Справа № 2а-1059/12/0770,622/12
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2015-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року Справа № 9104/121796/12

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Пліша М.А.,
суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 травня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду його звернень, та зобов`язати останнього надати йому документи.
Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 травня 2012 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом неповно з`ясовано обставини справи, які мають значення для правильного вирішення справи, а постанова винесена з порушенням вимог норм матеріального і процесуального права.
В апеляційній скарзі зазначає, що він є офіцер, але після звільнення у запас 16.05.2012 р. від відповідача повного розрахунку і трудової книжки, копії наказу Командуючого Сухопутними військами про звільнення не отримав.
У 2010-2012 роках, письмово звертався до відповідача - військової частини НОМЕР_1 щодо ознайомлення його з документами, що містять інформацію, зібрану командуванням військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 щодо нього, про проведення перевірки відомих фактів про порушення його трудових, житлових, майнових прав.
Командування в/ч НОМЕР_1 , в/ч НОМЕР_3 та НОМЕР_2 не проводило ніякої перевірки його звернень, а навмисно затягувало такий розгляд всупереч вимоги статті 3.6 наказу МО України № 722 від 03.12.2005 року: «звернення вважається вирішеним, якщо розглянуто всі поставлені в ньому питання, прийнято обґрунтоване рішення та вжито потрібних заходів щодо його виконання і заявника повідомлено про результати перевірки звернення і прийняте рішення».
З грудня 2011р. діє постанова Яворівського районного суду, за його позовом визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_3 щодо ненадання йому у 2010-2012 р.р. документів та приховування інформації.
На його звернення, від відповідача надходили відповіді, які не базуються на діючому законодавстві, свідчать про некомпетентність посадових осіб відповідача, або про умисне порушення ним Законів і Конституції України.
У відповідь на звернення до відповідача, той вказує, що він відмовляє в задоволенні вимоги у його заявах. При цьому, відповідач посилається на відсутність правових підстав ознайомлення його із документами, на відсутність коштів на виготовлення копій, на таємність документів. Такі відповіді не відповідають діючим законам і наказам Міністра оборони України.
Після повторного звернення командир 13-го Армійського корпусу 15.03.2011 року зазначив у своєму листі № 360, що «відповіді командира в/ч НОМЕР_3 та А 0332 не відповідають дійсності» оскільки в/ч НОМЕР_3 та НОМЕР_1 підпадають під дію Договору «Про звичайні збройні сили у Європі», ратифікований Україною у 1992 році і «Подання на переміщення по посаді», Службова характеристика не містить відомостей, що мають гриф обмеження доступу «Для службового користування». Отже, згідно вказаних нормативно-правових актів надання нетаємних документів, витягів із наказів про покарання, копій Актів службових розслідувань щодо нього - є компетенцією відповідача.
Як вбачається із наявних у матеріалах справи документів, відповідач при прийнятті рішення не врахував всіх обставин, необхідних для прийняття рішення стосовно надання позивачу зазначених у позові документів і суд також не звернув на це увагу. При цьому суд першої інстанції безпідставно зазначив у своїй постанові, що позивач суду не надав доказів обгрунтування своїх вимог, а відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства та надав мотивовані відповіді на всі скарги, заяви та рапорти.
Так, місцевим судом під час прийняття рішення не було враховано, що позивач фактично звертався до відповідача у 2010-2012 роках із рапортами, заявами і скаргами на порушення конституційних прав на недоторканість житла, на майно, на працю, на інформацію, на захист. Відповідач більшість звернень не реєстрував і не розглядав, повертав без розгляду, що підтверджується наступними скаргами на свавілля та бездіяльність позивача до вищих командирів, у міліцію, у Військову службу «Правопорядок» та в прокуратуру, а також відповідями міліції, прокуратури, вищими командирами, які він відповідачу та місцевому суду надавав. Місцевий суд не звернув увагу на те, що порядок розгляду питань, пов`язаних із встановленням обставин справи визначений наказом Міністерства Оборони України № 82 від 15.03.2004 року «Про затвердження Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України» де вказано, що особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право давати усні та письмові пояснення, робити заяви, подавати документи і порушувати клопотання про витребування та залучення нових документів, опитування відповідних осіб, проведення додаткових ревізій; після підписання акт службового розслідування подається на розгляд посадовій особі, яка призначила розслідування. До акта додаються всі матеріали розслідування. Посадова особа, яка призначала службове розслідування, проводить бесіду з військовослужбовцем, стосовно якого воно проводилось. За результатами бесіди оформляється аркуш бесіди із зазначенням дати її проведення, а також заперечень, прохань (побажань) особи, стосовно якої проведено службове розслідування. Аркуш бесіди підписується особою, яка проводила бесіду, військовослужбовцем, з яким вона проводилась, присутніми посадовими особами та його безпосереднім начальником. У разі ухилення військовослужбовця від проведення бесіди або відмови підписати аркуш бесіди посадовою особою в ньому робиться відповідний запис про відмову. Аркуш бесіди зберігається з матеріалами службового розслідування. Про прийняте рішення повідомляється військовослужбовцю, стосовно якого проводиться службове розслідування, а у випадках, передбачених пунктом 4.4 цієї Інструкції, також начальнику органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.
Місцевий суд не звернув увагу на систематичні і грубі порушення відповідачем Порядку проведення службових розслідувань у 2010- 2012 роках та Порядку притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у 2010 - 2012 роках, безпідставно прийшов до висновку, що він брав участь у всіх розслідуваннях, що йому відповідач надавав всі відповіді, що йому відомо про наслідки розгляду відповідачем заяв, скарг та рапортів.
Апелянт вважає, що його дії, як представника державної установи, згідно керівних документів та владних повноважень, щодо звернення до командування для задоволення потреб військової служби, отримання належного йому майна, отримання доступу до документів, зібраних відповідачем щодо нього, саме підпадають під дію статей 6, 9, 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», статті 19 Закону «Про звернення громадян» тому має повне право на отримання мотивованих відповідей на всі без винятку скарги, заяви та рапорти. Даний факт підтверджується матеріалами справи та зазначено у постанові місцевого суду.
Враховуючи викладене, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову.
Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач належить до категорії військовослужбовців. Згідно поданих ним документів він неодноразово звертався до командування військової частини НОМЕР_4 із заявами скаргами та рапортами за період з 2010 року по 2011 року.
Відповідачем надано для огляду в судове засідання всі матеріали, що стосуються позивача, а саме; Справу № 10 Військової частини НОМЕР_1 «переписка по пропозиціях, скаргах, заявах», Справу № 11 том 2 військової частини НОМЕР_1 «матеріали службових розслідувань», Справа №50 том 3 військової частини НОМЕР_1 «Заяви військовослужбовців», Справа № 18/19 «Книга обліку наказів командира військової частини НОМЕР_1 за 2010 р.» та Справа № 18/19 «Книга обліку наказів командира військової частини НОМЕР_1 за 2011 р.
Згідно наявних матеріалів у справі, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відповідачем надані мотивовані відповіді на звернення позивача. Крім того, позивач в своїх письмових поясненнях ( а.с.86-92) особисто зазначив той факт, що йому відомо про наслідки розгляду його заяв, скарг та рапортів.
При цьому судом правильно враховано, що згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. Згідно ст. 6 вказаного Закону інформацією з обмеженим доступом є:1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація. Згідно до ст. 9 вказаного Закону документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф «для службового користування». Доступ до таких документів надається відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання, громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги.
З урахуванням наявних у справі доказів та наведених норм законодавства суд підставно вважав, що відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства та надав мотивовані відповіді на всі скарги, заяви та рапорти, які поступали до останнього.
Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -
У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 травня 2012 року по справі № 2а-0770/1059/12 без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин