Справа № 819/821/14-а
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 р. Справа № 876/6280/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу приватного агропромислового підприємства «Білобожницьке» на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 травня 2014 року в справі № 819/821/14-а за позовом приватного агропромислового підприємства «Білобожницьке» до управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області про скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2014 року приватне агропромислове підприємство «Білобожницьке» (далі ПАП «Білобожницьке») звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, у якому просило скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області (далі УПФ України в Чортківському районі) про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом пенсійного фонду № 9 від 03.03.2014 р.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що заборгованості перед пенсійним органом у ПАП «Білобожницьке» немає і будь яких претензій від пенсійного органу до них не надходило.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 травня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржило ПАП «Білобожницьке», яке вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що ПАП «Білобожницьке» 18.02.2014 р. повністю погасило борг у сумі 3099,59 грн, проте відповідачем незаконно 03.03.2014 р. прийнято оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені.

Відповідно до частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, 29.11.2010 р. між УПФ України в Чортківському районі та ПАП «Білобожницьке» укладено Договір про розстрочення № 5. Договір укладений, оскільки страхувальник мав заборгованість перед Пенсійним фондом із сплати накладених (нарахованих) штрафів та пені на суму 13772,42 грн.

Відповідно до п.2.2.1 даного Договору управління має право прийняти рішення про дострокове розірвання договору про розстрочення та предявити до сплати нараховані (накладені) суми штрафі та пені, у разі несплати страхувальником чергової частки розстроченої заборгованості, а також у разі не сплати поточних платежів.

Пунктом 2.2.2 Договору УПФ України в Чортківському районі надано право нарахування штрафу (пені) після дострокового розірвання договору.

Згідно із п.2.3 Договору страхувальник зобовязаний сплатити суму розстроченого боргу з дня дострокового розірвання договору про розстрочення страхових внесків.

У 2013 році ПАП «Білобожницьке» допущено несвоєчасну сплату чергової частки розстроченої заборгованості, що підтверджується особовим рахунком позивача щодо сплати розстроченої суми боргу зі збору на обовязкове державне пенсійне страхування.

Враховуючи цей факт, УПФ України в Чортківському районі 02.09.2013 р. надіслало на адресу позивача повідомлення про розірвання Договору із зазначенням суми залишкового боргу зі сплати страхових внесків, а також повідомлення про суму боргу зі сплати єдиного соціального внеску за вих.№ 12860/02, яке отримано ПАП «Білобожницьке» 04.09.2013 р.

У звязку із непогашенням позивачем наявної заборгованості УПФ України в Чортківському районі на суму боргу у розмірі 3099,32 грн було сформовано вимогу про сплату боргу, яку передано на примусове виконання в органи державної виконавчої служби.

Після відкриття виконавчого провадження ПАП «Білобожницьке» було сплачено суму заборгованості в розмірі 3099,32 грн відповідно до платіжного доручення № 69 від 18.02.2014 р.

03.03.2014 р., враховуючи несвоєчасну, після розірвання договору від 29.11.2010 р., сплату ПАП «Білобожницьке» розстроченої суми заборгованості зі сплати штрафних санкцій в розмірі 3099,32 грн, УПФ України в Чортківському районі винесло рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду за № 9, яким ПАП «Білобожницьке» нараховано пеню в розмірі 3669,59 грн (0,1% на суми недоїмки і фінансових санкцій за кожен день прострочення за період з 24.11.2010 р. по 20.02.2014 р.).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення прийнято на підставі та в межах повноважень визначених конституцією та законами України, а доводи позивача наведені в позовній заяві не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не відповідають дійсним обставинам справи.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними.

Відповідно до п.14-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» суми накладених (нарахованих) штрафів та пені у період з 1 січня 2007 року до 1 січня 2009 року і суми штрафів та пені, які підлягають накладенню (нарахуванню) на суми заборгованості із сплати страхових внесків та фінансових санкцій, що виникли до 1 січня 2009 року, можуть бути за бажанням страхувальника розстрочені на 60 календарних місяців в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України, з відстроченням першого платежу на 90 календарних днів. При цьому не підлягають розстроченню суми накладених (нарахованих) у зазначений період штрафів та пені, що сплачені страхувальником, який станом на 1 січня 2009 року не має заборгованості перед Пенсійним фондом України із сплати страхових внесків, штрафів та пені.

Договір про розстрочення підлягає достроковому розірванню, якщо страхувальник не сплачує в повному обсязі поточні платежі із страхових внесків або не сплачує чергову частку розстроченої заборгованості із штрафів та пені протягом трьох базових звітних періодів.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи те, що Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і договором про розстрочення заборгованості, який прийнято у відповідності до норм цього Закону, передбачена можливість розірвання договору про розстрочення заборгованості у разі несплати страхувальником чергової частки розстроченої заборгованості та надано право нарахування штрафу (пені) після дострокового розірвання договору, колегія суддів вважає, що рішення УПФ України в Чортківському районі про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом пенсійного фонду № 9 від 03.03.2014 р. прийнято в межах наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

У відповідності до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням викладеного судова колегія дійшла переконання, що доводи апеляційної скарги є безпідставними і необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.160, 195, 196, 198 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу приватного агропромислового підприємства «Білобожницьке» залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 травня 2014 року в адміністративній справі № 819/821/14-а без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Р.Й.Коваль

Судді В.В.Гуляк

Н.М.Судова-Хомюк