Справа № 803/979/15-а
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про закриття провадження у справі

10 червня 2015 року м. ЛуцькСправа № 803/979/15-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого, судді Смокович В.І.,

при секретарі судового засідання Литвиненко І.П.,

за участю представника позивача Бохонковича В.Є.,

представника відповідача Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Боярського Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання протиправним арешту та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" (далі - позивач, ТзОВ «ФК «Вектор Плюс», підприємство) звернулося в суд з адміністративним позовом до Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції (далі - Перший ВДВС Луцького МУЮ, відповідач-1), Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції (далі - Другий ВДВС Луцького МУЮ, відповідач-2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 (далі - третя особа, ОСОБА_4.) про визнання протиправним арешту на все нерухоме майно постанова №44745346 від 16 вересня 2014 року Другий відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції; арешт на все майно постанова б/н від 16 лютого 2010 року Перший відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції; арешт на все майно постанова ВП835/5/17676359 від 16 лютого 2010 року Перший відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції; арешт на все майно постанова ВП31972392 від 30 березня 2012 року Другий відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції; арешт на все майно постанова ВП33906538 від 17 вересня 2012 року Другий відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, в частині накладення арешту на нерухоме майно: житловий будинок (домоволодіння) з земельною ділянкою у власності загальною площею 88,1 кв.м., житловою площею 55 кв.м., що знаходиться з адресою: АДРЕСА_1; про зобов'язання відповідача звільнити з під арешту нерухоме майно: житловий будинок (домоволодіння) з земельною ділянкою у власності загальною площею 88,1 кв.м., житловою площею 55 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 жовтня 2006 року ОСОБА_4 (позичальник) уклала з ВАТ «Сведбанк» кредитний договір №0201/Ї1006/71-348. В забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором, між сторонами був укладений іпотечний договір від 27 жовтня 2006 року. За умовами іпотеки, іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобов'язань з кредитного договору житловий будинок (домоволодіння) з земельною ділянкою у власність загальною площею 88,1 кв.м, житловою площею 55 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Наразі це обтяження, разом з зобов'язаннями за кредитним договором, відступлено на користь ТзОВ «ФК «Вектор Плюс».

Під час звернення до нотаріуса позивачу стало відомо, що на вказане нерухоме майно накладений арешт в межах інших виконавчих проваджень.

Позивач вважає, що як іпотекодержатель вищевказаного нерухомого майна, ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» має першочергове право на реалізацію предмету іпотеки в разі порушення основного зобов'язання. Так, як наявні арешти обмежують права товариства на задоволення своїх інтересів, тому позивач не може задовольнити свої вимоги в позасудовому порядку (або провести продаж майна з метою задоволення своїх інтересів або набути права власності на предмет іпотеки). У зв'язку з цим просить суд:

1) визнати протиправним арешт на все нерухоме майно постанова №44745346 від 16 вересня 2014 року Другий відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції; арешт на все майно постанова б/н від 16 лютого 2010 року Перший відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції; арешт на все майно постанова ВП835/5/17676359 від 16 лютого 2010 року Перший відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції; арешт на все майно постанова ВП31972392 від 30 березня 2012 року Другий відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції; арешт на все майно постанова ВП33906538 від 17 вересня 2012 року Другий відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, в частині накладення арешту на нерухоме майно: житловий будинок (домоволодіння) з земельною ділянкою у власності загальною площею 88,1 кв.м., житловою площею 55 кв.м., що знаходиться з адресою: АДРЕСА_1;

2) зобов'язати відповідачів звільнити з під арешту нерухоме майно: житловий будинок (домоволодіння) з земельною ділянкою у власності загальною площею 88,1 кв.м., житловою площею 55 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Щодо можливості закриття провадження у справі пояснив, що вважає вказані позовні вимоги такими, що пов'язані з захистом майнових прав позивача. Одночасно, на його думку, вказана справа підсудна саме адміністративним судам і підстав для закриття провадження у справі немає.

Відповідач-1, Перший відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, свого представника у судове засідання не направив, однак в клопотанні від 10 червня 2015 року №12678 просить суд розглядати справу за відсутності свого представника. Надали суду всі наявні матеріали витребуваних виконавчих проваджень, а стосовно позовних вимог заперечили у зв'язку з безпідставністю (а.с.128-129).

Представник відповідача-2, Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, у судовому засіданні заявив усне клопотання про закриття провадження у справі, оскільки даний спір про звільнення майна з під арешту має розглядатися в порядку Цивільного процесуального кодексу України. Також, на виконання вимог ухвали суду надав витребувані матеріали виконавчих проваджень та письмові заперечення по суті позову (а.с.108).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась, хоча повістка про виклик до суду була направлена їй за зареєстрованим місцем проживанням згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу УДМС України у Волинській області (а.с.60), та повернулася на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с.73). Відповідно до вимог частини одинадцятої статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України, третя особа в такому випадку вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду.

Заслухавши думку представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов висновку, що провадження в адміністративній справі слід закрити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 жовтня 2006 року у м. Луцьку між Акціонерним комерційним банком «Тас-Комерцбанк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №0201/1006/71-348 відповідно до предмету якого банк зобов'язувався надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 65 546,00 доларів США на строк з 27 жовтня 2006 року по 27 жовтня 2026 року включно (а.с.10-22).

Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 27 жовтня 2006 року №0201/1006/71-348, між банком та ОСОБА_4 був укладений іпотечний договір від 27 жовтня 2006 року, який посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Н.А. Ариванюк та зареєстрований за №3771. Предметом цього договору був житловий будинок (А-1) з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 (а.с.23-27).

Як слідує з матеріалів справи, вимоги за вказаними договорами були відступлені на користь Товариства з обмежено відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (а.с.29-39).

Матеріалами справи підтверджується, що позивач оскаржує наступні постанови:

1) №44745346 від 16 вересня 2014 року (Другий ВДВС Луцького МУЮ) про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яка винесена в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №161/9190/14-ц від 21 серпня 2014 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» 61 788,28 грн боргу (а.с.119-122);

2) №17676359 від 16 лютого 2010 року (Перший ВДВС Луцького МУЮ) про відкриття виконавчого провадження, яка винесена в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1030 від 10 квітня 2009 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ВАТ «Комерційний банк «Надра» 171 965,99 грн боргу та судових витрат (а.с.130-131);

3) №31972392 від 30 березня 2012 року (Другий ВДВС Луцького МУЮ) про відкриття виконавчого провадження, яка винесена в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-5806 від 14 листопада 2011 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 9 355,67 грн боргу та судових витрат (а.с.110-113);

4) №33906538 від 17 вересня 2012 року (Другий ВДВС Луцького МУЮ) про арешт майна боржника та оголошення заборони на його віджчуження, яка винесена в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1030/08 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Надра» 170 235,99 грн заборгованості за кредитним договором та 1730 грн судових витрат (а.с.114-118).

З цього слідує, що арешти, які оскаржуються позивачем, накладені в межах виконавчих проваджень в яких стягувачами є інші кредитори ОСОБА_4

Аналізуючи природу правових відносин, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 104 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Юрисдикція адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ визначається статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Відповідно до поняття «справа адміністративної юрисдикції», наведеного у пункті 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, під нею розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно - правовий спір, у якому хоча б однією із сторін є суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Суб'єкт владних повноважень - це органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору. Наявність у суб'єкта владних управлінських функцій означає, що він наділений адміністративною правосуб'єктністю, яка реалізується через певний обсяг конкретних прав і обов'язків (повноважень), необхідних для здійснення управлінської діяльності в тій чи іншій сфері публічної влади.

Таким чином, справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти, відповідно, зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби врегульовано статтею 181 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, частиною першою статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутись до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з пунктів 10, 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» № 3 від 13 грудня 2010 року, судами при розгляді справ з приводу оскарження дій державного виконавця стосовно арешту майна боржника потрібно враховувати, що:

- всі адміністративні справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби, вчинених під час проведення виконавчих дій, розглядаються з особливостями, установленими статтею 181 КАС України;

- в межах статті 181 КАС України розглядаються вимоги щодо арешту (опису) майна, які не пов'язані зі спором про право на це майно.

У пункті 20 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року №8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» роз'яснено, що згідно з частиною першою статті 60 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Під час вирішення такого спору з'ясуванню підлягають обставини щодо підстав набуття права власності на спірне майно, у зв'язку з чим зазначені вимоги є приватноправовими.

Публічно-правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби - суб'єктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не пов'язані з визнанням права власності на арештоване майно.

Наведені норми права та роз'яснення суду касаційної інстанції дозволяють зробити висновок, що відповідно до частини першої статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Право заставодержателя на звернення до суду з таким позовом (про зняття арешту з арештованого в межах виконавчого провадження майна боржника-заставодавця) передбачено статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому, закон передбачає, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі:

- виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів;

- якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Процесуальне право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства з позовом про зняття арешту з майна передбачено частиною другою статті 114 Цивільного процесуального судочинства України.

Як встановлено судом, даний адміністративний позов про визнання протиправними та скасування постанов про накладення арешту заявлено у зв'язку з наявністю у позивача пріоритетного права звернення стягнення на заставлене майно перед іншими кредиторами. Тобто, на думку суду, предметом позову у цій справі є спір з іншими кредиторами про захист наявного у позивача переважного права звернення стягнення на майно як заставодержателя. Вирішення такого спору потребує встановлення як приорітетного права одного з кредиторів боржника, так і з'ясування вартості предмета застави та розміру заборгованості боржника заставодержателю.

Отже, для вирішення спору, що є предметом позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», встановлено інший порядок судового провадження, а саме шляхом звернення до місцевого загального суду за місцем знаходження нерухомого майна з позов про звільнення майна з під арешту (частина друга статті 114 Цивільного процесуального кодексу України).

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 07 квітня 2015 року №К/800/2616/13, від 12 травня 2015 року №К/800/10673/13 та постанові цього суду від 16 квітня 2015 року №К/800/10199/13 (а.с.139-144).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Оскільки дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, тому суд дійшов висновку, що провадження в адміністративній справі слід закрити.

Згідно вимог частини другої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що з даним позовом йому слід звернутися до Луцького міськрайонного суду Волинської області в порядку Цивільного процесуального кодексу України.

Пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається позивачу за ухвалою суду в разі закриття провадження у справі. За правилами частини другої статті 7 цього Закону судовий збір повертається повністю.

Оскільки суд закриває провадження у даній справі, тому сплачена платіжними дорученнями від 03 квітня 2015 року №2238 та від 28 травня 2015 року №2408 сума судового збору у загальному розмірі 511,56 грн. підлягає поверненню позивачу у відповідності до вимог статті 7 Закону України «Про судовий збір». Оригінали платіжних доручень слід залишити в матеріалах справи.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 157, частинами третьою та сьомою статті 160, статтею 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" до Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання протиправним арешту на все нерухоме майно постанова №44745346 від 16 вересня 2014 року Другий відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції; арешт на все майно постанова б/н від 16 лютого 2010 року Перший відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції; арешт на все майно постанова ВП835/5/17676359 від 16 лютого 2010 року Перший відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції; арешт на все майно постанова ВП31972392 від 30 березня 2012 року Другий відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції; арешт на все майно постанова ВП33906538 від 17 вересня 2012 року Другий відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, в частині накладення арешту на нерухоме майно: житловий будинок (домоволодіння) з земельною ділянкою у власності загальною площею 88,1 кв.м., житловою площею 55 кв.м., що знаходиться з адресою: АДРЕСА_1; про зобов'язання відповідачів звільнити з під арешту нерухоме майно: житловий будинок (домоволодіння) з земельною ділянкою у власності загальною площею 88,1 кв.м., житловою площею 55 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Повернути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (04073, м. Київ, пр. Московський, буд. 28А, ідентифікаційний код юридичної особи 38004195) судовий збір у розмірі 511,56 грн (п'ятсот одинадцять гривень п'ятдесят шість копійок).

Повторне звернення з тією самою позовною заявою до адміністративного суду не допускається.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст ухвали виготовлений 15 червня 2015 року.