Справа № 820/3948/15
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

09 червня 2015 р. № 820/3948/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чудних С.О.,

за участю секретаря судового засідання Хмелівської Н.М.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СВАНГ" до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "СВАНГ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області від 30.12.2014 року за №.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначив, що відповідачем проведена позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "СВАНГ" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2011 року по 01.07.2014 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2011 року по 01.07.2014 року, за результатами якої складено акт. На підставі вказаного акту перевірки № 7421/20-31-22-01-07/19465836 від 09.12.2014 року відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення від 30.12.2014 року за №. Обставини, які викладені в акті перевірки, неправомірно кваліфіковані як порушення, що передбачені ст. 135, ст.138, ст. 139 Податкового кодексу України, вищевказані порушення встановлені відповідачем при довільному трактуванні норм права та при грубому порушенні норм податкового законодавства. В основу встановленого відповідачем у висновках акту перевірки є викладені у акті перевірки висновки про відсутність поставок товарів, робіт та укладання угод з метою настання реальних наслідків між позивачем та його постачальником ТОВ "ПРІОРА-ІНВЕСТ". Крім того, згідно податкових декларацій з податку на прибуток підприємств за період з 01.07.2011 року по 01.07.2013 року у рядку "Інші доходи" відсутні показники, проте у рядку "Інші витрати» сума фактично повернутої фінансової допомоги складає 81500 грн, хоч ніяких документів, які б надавали підстави для відображення суми фактично а повернутої фінансової допомоги підприємством не надано. Проте, позивач не погоджується із вказаними висновками та вважає їх безпідставним. У зв'язку із чим, позивач вважає, що податкове повідомлення-рішення від 30.12.2014 року за № є протиправними та підлягає скасуванню, у зв'язку з чим, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні 09.06.2015 року представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні 09.06.2015 року проти задоволення позову заперечили, зазначили, що фахівцями контролюючого органу проведена позапланова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, результати якої оформлені актом. Перевіркою встановлено відсутність поставок товарів, робіт та послуг згідно договорів, що укладені між позивачем та ТОВ "ПРІОРА-ІНВЕСТ". Таким чином, у позивача не було підстав для відображення у рядку "Інші витрати" в декларації з податку на прибуток приватних підприємств сум фактично повернутої фінансової допомоги. Враховуючи наведені обставини, перевіркою встановлено заниження податку на прибуток у загальному розмірі 26085,00 грн. У зв'язку із чим, представник позивача просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем проведена позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "СВАНГ" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2011 року по 01.07.2014 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2011 року по 01.07.2014 року, за результатами якої складено акт № 7421/20-31-22-01-07/19465836 від 09.12.2014 року.

Перевіркою встановлено порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "СВАНГ" вимог п.п. 135.5 п. 135.5 ст. 135, п. 138.2, ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139. ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток всього у сумі 26085 грн.

На підставі акту перевірки № 7421/20-31-22-01-07/19465836 від 09.12.2014 року відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення від 30.12.2014 року за №.

Щодо встановлення порушення передбачених ст.135 Податкового кодексу України, а саме не надання документів, які б надавали підстави для відображення в рядку 06.5 податкових декларацій з податку на прибуток підприємств сум фактично повернутої поворотної фінансової допомоги за період з 01.07.2011 року по 31.12.2011 року у розмірі 78500 грн та за 2012 рік у розмірі 3000 грн суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п.135.5.5 п.135.5 ст. 135 Податкового кодексу України, інші доходи включають, в тому числі, суми поворотної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, що залишаються неповерненими на кінець такого звітного періоду, від осіб, які не є платниками цього податку (в тому числі нерезидентів), або осіб, які згідно із цим Кодексом мають пільги з цього податку, в тому числі право застосовувати ставки податку нижчі, ніж установлені пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу.

У разі якщо в майбутніх звітних податкових періодах платник податку повертає таку поворотну фінансову допомогу (її частину) особі, яка її надала, такий платник податку збільшує суму витрат на суму такої поворотної фінансової допомоги (її частини) за наслідками звітного податкового періоду, в якому відбулося таке повернення. При цьому доходи такого платника податку не збільшуються на суму умовно нарахованих процентів, а податкові зобов'язання особи, яка надала поворотну фінансову допомогу, не змінюються як при її видачі, так і при її зворотному отриманні. Положення цього пункту не поширюються на суми поворотної фінансової допомоги, отриманої від засновника/учасника (в тому числі нерезидента) такого платника податку, у випадку повернення такої допомоги не пізніше 365 календарних днів з дня її отримання. Операції з отримання/надання фінансової допомоги між платником податку та його відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, не приводять до зміни їх витрат або доходів.

Матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ "СВАНГ" та його засновником ОСОБА_3 були укладені договори позики (безвідсоткової) № 11 від 25.06.2009 року та № 15 від 13.04.2010 року, за якими позивачем отримані грошові кошти в розмірі 76500 гри та 5000 грн відповідно, шляхом внесення даних грошових коштів в касу позивача, що підтверджується наявними у матеріалах справи прибутковими касовими ордерами № 43 від 25.06.2009 року та № 20 від 13.04.2010 року.

Крім того, позивач до 01.01.2011 року був платником єдиного податку за ставкою 6%, отримані ним поворотні фінансові допомоги в розмірі 76500 грн та 5000 грн були відображені в розрахунках сплати єдиного податку за 2009 рік та за 2010 рік. Зауважень щодо зазначених розрахунків контролюючим органом ані під час перевірки, ані під час розгляду справи надано не було.

У 2 кварталі 2011 року ТОВ "СВАНГ" було повернуто фінансову допомогу за Договором № 15 від 13.04.2010 року в розмірі 5000 грн за видатковим касовим ордером від 10.06.2011 року, у зв'язку з чим позивачем правомірно відображені дані витрати в податковій декларації з податку на прибуток підприємств за 2 квартал 2011 року, зокрема, в додатку ІВ по рядку 06.5.35 "Сума фактично повернутої поворотної фінансової допомоги".

Крім того, суми фактично повернутої фінансової допомоги за Договором № 11 від 25.06.2009 року в розмірі 73 500 грн та 3 000 грн правомірно були відображені ТОВ "СВАНГ" в податкових деклараціях з податку на прибуток підприємств за 2-3 квартал 2011 року та 1 квартал 2012 року на підставі видаткових касових ордерів від 19.07.2011 року, від 29.07.2011 року, від 09.08.2011 року, від 22 08.2011 року, від 07.09.2011 року, від 27.09.2011 року, від 06.02.2012 року.

Таким чином, ТОВ "СВАНГ" мало всі правові підстави для віднесення до складу інших витрат суму в розмірі 81500 грн, в т.ч. за 2-3 квартал 2011 року суму в розмірі 78500 грн та за 1 квартал 2012 року суму в розмірі 3000 грн, у зв'язку з чим висновки Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про порушення ТОВ "СВАНГ" п.п. 135.5.5 п. 135.5 ст. 135 Податкового кодексу України є необґрунтованими.

Підставою для встановлення заниження податку на прибуток підприємства слугував висновок контролюючого органу про відсутність поставок товарів, робіт та укладання угод з метою настання реальних наслідків між ТОВ "СВАНГ" та ТОВ "ПРІОРА-ІНВЕСТ" на підставі акту "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "ПРІОРА-ІНВЕСТ" щодо документального підтвердження господарських відносин із контрагентами за період з 01.09.2013 року по 31.12.2013 року".

Проте, суд не погоджується із зазначеними висновками контролюючого органу виходячи із наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у перевіряємий період мав господарські відносини з ТОВ "ПРІОРА-ІНВЕСТ".

Матеріалами справи підтверджено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "СВАНГ" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРІОРА-ІНВЕСТ" (постачальник) укладено договір поставки №021213-2 від 02.12.2013 року. За умовами укладеного договору постачальник зобов'язується поставити покупцю масло регенероване, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар.

Реальність укладеного правочину підтверджується наявними у матеріалах справи документами первинного бухгалтерського обліку, а саме: видаткова накладними №63 від 15.12.2013 року, податкова накладна № 63 від 15.12.2013 року.

Приймання товару здійснювалось уповноваженою особою ТОВ "СВАНГ" ОСОБА_4, який перебуває на посаді директора позивача, що підтверджується наказом про його призначення, що наявне в матеріалах справи.

Перевезення товару здійснювалось на автотранспорті позивача та ТОВ "НАГОЯ", що підтверджується наявними у матеріалах справи товарно-транспортними накладними №1, №2, №3, №4, №5, №6 від 15.12.2013 року, договором оренди автотранспорту від 11.12.2013 року, договором найму автомобіля від 22.10.2008 року, розпорядженнями про прийняття на роботу водія-експедитора від 01.04.2011 року, договором про надання експедиторських послуг №030111 від 03.01.2011 року.

У підтвердження наявності ресурсу для зберігання придбаного товару, позивачем надано до матеріалів справи договір оренди №4 від 01.01.2013 року, відповідно до якого позивач (орендар) прийняв у тимчасове платне користування контейнер металевий трьохтонний та ємності, що знаходяться на АЗС за адресою м.Харків, вул. Ізмайлівська, 11-А.

Позивачем у підтвердження подальшої реалізації ТОВ "Завод промислових мастил" придбаної у Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРІОРА-ІНВЕСТ" продукції надано до матеріалів справи видаткові накладні, товарно-транспортні накладні та довіреності.

Суд зазначає, що про фактичне виконання умов договору свідчать первинні бухгалтерські та податкові документи, виписані відповідно до п.9.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" і п.2.4. ст.2 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку".

Статтею 1 розділу 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно п. 22.1. ст. 22 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податкового обов'язку

Пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді. Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Як підтверджено матеріалами справи, правочини укладені між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРІОРА-ІНВЕСТ" виконано кожною стороною цього договору, що підтверджується первинними документами, а саме податковими накладними. Сторони претензій одна до одної не мали.

Відповідно до ст.201.1 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРІОРА-ІНВЕСТ належним чином оформлені договірні правовідносини та на виконання вимог податкового законодавства оформлені первинні документи податкової та бухгалтерської звітності, які відповідають вимогам чинного законодавства України.

Враховуючи, що усі первинні документи бухгалтерського обліку позивача відповідають вимогам чинного законодавства, висновок відповідача щодо встановлення позивачу порушення ст.138, ст. 139 Податкового кодексу України та відповідно донараховано податок на прибуток є необґрунтованим та неправомірним.

Крім того, суд звертає увагу, що посилання представника відповідача в акті перевірки ТОВ "СВАНГ" на акт "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "ПРІОРА-ІНВЕСТ", яким встановлено відсутність ознак здійснення господарських відносин ТОВ "ПРІОРА-ІНВЕСТ" суд не приймає до уваги виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за можливими допущеними порушеннями законодавства інших юридичних осіб, на господарюючих суб'єктів не покладається обов'язок та не надається право контролювати дотримання законодавства платником податків, який виступає контрагентом у господарській операції. Ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. Такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Чинне законодавство не містить норм щодо солідарної відповідальності платників податків. Виходячи з наведеного, порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом, не впливають на права та обов'язки іншого платника податків. Крім того, чинне законодавство не покладає на підприємство обов'язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів. Навіть якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Юридична відповідальність кожного платника податків, відповідно до ст. 61 Конституції України, має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим.

Така ж позиція узгоджується із позицією Верховного суду України викладену в постановах №10/21 від 02.03.2010 року, №09/05 від 13.01.2009 року, №08/28 від 12.02.2008 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. З огляду на припис наведеної норми процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов'язання чи зменшені податкові вигоди, презумується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Відповідачем вказаного процесуального обов'язку стосовно податкового повідомлення - рішення від 30.12.2014 року за №, не виконано, тому суд приходить до висновку про невідповідність прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення дійсним обставинам справи та вимогам діючого законодавства, а отже є таким, що підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог позивача про визнання незаконним податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області від 30.12.2014 року № суд зазначає наступне.

Вимоги про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень є однорідними позовними вимогами та передбачають один і той самий спосіб захисту прав позивача. Суд звертає увагу на те, що поняття скасування податкового повідомлення-рішення передбачає, тим самим, визнання його протиправним. Отже щодо позовних вимог про визнання незаконним податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області від 30.12.2014 року №, слід відмовити, оскільки дана позовна вимога є похідною.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до положень ст. 105 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити вимоги про скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СВАНГ" є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з підстав викладених вище.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", який набув чинності 23.10.2013 року, внесені зміни до Закону України "Про судовий збір", зокрема підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру розмірі судового збору становить 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірі мінімальних заробітних плат, а за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру встановлюється ставка судового збору в розмірі 0,06 розміру мінімальної заробітної плати.

Під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 182,70 грн, що становить 10 відсотків від розміру ставки судового збору, з урахуванням розміру майнових вимог.

В даному випадку, враховуючи майнові вимоги позивача при поданні адміністративного позову, Товариство з обмеженою відповідальністю "СВАНГ" повинно бути сплачено 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірі мінімальних заробітних плат, тобто з урахуванням майнових вимог судовий збір в даному випадку повинен становити 1827,00 грн.

Враховуючи, що адміністративний позов задоволено частково, положення ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України та часткову сплату позивачем розміру судового збору, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з позивача на користь бюджету недоплачену суму судового збору у розмірі 730,80 грн.

Керуючись ст.ст. 94, 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СВАНГ" до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області від 30.12.2014 року №.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СВАНГ" (АДРЕСА_1, 61108, код ЄДРОПУ 19465836) на користь Державного бюджету України (одержувач-УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, код ОКПО 37999628, банк ГУДКСУ в Харківській області, МФО 851011, рахунок 4011) судовий збір у розмірі 730 (сімсот тридцять грн.) 80 коп.

Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний адміністративний суд через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 15.06.2015р.

Суддя С.О. Чудних