Справа № 2-а-261/10
Суддя: Зайцев А. В.
Дата ухвалення: 2010-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-261/10
Провадження № 2-а/0274/261/10
Постанова

Іменем України

22.03.2010 Бердичівський міськрайонний суд у складі: головуючої -

судді Зайцева А.В., при секретарі судового засідання - Косюченко О.В., розглянувши у

відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

Володимирівни до Управління Пенсійного фонду у Бердичівському районі про

стягнення недоплаченої надбавки до пенсії, як дитині війни в розмірі 2733 грн.ЗО коп. за

2006-2007 роки;

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому просила визнати неправомірними дії відповідача та стягнути з нього надбавку до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, за 2006-2007 рр. у розмірі 2733 грн.ЗО коп. Зазначила, що має право на таку надбавку відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а відповідач безпідставно відмовляє в її нарахуванні та виплаті.

Позивачка в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала повністю з підстав вказаних у заяві.

Представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнала, просила відмовити у позові у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що позивачка має статус дитини війни, що підтверджується відповідним посвідченням. Статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (далі Закон) передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 17 статті 77 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом було зупинено на 2006 рік дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Однак Законом України від 19 січня 2006 року № 3367-ІУ «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» пункт 17 статті 77 виключено та статтею ПО (викладеною цим законом у новій редакції) установлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом 7 статті 5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», запроваджуються з 1 січня 2006 року, а статтею 6-у 2006 році поетапно , за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням із Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Цей закон був опублікований 22 березня 2006 року і набрав чинності 2 квітня 2006 року.

Тобто з 2 квітня 2006 року стаття 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» знову почала діяти. Але підвищення пенсії або щомісячного довічного грошового

утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, на ЗО % мінімальної пенсії за віком, як визначив законодавець, могло здійснюватися лише за певних умов, зокрема: поетапно, за результатами виконання бюджету в першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Кабінетом Міністрів України протягом 2006 року рішення на виконання вимог статті 110 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» не приймалися.

З огляду на те, що встановлені законодавством умови підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, дітям війни у 2006 році не настали, а тому, позовні вимоги в цій частині є безпідставними.

Законом України від 19 грудня 2006 року № 489-V «Про державний бюджет

України на 2007 рік», зокрема пунктом 12 статті 71, було зупинено на 2007 рік дію статті 6

Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та статтею 111 установлено, що у

2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи

державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6

Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які не є

інвалідами (крім тих на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів

війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої

для учасників війни. Однак Рішенням Конституційного суду України від 9 липня 2007

року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнані неконституційними положення пункту 12 статті 71 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік щодо зупинення дії на 2007 рік статті 6 закону України „Про соціальний захист дітей війни.

Таким чином, з 1 січня по 9 липня 2007 року до спірних правовідносин застосуванню підлягали приписи статті 111 Закону України від 19 грудня 2006 року № 489 - V «Про державний бюджет України на 2007 рік» як такі, що прийняті пізніше в часі, у зв'язку з цим мали пріоритет порівняно зі спеціальною нормою - статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Після прийняття Конституційним Судом вказаного рішення знову почали діяти положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», тобто з часу прийняття цього рішення відновлено право на підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Однак, при цьому суд враховує, що відповідно до ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого КАС або іншими законами .

Таким чином, правовий припис « в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом» означає, що позов має подаватися лише в межах часу, які встановлені законом. Крім того можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

У частині 2 ст. 99 КАС України встановлено річний строк для звернення до адміністративного суду, що пов'язане зі специфікою правовідносин, а також має сприяти наданню доказів, підвищує їх достовірність і тим самим сприяє встановленню істини у конкретній адміністративній справі.

За ч. 1 ст. 100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Тобто, внаслідок пропущення строків звернення до адміністративного суду для позивача наступають негативні юридичні наслідки.

При цьому, встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, на ЗО % мінімальної пенсії за віком, як визначив законодавець, могло здійснюватися лише за певних умов, зокрема: поетапно, за результатами виконання бюджету в першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Кабінетом Міністрів України протягом 2006 року рішення на виконання вимог статті 110 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» не приймалися.

З огляду на те, що встановлені законодавством умови підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, дітям війни у 2006 році не настали, а тому, позовні вимоги в цій частині є безпідставними.

Законом України від 19 грудня 2006 року № 489-V «Про державний бюджет

України на 2007 рік», зокрема пунктом 12 статті 71, було зупинено на 2007 рік дію статті 6

Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та статтею 111 установлено, що у

2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи

державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6

Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які не є

інвалідами (крім тих на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів

війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої

для учасників війни. Однак Рішенням Конституційного суду України від 9 липня 2007

року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнані неконституційними положення пункту 12 статті 71 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік щодо зупинення дії на 2007 рік статті 6 закону України „Про соціальний захист дітей війни.

Таким чином, з 1 січня по 9 липня 2007 року до спірних правовідносин застосуванню підлягали приписи статті 111 Закону України від 19 грудня 2006 року № 489 - V «Про державний бюджет України на 2007 рік» як такі, що прийняті пізніше в часі, у зв'язку з цим мали пріоритет порівняно зі спеціальною нормою - статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Після прийняття Конституційним Судом вказаного рішення знову почали діяти положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», тобто з часу прийняття цього рішення відновлено право на підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Однак, при цьому суд враховує, що відповідно до ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого КАС або іншими законами .

Таким чином, правовий припис « в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом» означає, що позов має подаватися лише в межах часу, які встановлені законом. Крім того можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

У частині 2 ст. 99 КАС України встановлено річний строк для звернення до адміністративного суду, що пов'язане зі специфікою правовідносин, а також має сприяти наданню доказів, підвищує їх достовірність і тим самим сприяє встановленню істини у конкретній адміністративній справі.

За ч. 1 ст. 100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Тобто, внаслідок пропущення строків звернення до адміністративного суду для позивача наступають негативні юридичні наслідки.

При цьому, встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій.

Оскільки представник відповідача наполягала на застосуванні у даному випадку, строків звернення до суду і підстави для визнання судом причин пропуску строку поважними відсутні, суд вважає що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись Законом України «Про соціальний захист дітей війни», ст.ст. 86, 158-163, 167, 254 КАС України, суд

постановив:

У позові ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду у Бердичівському районі про стягнення недоплаченої надбавки до пенсії, як дитині війни в розмірі 2733 грн.ЗО коп. за 2006-2007 роки відмовити у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Постанова Бердичівського міськрайонного суду набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги.

Заява про апеляційне оскарження подається через Бердичівський міськрайонний суд до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення постанови. Апеляційна скарга подається у тому ж порядку протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: