Справа № П/811/1395/15
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року справа № П/811/1395/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., за участю секретаря Бондар Я.Г. та представників:

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу

за позовомКіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів
доТовариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського виробничого кооперативу Україна
простягнення адміністративно господарських санкцій та пені в сумі 64528,98 грн., -

В С Т А Н О В И В :

Кіровоградське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського виробничого кооперативу Україна про стягнення адміністративно господарських санкцій та пені в сумі 64528,98 грн.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач своєчасно подав звіт за формою 10-ПІ, проте норматив по працевлаштуванню інвалідів не виконується, підприємство самостійно не сплатило адміністративно-господарські санкції, у звязку з чим за відповідачем рахується заборгованість в сумі 64528,98 грн.

В судове засідання 27 травня 2015 року представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, посилався на те, що ним вжито всіх залежних від нього заходів щодо працевлаштування інвалідів та виконання передбаченого законом нормативу робочих місць інвалідів.

Крім того, представник відповідача посилався на те, що обовязковою умовою застосування адміністративно-господарських санкцій є наявність вини особи, що притягується до відповідальності, яка в даному випадку відсутня.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно з ч.3 ст.18 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні від 21.03.1991р. №875-ХІІ (далі за текстом Закон №875-ХІІ) підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.19 Закону №875-XII для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Згідно Порядку реєстрації підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, що використовують найману працю та Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007р. №70, роботодавці реєструються у відділеннях Фонду за місцем їх державної реєстрації як юридичних осіб або фізичних осіб - підприємців і щороку, не пізніше 01 березня подають відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Судом встановлено, що ТОВ СВК Україна перебуває на обліку в Кіровоградському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів, яке в своїй діяльності використовує найману працю.

Відповідно до звіту ТОВ СВК Україна про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2014 рік, поданого відповідачем до Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, середньорічна заробітна плата штатного працівника на підприємстві в 2014 році складала 31882,00 грн. (а.с.10).

Відповідно до п.3.3 Інструкції щодо заповнення форми № 10-ПІ Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів, затвердженої Наказом Міністерства праці та соціальної політи ки України від 29.12.2004р. №338, у рядку 03 звіту відображається кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених підприємством, відповідно до нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів, установленого статтею 19 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні.

Згідно даних, наданих відповідачем у звіті за 2014 рік, форма №10-ПІ, вбачається, що при середньообліковій чисельності працюючих на підприємстві відповідача у 2014 році 83 особи, та виходячи з нормативу, передбаченого ч.1 ст.19 Закону №875-ХІІ, у відповідача мало бути працевлаштовано три інваліди.

При цьому, судом встановлено, що на підприємстві з червня 2014 року працював лише один інвалід.

За змістом статті 19 Закону №875-ХІІ для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Згідно ч.3 ст.181 Закону №875-XII Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Аналіз наведених норм дає підстави зробити висновок про те, що обов'язок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком під бирати і працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця. Такий обовязок покладається на органи працевлаштування, що перелічені в ч.1 ст.18 Закону №875-XII.

Згідно ст.20 Закону №875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Разом з тим, адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обов'язковим платежем), обов'язкова сплата яких передбачена Конституцією України та Податковим кодексом України, а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв'язку зі скоєнням правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 наведеної статті встановлено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Як вбачається з наданих відповідачем звітів по формі № 3-ПН, ТОВ СВК Україна на виконання вимог законодавства, з січня по грудень 2014 року направляло до Добровеличківського районного центру зайнятості відповідну звітність з інформацією щодо можливості працевлаштування інвалідів (а.с.32-55).

Згідно листа Добровеличківського районного центру зайнятості від 26.05.2015р. №03-07/446/03, підтверджено, що протягом 2014 року на підприємство не було направлено інвалідів (а.с.56).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем затверджено на 2014 рік штатний розпис зі створеними місцями для інвалідів відповідно до нормативу передбаченого ч.1 ст.19 Закону №875-ХІІ.

Доказів відмови відповідача у працевлаштуванні направлених на вакантні посади інвалідів, суду не надано.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем було виконано всі вимоги, передбачені чинним законодавством України, щодо організації та створення робочих місць для інвалідів. Що означає відсутність складу правопорушення у діях відповідача. А сам факт відсутності на підприємстві працевлаштованих інвалідів ще не є безспірною ознакою наявності відповідальності ТОВ СВК Україна, яка могла настати лише у випадку не вчинення останнім прямо передбачених законодавством заходів.

На підставі аналізу встановлених обставин і правовідносин, що їм відповідають, суд дійшов висновку про відсутність у Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів правових підстав для накладення на відповідача штрафних санкцій за невиконання нормативу робочих місць для інвалідів у 2014 році у розмірі 64528,98 грн.

Згідно з ч.4 ст.94 КАС України у справах, в яких позивачем є субєкт владних повноважень, а відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів - відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 01.06.2015р.

Суддя Р.В. Жук