Справа № 808/684/15
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 червня 2015 рокусправа № 808/684/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Туркіної Л.П. Проценко О.А.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

позивача ОСОБА_1,

представника позивача:ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 24 березня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Запорізької області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 24 березня 2015 року позов задоволено частково. Скасовано наказ Прокурора Запорізької області Про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 12.01.2015 №6к, в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за порушення ОСОБА_4 працівника прокуратури. В решті позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що ступінь вини у вчинені проступку відповідає мірі застосованого покарання, рішення про звільнення позивача прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Не погодившись з постановою суду, позивачем (ОСОБА_1) подано апеляційну скаргу, згідно якої позивач просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Наполягає на тому, що дія пункту 318 Порядку не стосується процесуальних прокурорів, а стосується саме працівників режимно-секретного органу. А отже, позивач, як процесуальний прокурор не може нести відповідальності та зобов'язання які покладаються на спеціальних субєктів. Крім того, факт крадіжки документів взагалі виключає вину ОСОБА_1

В запереченнях на апеляційну скаргу зазначено, що будь-які порушення прокурорсько-слідчими працівниками законності та службової дисципліни підривають авторитет прокуратури, завдають шкоду інтересам держави та суспільства. Позивач, о 21 годині, неналежно виконуючи свої службові обовязки, передбачені Інструкціями, Законом України «Про державну таємницю», Порядком щодо забезпечення зберігання матеріалів кримінального провадження та документів з грифом «таємно», через несумлінне ставлення до них, не повернувши до приміщення Мелітопольської міжрайонної прокуратури наявні в нього в портфелі матеріали кримінального провадження, таємні документи та печатку прокуратури, прибув разом з ОСОБА_4 на автомобілі останнього до кафе «Тріо» у м. Мелітополі та не вжив заходів для збереження вказаних документів та печатки, залишивши їх на передньому пасажирському сидінні автомобіля. Близько 23-ї години, вийшовши з кафе, виявив, що скло переднього пасажирського вікна автомобіля розбито, а з салону зник портфель з документами та печаткою. Такі дії за своїм характером несумісні з високим званням прокурора і робить неможливим виконання позивачем своїх службових обовязків. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судовому засіданні сторони свої позиції щодо рішення суду першої інстанції підтримали, надали пояснення аналогічні, викладеним в апеляційній скарзі та запереченнях (викладено вище).

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах прокуратури з жовтня 1999 року (а.с. 8). 10 лютого 2011 року ОСОБА_1 прийняв присягу працівника прокуратури (а.с. 36). З 07 червня 2012 року займав посаду старшого прокурора Мелітопольської міжрайонної прокуратури (а.с. 8). 13 листопада 2014 року до прокуратури Запорізької області надійшло спецповідомлення Мелітопольської міжрайонної прокуратури за № 98-5319-14, згідно якого 13.11.2014 о 10-05 до чергової частини Мелітопольського МВ ГУМВС України в Запорізькій області по лінії 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_1 про те, що у період часу з 08-30 до 08-50 невстановлена особа розбила переднє праве скло автомобіля Тойота Ауріс, з якого було викрадено належний йому чорний шкіряний портфель. Встановлено, що у вказаному портфелі знаходились печатка №2 РСО Мелітопольської міжрайонної прокуратури, дві ухвали слідчого судді Апеляційного суду Запорізької області від 12.11.2014 з грифом таємно про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні №0005206, матеріали кримінального провадження №0005206 в 1 томі на 13 арк. (а.с. 41). Розпорядженням прокурора Запорізької області №150 від 13.11.2014 утворено комісію для проведення службової перевірки з метою зясування усіх обставин події, викладеної у вищезазначеному спецповідомленні. 10 грудня 2014 року комісією складено Висновок про результати службової перевірки відносно прокурора Мелітопольської міжрайонної прокуратури молодшого радника юстиції ОСОБА_1 (далі Висновок перевірки), в якому зазначено про підтвердження факту порушення позивачем вимог ст.46 Закону України Про прокуратуру, ОСОБА_4 працівника прокуратури, п. 318 Порядку організації та забезпечення режиму секретності і державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях (далі Порядок), - рекомендовано притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності: звільнити з займаної посади (а.с. 43-56).

Наказом прокурора Запорізької області від 12 січня 2015 року №6к Про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивач звільнений з займаної посади, на підставі п.2 ч.2 ст.46-2, ч.3 ст.48 Закону України Про прокуратуру, ч.1 ст.8, п.5 ст.9, ст.11 Дисциплінарного статуту прокуратури України, за порушення ОСОБА_4 працівника прокуратури, скоєння проступку, який порочить працівника прокуратури (а.с. 7).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Закону України Про прокуратуру, Закону України Про державну таємницю, норми «Порядку організації та забезпечення режиму секретності і державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях (п. 318) (Порядок організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2003 р. N 1561-12, - із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 2 листопада 2006 р. N 1534-14, від 8 серпня 2007 р. N 1035, від 14 січня 2009 р. N 15, від 27 травня 2009 р. N 523, від 26 серпня 2009 р. N 900, від 14 жовтня 2009 р. N 1099, від 12 січня 2011 р. N 17 та від 25 травня 2011 р. N 542 для службового користування).

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно ст. 46-2 Закону України Про прокуратуру (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) прокурори і слідчі можуть бути звільнені з роботи на загальних підставах, передбачених законодавством про працю.

Прокурори і слідчі можуть бути звільнені з органів прокуратури, у тому числі з позбавленням класного чину, зокрема, у випадках порушення ОСОБА_4 працівника прокуратури чи відмови від її прийняття (п.2 ч.2 ст.46-2 Закону України Про прокуратуру) та притягнення до відповідальності згідно з Дисциплінарним статутом прокуратури України (п.6 ч.2 ст.46-2 Закону України Про прокуратуру).

На підставі ч.3 ст.48 Закону України Про прокуратуру за порушення закону, неналежне виконання службових обов'язків чи скоєння ганебного вчинку прокурори і слідчі несуть відповідальність згідно з Дисциплінарним статутом прокуратури України, який затверджується Верховною Радою України.

Дисциплінарний статут прокуратури України затверджено постановою Верховної Ради України від 06 листопада 1991 року №1796-ХІІ.

Відповідно до ст.2 Дисциплінарного статуту працівники прокуратури повинні мати високі моральні якості, бути принциповими і непримиренними до порушень законів, поєднувати виконання своїх професійних обов'язків з громадянською мужністю, справедливістю та непідкупністю. Вони повинні особисто суворо додержувати вимог закону, виявляти ініціативу в роботі, підвищувати її якість та ефективність і сприяти своєю діяльністю утвердженню верховенства закону, забезпеченню демократії, формуванню правосвідомості громадян, поваги до законів, норм та правил суспільного життя. Будь-які порушення прокурорсько-слідчими працівниками законності та службової дисципліни підривають авторитет прокуратури, завдають шкоду інтересам держави та суспільства.

Згідно ст.8 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення до прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури застосовуються за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків або за проступок, який порочить його як працівника прокуратури.

Статтею 9 Дисциплінарного статуту визначено види дисциплінарних стягнень, серед яких, крім іншого, є звільнення (п.5).

Дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню вини та тяжкості проступку. Прокурор, який вирішує питання про накладення стягнення, повинен особисто з'ясувати обставини проступку та одержати письмове пояснення від особи, яка його вчинила. В разі необхідності може бути призначено службову перевірку (ст. 11 Дисциплінарного статуту).

Підстави та порядок проведення службових розслідувань та службових перевірок визначені Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань та службових перевірок в органах прокуратури України, затвердженою наказом Генеральної прокуратури України від 06 березня 2012 року за №20 (далі Інструкція).

Згідно підпунктам 1.1-1.3 Інструкції службові розслідування проводяться у всіх випадках скоєння прокурорсько-слідчими працівниками корупційних діянь, злочинів, інших ганебних вчинків, вчинення ними або за їх участі дорожньо-транспортних пригод з тяжкими наслідками, порушення вимог щодо інформаційної безпеки, втрати службових документів, зброї та її застосування, за фактами здійснення неправомірного втручання у службову діяльність, посягань на життя, здоров'я, прокурорів і слідчих, а також у випадках їх загибелі. Службове розслідування може бути проведено на вимогу працівника прокуратури для зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозр. Службові перевірки можуть проводитися за іншими фактами недотримання ОСОБА_4 працівника прокуратури, а також порушень виконавської дисципліни, вчинення дисциплінарних проступків, адміністративних правопорушень, не пов'язаних з корупційними діяннями та ганебними вчинками.

Пунктом 2 Інструкції встановлено, що метою службових розслідувань та службових перевірок є повне, об'єктивне і всебічне з'ясування обставин надзвичайних подій, ганебних вчинків та правопорушень, скоєних за участі працівників органів прокуратури, виявлення причин і умов, що їм сприяли, зміцнення службової дисципліни та попередження негідних вчинків серед особового складу. Висновок за результатами службового розслідування або перевірки відповідно до п.16 Інструкції підписується посадовою особою чи особами, що безпосередньо їх проводили, та невідкладно передається на розгляд керівника прокуратури, який призначив розслідування чи перевірку для затвердження.

Службовою перевіркою відносно ОСОБА_1 встановлено, що відповідно до спецповідомлення Мелітопольського міжрайонного прокурора 13.11.2014 у період часу з 08-30 до 08-50 невстановлена особа шляхом розбиття переднього правового скла проникла до автомобіля Тойота Ауріс, державний номер НОМЕР_1, який знаходився поблизу будинку 107 по вул. Гоголя в м. Мелітополі, звідки таємно вкрала належний ОСОБА_1 чорний шкіряний портфель, в якому знаходились: печатка №2 РСО Мелітопольської міжрайонної прокуратури, дві ухвали слідчого судді Апеляційного суду Запорізької області від 12.11.2014 з грифом таємно про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадження №0005206, матеріали кримінального провадження №0005206 в 1 томі на 13 арк.

Під час службової перевірки ОСОБА_1 пояснив, що 12.11.2014 він разом з працівником СБНОН Мелітопольського МВ ГУМВС України в Запорізькій області на автомобілі останнього їздив до Апеляційного суду Запорізької області з метою отримання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, з собою мав матеріали кримінального провадження №0005206, печатку №2 РСО прокуратури, та запакований в РСЧ пакет з клопотаннями про проведення негласних (розшукових) слідчих дій, разом з реєстром, які зберігав у портфелі. Після отримання дозволу, близько 20-00 повернувся додому, портфель з документами та печаткою забрав з собою. Наступного дня 13.11.2014 близько 08-10 разом з колегою заїхав в кафе, портфель з документами та печаткою залишив в автомобілі, з якого портфель і було викрадено.

У подальшому, під час службового розслідування ОСОБА_1 змінив свої пояснення стосовно обставин та часу викрадення його портфелю, та зясувалось, що позивач 12.11.2014 після повернення до м. Маріуполь близько 19-20 документи до РСЧ не повернув, мотивуючи це закінченням робочого часу. У той самий день приблизно з 21-00 до 22-00 разом з колегою перебував у кафе, при цьому портфель з документами з грифом таємно, матеріалами кримінального провадження та печаткою залишив на передньому сидінні автомобіля, оскільки вважав, що з ними нічого не трапиться. Близько 23 години ОСОБА_1, вийшовши з кафе, побачив, що вікно автомобіля розбито, портфель відсутній. Щодо причин розбіжностей у поясненнях стосовно часу викрадення портфелю пояснив, що разом із колегою до ранку шукав портфель, не знайшовши вранці 13.11.2014 повідомив прокурора, зазначивши, що крадіжка відбулась зранку.

Опитана під час службової перевірки працівник РСЧ, яка готувала до відправлення до Апеляційного суду Запорізької області документи, які в подальшому були втрачені позивачем, пояснила, що ОСОБА_1 до кінця дня 12.11.2014 документи з грифом таємно до прокуратури не повернув, на телефонні дзвінки не виходив, зателефонував зранку 13.11.2014 та запевнив, що привезе документи.

Таким чином, за результатами службової перевірки було зясовано, що 12.11.2014 у звязку з порушенням вимог п.318 Порядку, через незабезпечення належного зберігання, позивачем втрачено матеріали кримінального провадження №0005206, у тому числі, дві ухвали суду з грифом таємно, та печатка №2 РСО Мелітопольської міжрайонної прокуратури.

Висновок перевірки затверджено прокурором Запорізької області 13 грудня 2014 року.

Під час службової перевірки встановлено порушення позивачем вимог п.318 Порядку, позивач з цим не погоджується, оскільки вважає, що дія даного пункту розповсюджується виключно на працівників РСО.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

«Порядок організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях» передбачає забезпечення режиму секретності не тільки в державних органах, а й в органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях.

Відповідно до п.318 Порядку у разі нагальної потреби за дозволом керівника підприємства, установи, організації або начальника РСО документи з грифом секретності Таємно і, як виняток, Цілком таємно в межах населеного пункту можуть бути доставлені адресату працівниками РСО в опечатаних печаткою РСО робочих папках з використанням службових транспортних засобів.

У такому разі, крім іншого, під час перевезення секретної кореспонденції забороняється:

- виконувати будь-які інші доручення, не повязані з доставкою;

- перевозити секретну кореспонденцію в неопечатаних робочих папках;

- відхилятися від встановленого маршруту доставки секретної кореспонденції;

- заходити до будь-яких будівель та приміщень, якщо це не повязано з доставкою секретної кореспонденції.

У виняткових випадках за наказом керівника підприємства, установи, організації доставка такої секретної кореспонденції за межі населеного пункту може здійснюватися з дотриманням вимог, встановлених цим пунктом, та за умови супроводження озброєною охороною.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, аналізуючи зміст даної норми, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що доставка такої кореспонденції має здійснюватись саме працівником РСО. При цьому, заборони, повязані з перевезенням такої кореспонденції, розповсюджуються на особу, яка здійснює перевезення.

Згідно відповіді Прокуратури Запорізької області №23-30вих15 від 06.03.2015, доставка клопотань до слідчих суддів Апеляційного суду Запорізької області про надання дозволів на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, складених процесуальними прокурорами Мелітопольської міжрайонної прокуратури, здійснювалось процесуальним прокурором у конкретному кримінальному провадженні (а.с. 141-142).

Розпорядженням УСБУ в Запорізькій області №128д від 19.10.2012 ОСОБА_1 надано допуск до держаної таємниці за формою 2 для роботи з секретною інформацією, що має ступінь секретності цілком таємно та таємно.

23.09.2014 позивачем під розпис взято на себе зобовязання громадянина України у звязку з допуском до державної таємниці щодо виконання Закону України Про державну таємницю, вимог режиму секретності, а також поінформованості про відповідальність за порушення законодавства в сфері охорони державної таємниці (а.с. 37).

Відповідно до п.116 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях» громадянин, якому надано допуск до державної таємниці має обовязок, крім іншого:

- дотримуватись правил користування секретними документами, порядку їх обліку та зберігання;

- зберігати секретні документи тільки в робочій папці, спецпортфелі, спецвалізі, металевій шафі чи сейфі;

- здавати своєчасно до РСО (уповноваженому РСО) виконані секретні документи;

- повертати своєчасно секретні документи та вироби після закінчення роботи з ними до РСО (уповноваженого РСО);

- повідомляти негайно начальнику РСО та керівнику структурного підрозділу про факти витоку секретної інформації, фактичну відсутність секретних документів тощо;

- здавати своєчасно до РСО (уповноваженому РСО) всі секретні документи і вироби, відповідальність за зберігання яких на них покладено;

- додержуватись встановленого порядку пересилання, перевезення та передачі матеріальних носіїв секретної інформації.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що враховуючи, що позивач, як особа, яка має доступ до державної таємниці, був обізнаний про порядок пересилання, перевезення та передачі матеріальних носіїв секретної інформації, та за умови, якщо вважав, що не є уповноваженою особою для їх транспортування, він мав можливість відмовитись.

Згідно матеріалів справи 12.11.2014 у приміщенні РСЧ Мелітопольської міжрайонної прокуратури ОСОБА_1, як процесуальним прокурором у кримінальному провадження складені два клопотання до слідчого судді Апеляційного суду Запорізької області по два примірники кожний про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій. Того ж дня працівник РСО Мелітопольської міжрайонної прокуратури ОСОБА_5 зареєструвала зазначені клопотання у Журналі підготовлених секретних документів за №463т та №464т, запакувала їх та разом з дорученнями на адресу Мелітопольського РВ ГУМВС України в Запорізькій області та печаткою РСО для пакетів №2 передала ОСОБА_1 для передачі в Апеляційний суд Запорізької області, про що свідчить власний підпис ОСОБА_1 (а.с. 58-62).

Отримавши секретні документи в РСО Мелітопольської міжрайонної прокуратури Запорізької області для доставки до Апеляційного суду Запорізької області, ОСОБА_1 свідомо взяв на себе відповідальність за їх зберігання, перевезення та передачу, а отже був зобовязаний дотримуватись встановленого порядку та всіх відповідних обмежень.

Після отримання відповідних ухвал слідчого судді Апеляційного суду Запорізької області, ОСОБА_1, знаючи про необхідність прибути до місця роботи та повернути секретні документи до РСО прокуратури, не забезпечив своєчасне повернення цих документів, навіть не намагався це зробити, посилаючись на закінчення робочого часу установи. Залишивши портфель з секретними документами в салоні автомобіля, ОСОБА_1 свідомо піддав їх ризику втрати та не забезпечив їх схоронність. Дізнавшись про втрату секретних документів близько 23-00 години 12.11.2014, ОСОБА_1 знехтував своїм обовязком щодо своєчасного повідомлення РСО та керівництва прокуратури про даний факт, та повідомив їх лише близько 10-00 год. 13.11.2014, тобто майже через 11 годин.

Відповідно до Закону України Про державну таємницю державна таємниця (секретна інформація) - вид таємної інформації, що охоплює відомості у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки та охорони правопорядку, розголошення яких може завдати шкоди національній безпеці України та які визнані у порядку, встановленому цим Законом, державною таємницею і підлягають охороні державою.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, враховуючи важливість дотримання порядку поводження з секретною інформацією та документацією, забезпечення її схоронності, а також те, що недотримання такого порядку вчинено позивачем свідомо, дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 допущено порушення службової дисципліни, що виразилось у скоєнні проступку, який порочить звання працівника, прокуратури.

При зазначених обставинах, ступінь вини у вчинені проступку відповідає мірі застосованого дисциплінарного стягнення, отже, рішення про звільнення ОСОБА_1 прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

За інформацією, наданою Мелітопольською міжрайонною прокуратурою Запорізької області від 11.03.2015 №98-5319-14, місцезнаходження викрадених у ОСОБА_1 документів на час надання інформації не встановлено (а.с. 128-134).

При цьому, слід зазначити, що відновлення втрачених документів жодним чином не нівелює негативні наслідки, спричинені їх втратою.

Колегія суддів апеляційної інстанції також погоджується з висновком суду першої інстанції, що згідно зі ст. 46-2 Закону України Про прокуратуру порушення ОСОБА_4 працівника прокуратури є самостійною підставою для звільнення працівника з органів прокуратури та не є видом дисциплінарного стягнення відповідно до положень Дисциплінарного статуту, а отже така підстава для звільнення не може бути застосована в порядку притягнення особи до дисциплінарної відповідальності. Крім того, особа не може бути двічі притягнута до відповідальності за одне й те саме правопорушення. Отже, посилання відповідача в оскаржуваному наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення ОСОБА_4 працівника прокуратури є неправомірним, що є підставою для скасування наказу Прокуратури Запорізької області від 12 січня 2015 року №6к в даній частині. При цьому, неправомірне посилання в оскаржуваному наказі на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за Порушення присяги працівника прокуратури не спростовує його правомірності щодо звільнення позивача з органів прокуратури за скоєння проступку, який порочить працівника прокуратури.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 24 березня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Запорізької області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: Л.П. Туркіна

Суддя: О.А. Проценко