Справа № 2-а-2834/11
Суддя: Скляр С. Ю.
Дата ухвалення: 2011-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 2-а-2834/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2011 року смт Куйбишеве

Куйбишевський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Скляра С.Ю.,

при секретарі судового засідання Грицан А.В.,

за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі, розглянувши в залі Куйбишевського районного суду Запорізької області в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора дорожньої патрульної служби окремої роти ДПС для обслуговування доріг державного значення Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області (далі інспектор ДПС) ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі, -

В С Т А Н О В И В :

08 червня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора ДПС ОСОБА_2, який 30 травня 2011 року виніс постанову серії ВО1 №105290 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. У постанові відповідач вказав, що 30 травня 2011 року о 16 год. 14 хв. ОСОБА_1 на 25 кілометрі автошляху «Тернопіль Ланівці»автомобілем НОМЕР_1, перевищив встановлену швидкість на 26 км/год, рухаючись зі швидкістю 116 км/год, чим допустив порушення п.12.9б Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР). Не погоджуючись з постановою про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 260 грн., позивач ОСОБА_1 просить скасувати її як неправомірну, закривши провадження по справі про адміністративне правопорушення. Позивач послався на те, що за обставин, вказаних у постанові по справі про адміністративне правопорушення, ним не були порушені ПДР, оскільки швидкісний режим ним не був порушений, будь-яких належних доказів протилежного відповідач при прийнятті рішення не мав.

Позивач ОСОБА_1 письмово повідомив судові про підтримання пред'явленого ним адміністративного позову (а.с.12).

Відповідач письмових заперечень проти адміністративного позову не надав.

Дана справа розглянута судом відповідно до ч.4 ст.122, ч.6 ст.128 КАС України в порядку письмового провадження.

Суд, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, які мають значення для вирішення спору по суті, прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що 30 травня 2011 року о 16 год. 14 хв. ОСОБА_1 на 25 кілометрі автошляху «Тернопіль Ланівці»автомобілем НОМЕР_1, перевищив встановлену швидкість на 26 км/год, рухаючись зі швидкістю 116 км/год, чим, на думку відповідача, допустив порушення п.12.9б ПДР. Дане порушення зафіксовано відповідачем шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ВО1 №141613 від 30 травня 2011 року (а.с.5).

Того ж дня відповідачем була винесена постанова серії ВО1 №105290 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, відповідно до якої водія ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 260 гривень (а.с.6).

Право позивача ОСОБА_1 на оскарження рішення відповідача, який згідно змісту п.7 ст.3 КАС України є субєктом владних повноважень, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прийняття рішення за наслідками його розгляду, безпосередньо передбачено ст.287 КУпАП та визначено стст.4,6, п.1 ч.1 ст.17 КАС України.

Предметом спору в даній справі є зясування правомірності винесення відповідачем рішення по справі про адміністративне правопорушення.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до стст.222,255 КУпАП органи внутрішніх справ (міліція) розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху, а саме правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, в тому числі, передбачене частиною 1 статті 122 цього Кодексу. Від імені органів внутрішніх справ (міліції) протоколи про такі правопорушення, а також розглядати такі справи і накладати адміністративні стягнення мають право працівники Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України, які мають спеціальні звання.

Згідно частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд дійшов висновку про те, що інспектором ДПС ОСОБА_2 рішення, яке оспорюється позивачем, прийнято на підставі, у межах повноважень і у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Рішення прийнято з використанням повноваження з тою метою, з якою це повноваження надане зазначеному субєкту владних повноважень.

Разом з тим, приймаючи рішення постанову у справі про адміністративне правопорушення, відповідач припустився порушення порядку оцінки доказів у цій справі.

Відповідно до положень статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, водій ОСОБА_1 під час виявлення в його діях порушення ПДР у протоколі про адміністративне правопорушення вказав, що ознайомлений з ним, не погодився з висновками інспектора ДПС та з показаннями технічного приладу «Візір», за допомогою якого інспектор зафіксував факт перевищення швидкості руху транспортним засобом.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, з огляду на те, що ця особа не визнала факт порушення ПДР, не зазначені характеристики приладу, який використовувався відповідачем при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, чи мав цей прилад функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Постанова в справі про адміністративне правопорушення хоча й містить відомості про застосування технічного приладу «Візір», однак не містить відповідних фотографічних зображень про хід фіксації виявленого порушення ПДР водієм. Відсутні будь-які фотографічні зображення, за змістом яких можна стверджувати про наявність певного правопорушення та винність водія ОСОБА_1 у його вчиненні.

Таким чином, підставою для прийняття оспорюваного рішення про накладення адміністративного стягнення для відповідача фактично була лише наявність складеного протоколу про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_1 (а.с.5).

Вищевказане свідчить про ігнорування відповідачем вимог п.1.6 Розпорядження МВС України від 21 травня 2009 року №466 «Про організацію роботи підрозділів ДАІ з профілактики правопорушень із застосуванням засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», якими вказано про виключення випадків складання відносно водіїв транспортних засобів адміністративних протоколів без доведення їхньої вини чи достатніх доказів допущення ними порушень Правил дорожнього руху (фото-, відеоматеріалів, показів свідків тощо).

Перевіряючи доводи позивача щодо інших обставин, викладених в адміністративному позові, суд дійшов висновку про їх необґрунтованість.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення містяться відомості про те, що ОСОБА_1 під розпис інспектором ДПС ОСОБА_2 були розяснені його права за обовязки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, а також повідомлено про час і місце розгляду цього протоколу. Будь-яких заяв або клопотань у звязку із розясненням прав та обовязків ОСОБА_1 зроблено не було.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав будь-яких обґрунтованих заперечень проти позову ОСОБА_1.

Відповідно до частини 1 статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною 2 цієї статті визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до стст.288,289 КУпАП постанову органу (посадової особи) по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня її винесення в районний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

ОСОБА_1 за захистом порушених прав звернувся до адміністративного суду 08 червня 2011 року, а саме до спливу строку, передбаченого ст.289 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, суд, у відповідності до положень статті 293 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови, винесеної відповідачем, вважає наявними підстави для скасування такої постанови, як неправомірної, і закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.122, стст.247,251,254,258,287-289,293 КУпАП, стст.11,69-71,160-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1, - задовольнити.

Скасувати як неправомірне рішення інспектора дорожньої патрульної служби окремої роти ДПС для обслуговування доріг державного значення Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області ОСОБА_2 постанову серії ВО1 №105290 від 30 травня 2011 року в справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного штрафу у розмірі 260 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, відносно ОСОБА_1, - закрити.

Судове рішення є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя: С.Ю.Скляр