Справа № 808/7595/14
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року 10 год. 40 хв. Справа № 808/7595/14 ДО/808/798/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі колегії суддів

головуючого судді Сацького Р.В.

суддів Кисіль Р.В.,

Нечипуренко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Ярошенко А.С., та сторін:

від позивача: ОСОБА_2;

ОСОБА_3

від відповідача 1: Завгородній В.Ю.;

від відповідача 2: Муштіна І.Г.;

від відповідача 3: Довбиш В.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_7

до відповідачів:

1. Міністерства внутрішніх справ України

2. Головного Управління МВС України в Донецькій області

3. Слов'янський міський відділ (з обслуговування м. Слов'янськ та Слов'янського району) ГУ МВС України в Донецькій області

про: визнання незаконними та скасування наказів про поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління МВС України в Донецькій області та Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області (з обслуговування м Слов'янська та Слов'янського району) про скасування наказів міністра МВС України Авакова А.Б. № 1535 л / с від 12 серпня 2014 року в частині його звільнення з органів внутрішніх справ відповідно до п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, міністра МВС України Авакова А.Б за №805 від 29.07.2014 в частині його звільнення з органів внутрішніх справ відповідно до п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, відновити його на посаді інспектора ПС взводу №4 роти ПС Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області (з обслуговування м Слов'янська та Слов'янського району) без переривання стажу роботи, стягнути з МВС України на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 29.07.2014 по день винесення постанови у справі, про визнання незаконним та скасування наказу №333 л / с від 05.09.2014 начальника Головного управління МВС України в Донецькій області Пожидаєва К.М. в частині встановлення йому вислуги років на службі в органах внутрішніх справ в календарному обчисленні 07 років 05 місяців 12 днів, а в пільговому обчисленні-09 років 03 місяців 06 днів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржені накази є безпідставними, оскільки вчинків, що слугували підставою для звільнення позивач не вчинював. Крім того, позивач вказує, що оскарженими наказами він ознайомлений не був, до цього часу виконував посадові обов'язки проте заробітну плату не отримав.

Відповідач - Міністерство внутрішніх справ України - заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

Відповідач - Головне управління МВС України в Донецькій області заперечував проти задоволення позовних вимог.

Відповідач - Слов'янський МВ ГУМВС України в Донецькій області (з обслуговування м Слов'янська та Слов'янського району) заперечував проти задоволення позовних вимог.

24.12.2014 колегія суддів ухвалою витребувала від прокуратури Харківської області матеріали та висновок службового розслідування відносно ОСОБА_7

У відповіді, яка надійшла до суду 30.12.2014 від прокуратури Харківської області вказано, що висновок службового розслідування та матеріали приєднані до матеріалів кримінального провадження та мають відомості, розголошення яких на цей час може негативно вплинути на швидкість, повноту та неупередженість розслідування, тому органи досудового розслідування не мають можливості надати їх у вказаний судом строк.

Крім того, судом витребувано у Слов`янського міськвідділу ГУМВС України в Донецькій області (з обслуговування м. Слов`янськ та Слов`янського району) інформацію та документальне підтвердження про те, в який саме період позивач був відсутній на робочому місті.

На підставі ст. 160 КАС України вступна та резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні 13.05.2015.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Запорізький окружний адміністративний суд встановив, що на час виникнення спірних правовідносин ОСОБА_7 проходив службу у званні ст. сержанта міліції на посаді інспектора ПС взводу №4 роти ПС Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області (з обслуговування м Слов'янська та Слов'янського району).

Наказом міністра МВС України Авакова А.Б за №805 від 29.07.2014 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУ МВС України в Донецькій області» за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і молодшого начальницького складу, порушення ст.65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, керуючись статтями 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, позивача за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, було звільнено.

В подальшому, наказом міністра МВС України Авакова А.Б. № 1535 л / с від 12 серпня 2014 року позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із поставленням на військовий облік) за п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Спірні відносини врегульовано Законом України від 20.12.1990 № 565-XII «Про міліцію»; Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114, Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ» та Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 06.12.1991 № 552.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про міліцію» міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про міліцію» порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 66 Положення про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Згідно із пп. «а» п. 62 згадуваного Положення звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться: у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу» для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров'я придатні до військової служби.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ» від 22.02.2006 № 3460-IV (далі по тексту - Дисциплінарний статут) на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтею 13 Дисциплінарного статуту встановлено, що Міністрові внутрішніх справ України належить право накладати дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, на всіх осіб рядового і начальницького складу.

Статтею 14 цього же статуту визначено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Зміст наказу доводиться до відома особі рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового й начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення, є надзвичайним заходом дисциплінарного впливу.

Аналіз наведених вище нормативно-правових актів дає підстави вважати, що за загальним правилом будь-яке притягнення особи до дисциплінарної відповідальності ( як у відносинах публічної служби, так і у звичайних трудових відносинах) має бути обґрунтованим, тобто, мати чітко вказану підставу для застосування дисциплінарного стягнення .

Зі змісту оскаржених наказів вбачається, що відповідач вказує на порушення позивачем ст. 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3 ст. 5 Закону України «Про міліцію».

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов'язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про міліцію» у підрозділах міліції не допускається діяльність політичних партій. При виконанні службових обов'язків працівники міліції незалежні від впливу політичних партій та інших об'єднань громадян.

Згідно із ч. 1 ст. 5 згадуваного Закону міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття оскаржуваних наказів слугував висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУ МВС України в Донецькій області від 29.07.2014, копія якого міститься у матеріалах справи.

Так, з висновку службового розслідування встановлено, що до МВС України надходить інформація про випадки безвідповідального ставлення окремих працівників ГУ МВС України в Донецькій області до виконання службових обов'язків, неналежного реагування на факти протиправного захоплення приміщень державних установ, органів внутрішніх справ. Ряд працівників стали на шлях зради інтересів служби, присяги працівника органів внутрішніх справ України, сприяння та співпраці з представниками незаконно створених воєнізованих військових формувань та злочинних угрупувань.

Зокрема, з матеріалів справи встановлено, що у позивача не було відібрано письмове пояснення про його місцезнаходження ні безпосереднім керівництвом ні працівниками відділу кадрів.

Відповідно до ч. 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч. 1 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Судом неодноразово витребовувались від відповідачів докази на підтвердження обставин викладених у висновку службового розслідування та, в подальшому, оскарженому наказі, проте відповідачем належних доказів не надано.

Доказів, підтримки позивачем сепаратистів та співпраці з ним, або відомостей про невихід на роботу позивача - відповідачами не надано.

Суд дійшов висновку, що висновок про порушення позивачем ст.65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382 не знайшов підтвердження під час вирішення справи, що свідчить про безпідставність оскаржених наказів.

Як вже зазначалось, притягнення особи до дисциплінарної відповідальності має бути обґрунтованим, а рішення про таке стягнення винесеним в порядку та строки встановлені Дисциплінарним статутом.

З матеріалів справи встановлено, що службове розслідування було призначено наказом від 29.07.2014 №745 відносно окремих працівників ГУМВС України в Донецькій області, висновок службового розслідування складено також 29.07.2014, наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності також прийнято 29.07.2014.

Судом встановлено, що перед накладенням дисциплінарного стягнення від позивача не відібрано письмові пояснення, позивача не ознайомлено з висновком службового розслідування, тобто суд вбачає наявними ознаки порушення порядку накладання дисциплінарних стягнень.

Тому, порушення відповідачем засад, основних принципів та порядку проведення службових розслідувань та накладання дисциплінарних стягнень, як наслідок тягне за собою скасування винесеного із порушенням законодавства рішення.

За таких обставин, суд вважає обґрунтованими доводи позивача в частині визнання незаконними наказів міністра МВС України Авакова А.Б за №805 від 29.07.2014 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУ МВС України в Донецькій області» за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і молодшого начальницького складу, порушення ст.65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, керуючись ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, позивача за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, а також наказ міністра МВС України Авакова А.Б. № 1535 л/с від 12.08.2014 в частині звільнення позивача ОСОБА_7

При цьому, у відповідності до статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

З матеріалів справи вбачається, що з 13.08.2014 позивачу грошове забезпечення не виплачується. Однак, молодший сержант міліції ОСОБА_7 згідно наказу ГУ МВС України в Донецькій області від 21.08.2014 № 316 в період з 06.09.2014 по 29.12.2014 проходив службу в зводі з обслуговування СП №2 роти №1 батальйону ДПС ДАІ УДАІ ГУМВС України в Донецькій області на посаді інспектора ДПС та отримав заробітну плату у розмірі 4 283, 63 грн.

З огляду на викладене, суд вбачає наявними підстави для задоволення позовних вимог в частині поновлення позивача на посаді інспектора ПС взводу №4 роти ПС Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області (з обслуговування м Слов'янська та Слов'янського району) без переривання стажу роботи, та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а саме: з 13.08.2014 по день поновлення на роботі.

Розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу повинен обчислятися відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, яка затверджена Наказом МВС від 31.12.2007 №499 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 р. за № 205/14896. Відповідно до п. 3.5.2. Інструкції особам рядового і начальницького складу, звільненим з органів внутрішніх справ, а потім поновленим на службі у зв'язку з визнанням звільнення незаконним, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачується за посадою, з якої вони були звільнені, але не більше як за один рік.

Відповідно п. 1.7. Інструкції при виплаті особі рядового чи начальницького складу грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Відповідно до довідки про середню заробітну плату ОСОБА_7, яка міститься в матеріалах справи, середній заробіток останнього за місяць складає 2 222, 64 грн.

Середньоденний розмір грошового забезпечення визначається діленням грошового забезпечення на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата, та відповідно до довідки від 03.02.2015 складає 72 грн. 87 коп.

Відтак сума грошових коштів, що підлягає стягненню повинна обчислятися з середньоденного розміру грошового забезпечення 15 829 (п'ятнадцять тисяч вісімсот двадцять дев'ять) грн. 36 коп.

Відповідно до частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пункт 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, з системного аналізу зазначених норм законодавства, суд робить висновок про те, що вказана можливість судового захисту передбачена саме для особи, права, свободи та інтереси якої порушено з боку суб'єкта владних повноважень.

Враховуючи, що суд погоджується із доводами позовної заяви та вважає спірні накази, такими, що порушують права та свободи позивача, з урахуванням викладення позовних вимог таким що не в повному обсязі гарантують позивачу дотримання і захист його прав, свобод, інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, з метою повного захисту та поновлення порушених прав, суд вирішуючи адміністративну справу по суті, одночасно вирішує і вбачає за доцільне визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України за №805 від 29.07.2014 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУ МВС України в Донецькій області» за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і молодшого начальницького складу в частині звільнення ОСОБА_7, який слугував підставою для прийняття наказу № 1535 л/с від 12.08.2014 щодо звільнення позивача.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову

Відповідно статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Запорізький окружний адміністративний суд, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати незаконними та скасувати накази МВС України №1535 о/с від 12.08.2014 в частині звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_7 відповідно до п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу.

3. Визнати незаконним та скасувати наказ МВС України № 805 від 29.07.2014 в частині звільнення ОСОБА_7 з органів внутрішніх справ відповідно до п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу.

4. Поновити ОСОБА_7, старшого сержанта міліції на посаді інспектора ПС взводу № 4 роти ПС Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області (з обслуговування м. Слов'янська та Слов'янського району) без переривання стажу роботи з 13.08.2014.

5. Зобов'язати Головне Управління МВС України в Донецькій області поновити ОСОБА_7, старшого сержанта міліції на посаді інспектора ПС взводу № 4 роти ПС Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області (з обслуговування м. Слов'янська та Слов'янського району) без переривання стажу роботи з 13.08.2014.

6. Стягнути з Слов'янського міського відділу (з обслуговування м. Слов'янськ та Слов'янського району) ГУ МВС України в Донецькій області на користь ОСОБА_7 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу 15 829 (п'ятнадцять тисяч вісімсот двадцять дев'ять) грн. 36 коп.

7. Звернути постанову суду до негайного виконання щодо стягнення грошового забезпечення у межах суми стягнення за один місяць, у сумі 2 222, 64 грн., а також щодо поновлення на посаді.

8. В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення її в повному обсязі, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий Р.В. Сацький

Судді Р.В. Кисіль

О.М. Нечипуренко