсії, як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком - з 22 грудня 2010 року по 04 липня 2011 року;

- в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, відповідачем - управлінням Пенсійного фонду України в Шполянському районі Черкаської області подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржувану постанову, та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог позивача відмовити. Відповідач мотивує свої вимоги тим, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а постанову Шполянського районного суду Черкаської обалсті від 04 липня 2011 року змінити, виходячи із наступного.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 201 КАС України суд апеляційної інстанції змінює рішення суду першої інстанції в разі правильного вирішення по суті справи чи питання, проте із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 квітня 2011 року листом №4108/03 відповідач відмовив ОСОБА_3 у здійсненні підвищення пенсії з тих підстав, що положеннями Законів України "Про Державний бюджет», дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" було зупинено (а.с7).

Не погоджуючись з таким вирішенням порушених питань, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Водночас, ст. 7 цього Закону передбачено, що фінансове забезпечення соціальних гарантій, передбачених зазначеним законом, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України.

Законом України «По внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від 19.01.2006 дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» на 2006 рік призупинено.

Відповідно до п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено та статтею 111 передбачено, що підвищення дітям війни виплачується особам, які є інвалідами, у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Однак, рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 зазначену норму визнано такою, що не відповідає Конституції.

З врахуванням зазначеного, пункт 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», яким зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього Закону, визнано неконституційним, тобто таким, що не відповідає Конституції України та втрачає чинність з дня ухвалення даного рішення.

Відповідно до розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року зміст ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було викладено у новій редакції, відповідно до якої дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Вищевказана редакція ст. 6 Закону набула чинності з 01.01.2008 року та втратила чинність 22.05.2008 року на підставі рішення Конституційного суду України ( справа щодо предмета та змісту Закону України про Державний бюджет).

З прийняттям рішення Конституційним Судом України 22.05.2008 року відновлена чинність первинної редакції ст. 6 Закону, а саме: що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання, державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 152 Конституції України , закони та інші правові акти, які за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян»встановлені доплати дітям війни у твердій грошовій сумі : з 22.05.2008 року - 48,10 грн. , з 01.07.2008 року - 48,20 грн. та з 01.10.2008 року - 49,80 грн. Постанова набрала чинності та відповідач проводить нарахування підвищення дитині війни в розмірах, встановлених даною постановою. Проте, дана постанова суперечить Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами при розрахунку пенсії позивача застосуванню підлягає підвищення в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, як це визначено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а не в сумах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року.

Посилання відповідача, що 10 % надбавка до пенсії дітям війни визначена ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказане положення визнане неконституційним.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що позивач звернулась з адміністративним позовом 22 червня 2011 року та просить провести перерахунок та виплату надбавки до пенсії з 11 листопада 2010 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Проте, у резолютивній частині постанови Шполянського районного суду Черкаської області від 04 липня 2011 року не зазначено про залишення без розгляду частини позовних вимог за період з 11 листопада 2010 року по 21 грудня 2010 року.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне змінити постанову Шполянського районного суду Черкаської області від 04 липня 2011 року, додавши до резолютивної частини абзац наступного змісту:

«Позовні вимоги за період з 11 листопада 2010 року по 21 грудня 2010 року залишити без розгляду.»

Доводи апеляційної скарги не спростовує правильність інших висновків суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відповідача управління Пенсійного фонду України в Шполянському районі Черкаської області на постанову Шполянського районного суду Черкаської області від 04 липня 2011 року залишити без задоволення, а постанову Шполянського районного суду Черкаської області від 04 липня 2011 року змінити.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 212 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Шполянському районі Черкаської області залишити без задоволення.

Постанову Шполянського районного суду Черкаської області від 04 липня 2011 року змінити, додавши до резолютивної частини абзац наступного змісту:

«Позовні вимоги за період з 11 листопада 2010 року по 21 грудня 2010 року залишити без розгляду.»

В решті постанову Шполянського районного суду Черкаської області від 04 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Л.М. Гром,

М.С. Міщук

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Гром Л.М.

Міщук М.С.