Справа № 2-а-2173/11
Суддя: Соколов О. О.
Дата ухвалення: 2011-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2173/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2011 року Городнянський районний суду в складі:

головуючого судді Соколова О.О.,

при секретарі Грабовець К.Ф.,

за участі позивача ОСОБА_1, розглянувши в залі суду в м. Городня адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Городнянському районі Чернігівської області про зобовязання здійснити перерахунок і виплату пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 у квітні 2011 року звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Городнянському районі Чернігівської області про визнання дій протиправними, зобовязання відповідача здійснити перерахунок пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2009 рік в розмірі 1650,43 грн. з 01.02.2010 року, виплатити різницю з існуючим і перерахованим розміром пенсії, звернути рішення суду до негайного виконання, а також стягнути компенсацію втрати частини доходів у звязку з рушенням строків виплати підвищення до пенсії.

Зміст позовних вимог зводиться до того, що позивач є пенсіонером, перебуває на обліку у УПФУ в Городнянському районі Чернігівської області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування». Після попереднього перерахунку пенсії позивач пропрацювала два роки, а тому відповідно до ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування»нею в березні 2010 року було подано заяву про перерахунок пенсії з урахуванням стажу роботи та заробітної плати за відповідний період. Показник середньої заробітної плати за 2009 рік затверджений в розмірі 1650,43 грн., однак перерахунок було здійснено з порушенням вимог Закону, так як при перерахунку пенсії було взято показник середньої заробітної плати на одну застраховану особу по України за 2007 рік в розмірі 1197,91 грн. Позивач посилаючись на приписи статей 8, 46 Конституції України вважає, що проведений перерахунок пенсії порушує принцип верховенства права.

Ухвалою Городнянського районного суду Чернігівської області від 08.04.2011 року відкрито скорочене провадження по даній адміністративній справі.

05.05.2011 року ухвалою суду дану справу призначено до судового розгляду, у звязку з неможливістю ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала частково, а саме в частині зобовязання відповідача здійснити перерахунок пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2009 рік в розмірі 1650,43 грн. з 01.02.2010 року, виплатити різницю з існуючим і перерахованим розміром пенсії; а щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати підвищення до пенсії, то позивач від цієї вимоги відмовилась.

Представник відповідача в судове і не з'явився, причини не явки не повідомив, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Заперечення на позов та докази, що їх обґрунтовують, до суду не надходили.

Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали адміністративної справи суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася 25.06.1944 року, з 01.12.2000 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Городнянському районі, отримує пенсію за віком і з моменту призначення пенсії вона продовжує працювати, що не заперечується відповідачем і підтверджується документально. /а.с.4-7/

Позивач у березні 2010 року звернулась до сторони відповідача із заявою про перерахунок пенсії, однак листом за №1863/05К-2 від 29.03.2011 року, за підписом заступника начальника Управління ПФУ в Городнянському районі, позивачці було відмовлено в перерахунку пенсії за стажем роботи із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2009 рік. Розяснено право оскарження даного рішення до органу Пенсійного фонду України вищого рівня або до суду. /а.с.8/

Разом з тим, згідно ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»передбачено проведення перерахунків пенсій з урахуванням страхового стажу, набутого після її призначення, та із застосуванням показника заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії.

Підпунктами 9,10 пункту 35 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»було внесено зміни до статей 40,42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та врегульовано питання застосування показника заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, та порядок проведення перерахунку пенсій з урахуванням страхового стажу та заробітку, набутого після призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Однак Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення пункту 35 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»та які втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, у якому, крім того, було вказано на його преюдиціальність при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у звязку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії неконституційного акта.

Доводи відповідача зазначені в листі на адресу позивачки про те, що внаслідок визнання зазначених змін неконституційними, виникла правова колізія, яка полягає в тому, що норми статей 40, 42 Закону втратили чинність, а рішення щодо відновлення дії попередньої редакції зазначених норм не приймалося, не можуть бути прийняті судом до уваги, як такі, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з питань захисту прав людини.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у процесі реалізації права на отримання пенсії основані на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Відповідно до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Частиною 3 ст. 46 Конституції України встановлено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Іншими словами, пенсії та інші види соціальних виплат, що є єдиним джерелом існування не можуть бути нижче від прожиткового мінімуму, який встановлюється законом.

Згідно частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своєї бездіяльності.

Перерахунок пенсії позивачу проведено із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників за 2007 рік із врахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», що не відповідає вимогам статей 40, 42 Закону №1058-ІV.

Розвязуючи позовну вимогу ОСОБА_1 про зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.03.2010 р. суд дійшов висновку, що вона підлягає задоволенню частково, тільки в межах строку позовної давності ( 6-ти місяців), а саме з 06.0.2010 р., оскільки ст. 99 КАС України передбачає, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Таким чином, за загальним правилом, якщо не встановлено інше, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починає обчислюватися з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Як вбачається з адміністративного позову, позивач звернулась до суду з позовом 06.04.2011 року і просить визнати незаконними дії відповідача щодо перерахунку і виплати їй пенсії з 01.03.2010 р., тобто позивач звернулась до суду з адміністративним позовом з пропуском більше ніж шестимісячного строку, встановленого ст. 99 КАС України., за таких підстав позивачу слід відмовити в задоволенні позовних вимог в частині перерахунку і виплати за період з 01.03.2010 р. по 05.10.2010 р.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.19, 22, 46 Конституції України, ст.40, 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»№1058-ІV, Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, ст.ст.2, 8-9, 21, 71, 94, 99, 102, 158-163, 185-186, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Городнянському районі Чернігівської області про зобовязання здійснити перерахунок і виплату пенсії, задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Городнянському районі Чернігівської області щодо перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 відповідності ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Городнянському районі Чернігівської області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 пенсії на підставі поданої нею заяви, з урахуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2009 рік в розмірі 1650,43 грн. з 06.10.2010 р., з урахуванням проведених виплат.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 3,40 грн., у відшкодування сплаченого судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнення суми в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст.254 КАС України. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмову провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Городнянський районний суд Чернігівської області, з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя О. О. Соколов

заяву задоволено частково