Справа № 810/3955/14
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2015 року 810/3955/14

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс - 1» до Інспекції з питань захисту прав споживачів в Луганській області про визнання дій протиправними та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Технополіс-1" з позовом до Інспекції з питань захисту прав споживачів в Луганській області про визнання дій протиправними та скасування постанови відповідача про накладення стягнень від 17.03.2014 №000058.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на протиправність дій посадових осіб інспекції під час позапланової перевірки, оскільки підставою для її проведення було звернення Спілки захисту прав споживачів Соломянського району міста Києва про проведення планової перевірки, що є грубим порушенням норм чинного законодавства.

Позивач також стверджує, що інформація про продукцію в усіх магазинах підприємства відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» та містить усі необхідні дані, що забезпечує можливість її свідомого та компетентного вибору, а порушення встановлені перевіркою відсутні.

Під час підготовки справи до судового розгляду судом встановлено, що відповідачем у справі є Інспекція з питань захисту прав споживачів в Луганській області, яка розташована у м. Луганську. При цьому, загальновідомим фактом є те, що дана територія України являється зоною проведення антитерористичної операції.

На офіційному сайті УДППЗ Укрпошта міститься повідомлення адміністративні про тимчасове призупинення приймання до пересилання поштових відправлень, адресованих одержувачам населених пунктів м. Донецька.

Вирішуючи питання про спосіб повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про дату, час та місце судового засідання, суд застосував виключний спосіб повідомлення осіб, які беруть участь в даній справі - шляхом розміщення тексту повісток в мережі Інтернет на офіційному веб-порталі Судова влада України в розділі оголошень Київського окружного адміністративного суду за адресою (http://adm.ko.court.gov.ua/sud1070/).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.04.2015 було прийнято адміністративну справу до провадження, призначено судове засідання та зобовязано Держспоживінспекцію України вчинити можливі законні дії щодо представництва відповідача.

Також, секретарями судових засідань Київського окружного адміністративного суду було складено Акт від 30.04.2015 про те, що секретар судового засідання Акопян Е.Н. не одноразово телефонував до Інпсекції з питань захисту прав споживачів у Луганській області, але абонент не відповідав.

Проте, незважаючи на вказані вище обставини відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, із заявами про відкладення судового розгляду до суду не звертався, заперечень чи відзиву на позовну заяву до суду не подавав.

Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності у звязку з неявкою представника відповідача, у порядку письмового провадження.

Згідно із частиною четвертою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У грудні 2013 року на підставі звернення громадського обєднання «Спілка захисту прав споживачів Соломянського району м. Києва» та Згоди Держспоживінспекції України від 03.12.2013 №5570-2-7/6 посадовими особами відповідача було проведено позапланову перевірку магазину ТОВ «Технополіс - 1» за адресою: 08130, вул. Будьонного 138, юридична адреса: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка.

Перевіркою встановлено перелік порушень позивачем, а саме: відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, за що статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачена відповідальність.

Зокрема, в торгівельному залі магазину ТОВ «Технополіс - 1» була виявлена наступна продукція з порушеннями: пральні машини Gorenje w64z3/3, CANDY AQUA 114D1, CANDY 061Д1-S, посудомийна машина вбудована HOTPOINT/ARISTON CIS328A-HA1, принтер струйний HP Deskjet 3070, Акустична система Genius, Холодильник ZANUSSI ZRT 23100, Морозильна камера ZANUSSI, Холодильник CANDY 3260/ ZE, холодильник LIEBHERR CIIESF 4023, кондиціонер MIRTA 12 S, пральна машина HOTPOINT ARISTON 497 EV, Пральна машина HOTPOINT ARISTON 1070, Монітор LG LGE2422PY, що реалізовувалась без необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації в обсязі, передбаченому законодавством, у будь-який наочній формі, що забезпечує її свідомий та компетентний вибір, яка не має маркування про найменування, місцезнаходження виробника продукції та дати її виготовлення.

У звязку з виявленими порушеннями, посадовими особами відповідача складено Акт перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів від 05.12.2013 №000800/800

Акт перевірки був підписаний директором магазину ОСОБА_1 із зауваженнями. Зокрема, директором було зазначено, що з актом перевірки він не згоден, оскільки вся інформація та документація щодо продукції, яка реалізується в торгівельній мережі ТОВ «Технополіс-1», в наявності та була надана перевіряючим під час проведення перевірки; порушень законодавства під час реалізації продукції не допускалось. Перешкод в проведенні перевірки посадовим особам інспекції не створювалось.

За результатами перевірки відповідачем було прийнято постанову про накладення стягнень від 17.03.2014 №000058, відповідно до якої до позивача застосовано штраф у розмірі 19174,72 грн.

Вважаючи такі дії посадових осіб відповідача при проведенні перевірки та винесену постанову про накладення стягнень протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, права споживачів, а також визначення механізму їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів встановлені Законом України від 12.05.1991 № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі Закон № 1023).

Згідно пункту 2 частини першої статті 26 Закону № 1023, спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в областях, містах Києві та Севастополі, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері захисту прав споживачів здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечують реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і мають право перевіряти у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якість продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг; безперешкодно відвідувати та обстежувати відповідно до законодавства будь-які виробничі, складські, торговельні та інші приміщення цих суб'єктів.

Порядок проведення таких перевірок визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини шостої Положення № 465/2011, Держспоживінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку в тому числі перевіряти у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якість продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг, одержувати безоплатно від суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, що перевіряються, копії необхідних документів, які характеризують якість продукції, сировини, матеріалів, комплектувальних виробів, що використовуються для виробництва такої продукції.

Відповідно до частини першої, підпунктів 6.1.1, 6.1.2, 6.1.4 пункту 6.1 частини шостої, частини сьомої Положення № 206, територіальними органами Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів є інспекції з питань захисту прав споживачів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Інспекції з питань захисту прав споживачів в областях мають право у сфері захисту прав споживачів перевіряти у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якість продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг, безперешкодно відвідувати та обстежувати відповідно до законодавства виробничі, складські, торговельні та інші приміщення суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, одержувати безоплатно від суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, що перевіряються, копії необхідних документів, які характеризують якість продукції, сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, що використовуються для виробництва такої продукції.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає суду право зробити висновок про те, що Інспекція на виконання покладених на неї завдань має право перевіряти у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг якість продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, одержувати безоплатно від суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, що перевіряються, копії необхідних документів, які характеризують якість продукції, сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, що використовуються для виробництва такої продукції.

Однією з підстав для здійснення позапланових заходів згідно пунктів 4, 7 статті 6 Закону № 877 є звернення фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення.

До того ж, пунктом 10 Указу Президента України від 23.07.1998 №817/98 установлено, що державні органи у справах захисту прав споживачів здійснюють позапланову перевірку діяльності суб'єктів підприємницької діяльності виключно на підставі отриманих від споживачів скарг про порушення такими суб'єктами вимог законодавства про захист прав споживачів.

Скарга споживача повинна подаватися в письмовому вигляді і містити відомості про його прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання, серію і номер паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, а також дані про товар, при продажу якого були порушені права споживача. Органи у справах захисту прав споживачів не мають права розголошувати зазначені відомості про споживача, який подав скаргу.

Під час проведення позапланового заходу з'ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов'язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення державного нагляду (контролю).

Відповідно до частини 4 статті 23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» під час таких перевірок перевіряються характеристики лише того виду продукції, що є предметом перевірки.

Згідно з частинами першою, другою статті 7 Закону № 877, для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ, який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу, яке підписується керівником або заступником керівника органу державного нагляду (контролю) (із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується печаткою.

Обов'язкові реквізити посвідчення (направлення) визначені частиною третьою статті 7 Закону № 877, одними із яких є підстави для здійснення заходу та предмет здійснення заходу.

Як встановлено судом, підставою для проведення перевірки стало звернення Спілки захисту прав споживачів Солом'янського району м. Києва про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів.

З метою перевірки обставин, викладених у зверненні Спілки захисту прав споживачів Солом'янського району м. Києва, Державною інспекцією з питань захисту прав споживачів України надана згода Інспекції з питань захисту прав споживачів у Луганській області на проведення позапланового заходу із здійснення державного контролю від 25.11.2013 №5429-2-7/6, на підставі якої посадовим особам відповідача було видано Наказ від 03.12.2013 року №97 про проведення позапланових перевірок.

Проте суд звертає увагу, що у вищевказаному наказі всупереч вимогам статті 7 Закону № 877, не зазначено найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, що є грубим порушенням.

Крім того, підставою для проведення позапланової перевірки було звернення Спілки захисту прав споживачів Соломянського району міста Києва від 25.11.2013 та Згода на проведення перевірки від 26.11.2013 № 5429-2-7/6, що не скаргою позивача у розумінні п. 10 Указу Президента України від 23.07.1998 №817/98, оскільки в скаргах не конкретизовано, який саме товар реалізовувався позивачем з порушенням.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що перевірка була проведена з порушеннями норм чинного законодавства, а тому прийнята за наслідками такої перевірки постанова про накладення стягнень підлягає скасуванню.

Щодо виявлених Інспекцією порушень законодавства про захист прав споживачів, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 4 Закону України Про захист прав споживачів від 12 травня 1991 року № 1023-XII (далі Закон № 1023-ХІІ), споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця).

Відповідно до статті 6 Закону № 1023-XII продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Відповідно до частин першої, другої статті 15 Закону № 1023-ХІІ споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги).

Інформація про продукцію повинна містити: назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються; найменування нормативних документів, вимогам яких повинна відповідати вітчизняна продукція; дані про основні властивості продукції, а щодо продуктів харчування - про склад (включаючи перелік використаної у процесі їх виготовлення сировини, в тому числі харчових добавок), номінальну кількість (масу, об'єм тощо), харчову та енергетичну цінність, умови використання та застереження щодо вживання їх окремими категоріями споживачів, а також іншу інформацію, що поширюється на конкретний продукт; відомості про вміст шкідливих для здоров'я речовин, які встановлені нормативно-правовими актами, та застереження щодо застосування окремої продукції, якщо такі застереження встановлені нормативно-правовими актами; позначку про наявність або відсутність у складі продуктів харчування генетично модифікованих компонентів; дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції; виробник (продавець) у разі виявлення недостовірної інформації про продукцію (якщо вона не шкодить життю, здоров'ю або майну споживача) протягом тижня вилучає цю продукцію з продажу та приводить інформацію про неї до відповідності; дату виготовлення; відомості про умови зберігання; гарантійні зобов'язання виробника (виконавця); правила та умови ефективного і безпечного використання продукції; строк придатності (строк служби) товару (наслідків роботи), відомості про необхідні дії споживача після їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій; найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування.

Стосовно продукції, яка підлягає обов'язковій сертифікації, споживачеві повинна надаватись інформація про її сертифікацію.

Інформація, передбачена частиною першою цієї статті, доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування.

Інформація про продукцію може бути розміщена у місцях, де вона реалізується, а також за згодою споживача доводитися до нього за допомогою засобів дистанційного зв'язку.

Аналогічні вимоги щодо інформації про продукцію викладено у Правилах роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затвердженими наказом Наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 11.03.2004 №98 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 березня 2004 р. за №379/8978

Відповідно до пункту 17 Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2006 № 833 забороняється продаж товарів, що не мають відповідного маркування, етикетування або інструкції про їх застосування (в установлених випадках), а також належного товарного вигляду, на яких строк придатності не зазначено або зазначено з порушенням вимог нормативних документів, строк придатності яких минув, а також тих, що надійшли без документів, передбачених законодавством, зокрема які засвідчують їх якість та безпеку.

Згідно з пунктом 21 зазначеного Порядку суб'єкт господарювання зобов'язаний:

надавати споживачеві (покупцеві) у доступній формі необхідну, достовірну та своєчасну інформацію про товари;

усіляко сприяти споживачеві (покупцеві) у вільному виборі товарів і додаткових послуг, на його вимогу провести перевірку якості, безпеки, комплектності, міри, ваги та ціни товарів з наданням йому контрольно-вимірювальних приладів, документів, які підтверджують якість, безпеку, ціну товарів.

Згідно пунктами 2, 7 частини першої статті 23 Закону №1023, у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування, у тому числі ресторанного господарства, несуть відповідальність за: 2) виготовлення або реалізацію продукції, що не відповідає вимогам нормативних документів, - у розмірі п'ятдесяти відсотків вартості виготовленої або одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб'єкт господарської діяльності не веде обов'язковий облік доходів і витрат, - у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 7) відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію - у розмірі тридцяти відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб'єкт господарської діяльності не веде обов'язковий облік доходів і витрат, - у розмірі п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вже зазначалось судом, в основу постанови про накладення на позивача штрафу за порушення законодавства про захист прав споживачів покладено твердження відповідача про те, що позивач здійснював реалізацію побутової техніки за відсутності необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про товар.

На спростування тверджень відповідача, позивач надав суду: сертифікати відповідності на товар; декларації про відповідність продукції технічним регламентам; фото етикеток на товар.

У той же час, відповідач жодних доказів на підтвердження тверджень про відсутність необхідної інформації про товар в місці реалізації та правомірності прийнятої постанови суду не надав, такі докази відсутні й в матеріалах справи. Жодні обставини, з яких суд міг би зробити висновок про відсутність такої інформації у позивача, в акті перевірки не відображені.

Таким чином, суд приходить до висновку, що порушення, які відображені в акті перевірки не підтверджуються наявними в матеріалах справи документами та зібраними під час судового розгляду справи доказами, а тому, накладення на позивача стягнення є неправомірним.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Київського окружного адміністративного суду від 07.08.2014 у справі № 810/3984/14, яка набрала законної сили.

З огляду на викладене, постанова інспекції з питань захисту прав споживачів у Луганській області від 17.03.2014 є протиправною та підлягає скасуванню.

Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, у яких обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи позивача, в частині правомірності застосування штрафних санкцій, відповідач суду не надав.

Суд, всебічно та об'єктивно дослідивши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними дії посадових осіб Інспекції з питань захисту прав споживачів у Луганській області при проведенні позапланової перевірки ТОВ "Технополіс-1".

3. Скасувати постанову про накладення стягнень Інспекції з питань захисту прав споживачів у Луганській області від 17.03.2014 №000058.

4. Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Технополіс-1" судовий збір у розмірі 255 (двісті пятдесят пять) гривень 78 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Терлецька О.О.