Справа № 815/5512/14
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/5512/14

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Левчук О. А.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

ОСОБА_1

при секретарі Римар Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову ОСОБА_3 окружного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 обласної державної адміністрації, треті особи Управління охорони об'єктів культурної спадщини ОСОБА_3 обласної державної адміністрації, Міністерство культури України, відділ Держземагенства у м. Білгороді-Дністровському Одеської області Головного управління Держземагенства в Одеській області Держземагенства України, товариство з обмеженою відповідальністю "Регіональне агентство з розвитку економіки", Білгород-Дністровська міська рада, про скасування розпорядження,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року ОСОБА_2В звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3 обласної державної адміністрації (далі ООДА) про скасування розпорядження №566/А-2009 від 28 липня 2009 року "Про надання в постійне користування Управлінню охорони об'єктів культурної спадщини ОСОБА_3 обласної державної адміністрації земельної ділянки для організації території пам'ятки археології "Городище Тіра-Білгород" за адресою: м. Білгород-Дністровський, Одеська область" (далі розпорядження №566/А-2009 від 28 липня 2009 року), яким затверджений проекту землеустрою та передано у постійне користування земельну ділянку загальною площею 16,6650 га. управлінню охорони об'єктів культурної спадщини ОСОБА_3 обласної державної адміністрації (далі УООКС ООДА).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказував, що він бажає отримати в тимчасове користування на умовах оренди земельну ділянку, яка розташована під нерухомістю, що перебуває у його приватній власності, однак оскаржуваним розпорядженням цю земельну ділянку надано у постійне користування УООКС ООДА для організації території памятки археології, при цьому, права та інтереси позивача, а також інших власників обєктів нерухомого майна, які знаходяться на цій земельній ділянці були ігноровані.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОДА позовні вимоги не визнав, вказуючи, що спірне розпорядження винесено обґрунтовано, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Представник третьої особи УООКС ООДА в судовому засіданні підтримав правову позицію відповідача, вважав позов необґрунтованим.

Представник третьої особи відділу Держземагентства у м. Білгород-Дністровському Одеської області Головного управління Держземагентства в Одеській області Держземагентства України (далі відділу Держземагентства у м. Білгород-Дністровському) в судовому засіданні підтримав правову позицію відповідача та зазначив, що спірне розпорядження ОСОБА_3 ОДА винесено правомірно у відповідності до вимог законодавства.

Представник Міністерства культури України до суду не з'явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, причин не прибуття в судове засідання не повідомив.

Представник третьої особи ТОВ "Регіональне агентство з розвитку економіки" в судовому засіданні підтримав правову позицію відповідача та зазначив, що виготовив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки УООКС ООДА для організації території пам'ятки археології "Городище Тіра-Білгород" за адресою м. Білгород-Дністровський, Одеська область відповідно до вимог чинного законодавства.

Постановою ОСОБА_3 окружного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі.

Ухвалою ОСОБА_3 апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року Білгород-Дністровську МР залучено у справі в якості третьої особи, який вважав постанову суду першої інстанції незаконною та зазначав, що спірним розпорядженням були порушені права територіальної громади, оскільки Білгород-Дністровська фортеця є комунальною власністю, крім того, ОСОБА_3 ОДА не має права розпорядження землями в межах м. Білгород-Дністровського.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2В, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

ОСОБА_2 є власником нежитлових будівель та споруд, які розташовані по вул. Ушакова, 5а у м. Білгород-Дністровському Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 07 жовтня 2013 року за індексним номером - 10359150 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером - 10360801.

24 червня 2014 року за результатами розгляду матеріалів проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування торговельно-готельного комплексу за адресою: м. Білгород-Дністровський, вул. Ушакова 5а, відділом Держземагенства у м. Білгороді-Дністровському Одеської області складено висновок №01-10/2625 від 24 червня 2014 року, відповідно до якого у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 відмовлено, у зв'язку з розташуванням вказаної земельної ділянки в межах території пам'ятки археології "Городище Тіра-Білгород", яка відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №928 від 03 вересня 2009 року "Про занесення об'єктів культурної спадщини національного значення до Державного реєстру нерухомих пам'яток України" занесена до Державного реєстру нерухомих пам'яток України та є об'єктом культурної спадщини національного значення.

УООКС ООДА на заяву ОСОБА_2 від 08 квітня 2014 року листом від 17 квітня 2014 року №01-17/1102 повідомило, що розпорядженням ОСОБА_3 ОДА від 28 липня 2009 року №566/А-2009 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 16,6620 га з наданням зазначеної земельної ділянки у постійне користування УООКС ООДА, заходи щодо оформлення та державної реєстрації якого вживаються на даний час управлінням.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що станом на дату винесення спірного розпорядження були відсутні правовідносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОДА щодо спірної земельної ділянки, оскільки позивач ще не набув права власності на зазначені нежитлові будівлі та споруди, розташовані за адресою: м. Білгород-Дністровський Одеської області, вулиця Ушакова, 5а, а тому, відповідно, при прийнятті розпорядження відповідачем не були порушені права, свободи чи інтереси позивача. Також, суд першої інстанції вважав, що оскаржуване розпорядження є законним і обґрунтованим та таким, що відповідає повноваженням ОСОБА_3 ОДА, передбаченим ст. 122 ЗК України.

Колегія суддів не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка, якої стосується оскаржуване розпорядження ОСОБА_3 ОДА №566/А-2009 від 28 липня 2009 року (а.с.55 т. 1), не перебувала у державній власності та не була вилучена (викуплена) у державну власність в установленому Законом порядку, натомість, вся запроектована до відведення земля є землею населеного пункту м. Білгород-Дністровський, що не розмежована між державною та комунальною власністю.

Так, згідно з пп.2.4 Розділу ІІ "Пояснювальна записка" Проекту землеустрою, розробленого ТОВ "Регіональне агентство з розвитку економіки", відведення земель передбачається із не розмежованих земель державної та комунальної власності, які не надані у власність або у користування громадян чи юридичних осіб (а.с.153 т.1).

Згідно з пп.2.5.1 п.2.5 вказаного Проекту, до особливостей обєкту із землеустрою слід віднести історично складені розбіжності правового характеру між правовим статусом земель, на яких розташована Памятка археології (не відведених відповідно до закону у державну власність, та наявними обєктами нерухомого майна недержавних форм власності, розташованих на окремих частках обєкту землеустрою (а.с.159 т. 1).

Також, згідно з пунктом 9 висновку державної експертизи землевпорядної документації від 27 липня 2007 року №424-07: "Відведення земель передбачається із не розмежованих земель державної та комунальної власності, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб" (а.с.54 т. 1).

Відповідно до п.п.10, 12 Розділу Х "Перехідних положень" ЗК України, рішення про розмежування земель державної і комунальної власності в межах населених пунктів приймають відповідні сільські, селищні, міські ради за погодженням з органами виконавчої влади, а за межами населених пунктів - органи виконавчої влади за погодженням з відповідними органами місцевого самоврядування (п.10).

До розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади (п.12).

Таким чином, враховуючи, що вказана земельна ділянка є землею в межах населеного пункту і відсутнє рішення про її розмежування між державною та комунальною власністю і ці обставини чітко визначені у Проекті землеустрою, розробленого ТОВ "Регіональне агентство з розвитку економіки" та у висновку державної експертизи землевпорядної документації від 27 липня 2007 року №424-07, колегія суддів вважає, що приймаючи оскаржуване розпорядження №566/А-2009 від 28 липня 2009 року (а.с.55 т. 1) на підставі цих документів, ОСОБА_3 ОДА допустила очевидне грубе порушення п.12 Розділу Х "Перехідних положень" ЗК України, розпорядившись землею за відсутності відповідних повноважень на це.

На думку колегії суддів, наведеної обставини достатньо для скасування спірного розпорядження.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що частина земельної ділянки, якої стосується оскаржуване розпорядження, зайнята кварталом забудови.

Так, згідно з Актом обстеження в натурі земель історико-культурного призначення від 10 вересня 2006 року (який включено у вищевказаний Проект землеустрою, розроблений ТОВ "Регіональне агентство з розвитку економіки"), встановлено наявність в межах відводу земель сторонніх землекористувачів у вигляді кварталу забудови змішаного використання (присадибної та комерційної) (а.с.174, 175 т.1).

Права на землю власники нерухомого майна не оформили.

Згідно з листом КП "Білгород-Дністровське БТІ" від 13 листопада 2006 року та додатками, який також є частиною Проекту, 38 осіб є власниками нерухомого майна, що знаходиться на земельній ділянці, що відводиться, крім того, на цій ділянці є будівля хімчистки (а.с.224-227 т. 1).

Як зазначалось вище, в пп.2.5.1 п.2.5 Проекту було акцентовано увагу на тому, що обєкт із землеустрою має особливості, до яких відносяться історично складені розбіжності правового характеру між правовим статусом земель, на яких розташована Памятка археології (не відведених відповідно до закону у державну власність, та наявними обєктами нерухомого майна недержавних форм власності, розташованих на окремих частках обєкту землеустрою (а.с.159 т. 1).

З інших положень п.2.5 Проекту також слідує, що права фактичних землекористувачів на оформлення прав на земельні ділянки, які перебувають у їхньому фактичному користування, безпосередньо повязані з питанням відводу земель, передбачених Проектом, і можуть бути суттєво обмежені, у звязку з наданням землі в постійне користування органу державної влади.

Відповідно до п.8 "Порядку розроблення проектів землеустрою з організації та встановлення меж територій природно-заповідного фонду, іншого природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року №1094, проект землеустрою погоджується з власниками і користувачами суміжних земельних ділянок, а також земельних ділянок, які включаються до території природно-заповідного фонду, іншого природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення без їх вилучення, органом земельних ресурсів, природоохоронним органом, санітарно-епідеміологічною службою, органом містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини.

На думку колегії суддів, оскільки Проектом були виявлені численні сторонні фактичні землекористувачі, землі яких передбачено включити до території історико-культурного призначення, цей Проект, на підставі вказаного п.8 Порядку №1094, повинен був бути погоджений з ними, незважаючи на те, що вони не оформили своїх прав на землю.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що сторонніх землекористувачів навіть не повідомили про те, що їхні земельні ділянки надаються в постійне користування УООКС ООДА.

Ця обставина не була врахована при прийнятті оскаржуваного розпорядження.

Крім того, колегія суддів акцентує увагу на наступному.

Статтею 54 ЗК України передбачено, що землі історико-культурного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Згідно з ч.5 ст. 17 Закону України "Про охорону культурної спадщини", землі, на яких розташовані пам'ятки археології, перебувають у державній власності або вилучаються (викуповуються) у державну власність в установленому законом порядку, за винятком земельних ділянок, на яких розташовуються пам'ятки археології - поля давніх битв.

Колегія суддів вважає, що ця норма ч.5 ст. 17 Закону України "Про охорону культурної спадщини", яка фактично допускає лише одну форму власності на землю, на якій розташовані памятки археології, - державну, не узгоджується з вищенаведеною нормою ст. 54 ЗК України щодо можливості будь-якої з трьох форм власності на таку землю: державної, комунальної та приватної.

Таким чином, враховуючи, що ЗК України дозволяє навіть приватне володіння землею історико-культурного призначення, то не вбачається необхідності передання земельних ділянок, які використовують власники нерухомого майна, зазначені у вказаному листі КП "Білгород-Дністровське БТІ" від 13 листопада 2006 року, в користування УООКС ООДА.

Проектом землеустрою, розробленим ТОВ "Регіональне агентство з розвитку економіки", не обґрунтовано достатньо, чому земля сторонніх землекористувачів обовязково підлягає наданню в користування УООКС ООДА, а не може залишитися в їхньому безпосередньому користуванні/власності з оформленням відповідних прав та обмежень на це.

Ця обставина також не була врахована при прийнятті оскаржуваного розпорядження.

Крім того, колегія суддів акцентує увагу на наступних порушеннях.

Згідно з абз.1 п.2 вищевказаного Порядку №1094, проект землеустрою розробляється на підставі рішення сільської, селищної, міської ради, обласної, районної, Київської або Севастопольської міської держадміністрації, до повноважень якої належить надання у користування або передача у власність земельних ділянок.

В Проекті землеустрою, розробленому ТОВ "Регіональне агентство з розвитку економіки", не міститься посилань на відповідне рішення субєкта владних повноважень.

З договору №75 від 28 липня 2006 року (а.с.245, 246 т. 1) про розроблення проекту землеустрою, укладеному між Управлінням охорони обєктів культурної спадщини в Одеській області і ТОВ "Регіональне агентство з розвитку економіки", не вбачається, що цей договір укладено на виконання відповідного рішення субєкта владних повноважень.

Таким чином, розроблення проекту землеустрою здійснювалось без відповідного рішення субєкта владних повноважень, що є грубим порушенням абз.1 п.2 вищевказаного Порядку №1094.

Згідно з ч.7 ст. 123 ЗК України, при наданні земельної ділянки у користування обласними державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або Кабінетом Міністрів України сільські, селищні, міські, районні, обласні ради, районні державні адміністрації за місцем розташування земельної ділянки подають свій висновок відповідно обласній державній адміністрації, Раді міністрів Автономної Республіки Крим.

З матеріалів справи вбачається, що Білгород-Дністровська МР не подавала свій висновок ОСОБА_3 ОДА, однак це не перешкодило останній прийняти оскаржуване розпорядження, що суперечить ч.7 ст. 123 ЗК України.

Таким чином, оскаржуване розпорядження ОСОБА_3 ОДА прийнято:

- за відсутності повноважень на його прийняття, визначених п.12 Розділу Х "Перехідних положень" ЗК України;

- з порушенням ч.7 ст. 123 ЗК України (без отримання необхідного висновку Білгород-Дністровської міської ради);

- без врахування того, що виготовлення Проекту землеустрою було ініційовано Управлінням охорони обєктів культурної спадщини в Одеській області не на підставі відповідного рішення Білгород-Дністровської міської ради, що є порушенням п.2 "Порядку розроблення проектів землеустрою з організації та встановлення меж територій природно-заповідного фонду, іншого природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року №1094;

- без врахування того, що Проект землеустрою не був погоджений з землекористувачами, які є власниками нерухомого майна, що суперечить п.8 Порядку №1094 та без врахування того, що Проектом землеустрою не обґрунтовано достатньо, чому земля сторонніх землекористувачів обовязково підлягає наданню в користування УООКС ООДА, а не може залишитися в їхньому безпосередньому користуванні/власності з оформленням відповідних прав та обмежень на це.

Кожного з цих порушень достатньо для визнання оскаржуваного розпорядження протиправним, як такого, що не узгоджується з критеріями правомірності, встановленими ч.3 ст. 2 КАС України, і тим більш воно є протиправним за сукупності цих порушень, однак це помилково не було встановлено судом першої інстанції.

Відносно порушення прав ОСОБА_2, колегія суддів зазначає, що оскаржуваним розпорядженням були порушені права, у тому числі, й КП "Хімчистка", яке з 15 липня 2009 року набуло право власності на будівлю хімчистки (а.с.82-92 т. 3) та, одним з двох учасників, якого був ОСОБА_2

З матеріалів справи вбачається, що як попередній власник КП "Хімчистка" так і ОСОБА_2 сплачували земельний податок з 2006 року.

В подальшому, ОСОБА_2 набув право власності на нежитлові будівлі та споруди, що належали КП "Хімчистка", і, спірне розпорядження, перешкоджає йому скористатися правом на отримання у користування земельної ділянки на якій розташовані належні йому будівлі та споруди.

За таких обставин, судова колегія доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ОДА і, відповідно, необхідність їх задоволення.

Враховуючи, що судом першої інстанції, при вирішенні справи, порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 202 КАС України вважає необхідним, скасовуючи постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ОДА про скасування розпорядження.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.3 ч.1 ст. 198; п.п.3, 4 ч.1 ст. 202; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову ОСОБА_3 окружного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов ОСОБА_2.

Скасувати розпорядження ОСОБА_3 обласної державної адміністрації №566/А-2009 від 28 липня 2009 року про затвердження проекту землеустрою та передачу у постійне користування земельної ділянки загальною площею 16,6650 га. Управлінню охорони об'єктів культурної спадщини ОСОБА_3 обласної державної адміністрації.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 16 червня 2015 року.

Головуючий: Ступакова І.Г.

Суддя: Бітов А.І.

Суддя: Милосердний М.М.