Справа № 2а/2370/7714/2011
Суддя: Л.В.Трофімова
Дата ухвалення: 2011-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2а/2370/7714/2011

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2011 року Справа № 2а/2370/7714/2011

15.11.11

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого –судді Трофімової Л.В.,

при секретарі –Солосі О.В.,

за участю представників: позивача –не з’явився, відповідача - не з’явився, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом комунального підприємства «Чигиринське»Чигиринської міської ради до управління Пенсійного фонду України в Чигиринському районі про скасування вимоги від 07.10.2011р. №Ю-4,

ВСТАНОВИВ:

КП «Чигиринське»Чигиринської міської ради звернулося до суду з адміністративним позовом до УПФУ в Чигиринському районі про скасування вимоги від 07.10.2011р. №Ю-4.

Позивач стверджував, що відповідач безпідставно зараховує кошти, сплачені підприємством в якості внесків до Пенсійного фонду на погашення штрафних санкцій. На думку позивача самовільна зміна призначення платежу призводить до незаконного нарахування чергових штрафних санкцій та пені. Унаслідок чого кошти, сплачені позивачем відповідач спрямував на погашення заборгованості та штрафних санкцій у результаті чого направив вимогу №ю-4 від 07.10.2011р. про сплату недоїмки у сумі 407 074 грн. 06 коп.

Позивач просив зобов’язати відповідача на період розгляду справи зупинити виконання вимоги УПФУ в Чигиринському районі від 07.10.2011р. №Ю-4 і відізвати її з державної виконавчої служби та визнати дії УПФУ в Чигиринському районі неправомірними і скасувати вимогу УПФУ в Чигиринському районі від 07.10.2011р. №Ю-4.

Позивач у судове засідання свого представника не направив, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі. Зі змісту заяви вбачається, що позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання свого представника не направив, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі. Відповідач позовні вимоги не визнав з підстав викладених у запереченні. Зокрема зазначив, що УПФУ в Чигиринському районі Черкаської області здійснювало зарахування коштів позивач відповідно до вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до наступного.

КП «Чигиринське»Чигиринської міської ради є суб'єктом господарювання та з 24.07.2007 р. обліковується в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України (ідентифікаційний код 35289128).

Спеціальним законом, що визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»№ 2464-VI від 08.07.2010р. (далі за текстом –Закон №2464), що набрав чинності з 01.01.2011р.

Відповідно до статті 1 Закону №2464 єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування – це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Платниками єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування згідно статті 4 Закону № 2464 є, зокрема роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Страхувальниками, у свою чергу, вважаються роботодавці та інші особи, які відповідно до Закону № 2464 зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

Статусу платників єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування зазначені вище суб’єкти господарювання набувають з дня взяття їх на облік Пенсійним фондом, зокрема на підставі відповідної заяви або відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором згідно із Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».

З дня набрання чинності Законом №2464 платники страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, вважаються платниками єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. При цьому перереєстрація платників страхових внесків та застрахованих осіб не здійснюється.

З огляду на викладені вище норми Закону №2464 позивач є страхувальником, у розумінні цього Закону, та зареєстрований як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини 2 статті 6 Закону №2464 платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування зобов'язаний, зокрема: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством.

Згідно частини 8 статті 9 Закону №2464 платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

При цьому платники-роботодавці, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань. Базовим звітним періодом є календарний місяць.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина 12 статті 9 Закону №2464). Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки встановлені Законом №2464, у тому числі обчислена територіальними органами Пенсійного фонду України у випадках передбачених цим Законом визнається недоїмкою.

Згідно частини 4 статті 25 Закону №2464 територіальний орган Пенсійного фонду у порядку, за формою і в строки, встановлені Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Як вбачається з оскаржуваної у судовому порядку вимоги про сплату боргу заявлена управлінням Пенсійного фонду України в Чигиринському районі Черкаської області до сплати сума боргу складається виключно з суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, яка виникла станом на 01.10.2011р., зобов’язань щодо сплати фінансових санкцій оскаржувана в судовому порядку вимога не містить.

Щодо твердження позивача про неправомірний розподіл грошових надходжень від КП «Чигиринське»Чигиринської міської ради не на сплату щомісячного єдиного внеску, як це визначено в платіжних дорученнях, а на погашення простроченої заборгованості попередніх періодів та фінансових санкцій, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини 6 статті 25 Закону №2464 за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Посилання представника позивача на неврахування управлінням Пенсійного фонду України в Чигиринському районі Черкаської області при винесенні рішення про застосування фінансових санкцій того, що КП «Чигиринське» Чигиринської міської ради не є прибутковою організацією і вся фінансова діяльність закладена в тарифи надання комунальних послуг населенню, що на сьогодні є збитковими, нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво, спростовується статтею 1 Закону № 2464, відповідно до якої єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що вимога управління Пенсійного фонду України в Чигиринському районі Черкаської області про сплату боргу № Ю-4 від 07.10.2011р. прийнята з дотриманням вимог чинного законодавства, а отже не знаходить підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб’єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення. Дослідивши обставини і докази адміністративної справи, проаналізувавши вищезазначені правові норми, враховуючи доводи сторін та з урахуванням положень зазначеної статті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Оскільки судове рішення ухвалене не на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, сплачений судовий збір згідно статті 94 КАС України поверненню з бюджету не підлягає.

Керуючись ст.ст. 11, 86, 89, 94, 159, 162 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, що може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складання постанови у повному обсязі. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня отримання копії постанови.

Суддя Л.В.Трофімова