Справа № 450/1751/14-а
Суддя: Мельничук І. І.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 450/1751/14-а Провадження № 2-а/450/55/15
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

"19" лютого 2015 р. Суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Мельничук І.І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Раковецької сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання незаконною відмови і зобовязання винести рішення,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду в порядку адміністративного судочинства з позовом в якому просить визнати неправомірною відмову Раковецької сільської ради щодо внесення зміни в рішення Раковецької сільської ради № 67 від 20 грудня 2006 року "Про передачу в користування земельної ділянки в с.Підтемне на умовах довготермінової оренди та затвердження розміру орендної плати, визнати незаконними дії Раковецької сільської ради щодо нерозгляду питання про поновлення договору оренди землі ОСОБА_1. від 26.12.2006р. площею 2,5641га в с.Підтемне Пустомитівського району та зобов'язати Раковецьку сільську раду внести на розгляд чергової сесії питання про поновлення договору оренди землі від 26.12.2006р. з врахуванням даних державного земельного кадастру.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 17 КАС України передбачено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії, дій чи бездіяльності).

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого положення пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 Земельного кодексу у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб'єкти владних повноважень; положення пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на «спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності» слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до постанови пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ „Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ № 3 від 01.03.2013 року, при вирішенні питань, пов'язаних із компетенцією судів у спорах, що виникають із земельних відносин, суди мають виходити з того, що згідно зі статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК України земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Отже, суд має з'ясувати, є спір приватноправовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов'язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин.

Земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК України, статті 2, 5 Земельного кодексу України; далі - ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК України, розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК України та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI"Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності", про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

Такого ж висновку дійшла колегія суддів Верховного Суду України у постанові від 11.11.2014 року по справі № 21-493а14.

Проаналізувавши матеріали позову, встановлено, що спір виник між позивачем ОСОБА_1 щодо реалізації ним цивільно - майнових прав на спірну земельну ділянку та відповідачем Конопницькою сільською радою, як суб'єктом владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин у відкритті провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Раковецької сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання незаконною відмови і зобовязання винести рішення, слід відмовити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України, оскільки позовна заява не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України, суддя,

у х в а л и в :

Відмовити у відкриті провадження по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Раковецької сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання незаконною відмови і зобовязання винести рішення.

Розяснити позивачу ОСОБА_1 його право на звернення з даним позовом до місцевого суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства.

Копію ухвали разом з заявою та доданими до неї документами повернути позивачу.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

СуддяІ. І. Мельничук