Справа № 2-а-1938/11
Суддя: Березовський О. Д.
Дата ухвалення: 2011-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1938/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2011 місто Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі :

головуючого судді - Березовського О.Д.,

при секретарі Швачко О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городня адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ВДАІ УМВС України в Чернігівській області та інспектора 5-го взводу батальйону ДПС ВДАІ УМВС України в Чернігівській області молодшого сержанта міліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 28.03.2011 року звернувся в суд з адміністративним позовом до ВДАІ УМВС України в Чернігівській області та інспектора ДПС 5-го взводу батальйону ДПС ВДАІ УМВС України в Чернігівській області молодшого сержанта міліції ОСОБА_2 і просить поновити йому строк звернення до суду, визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії СВ1 № 022390 від 24.01.2011 року.

Ухвалою судді від 31 березня 2011 року ОСОБА_1 поновлено строк звернення до суду з адміністративним позовом та відкрито провадження у зазначеній адміністративній справі.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені ним позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити та визнати незаконною і скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії СВ1 № 022390 від 24.01.2011 року. Підтвердив обставини викладені ним в позовній заяві. Вказав, що 24.01.2011 року, десь в період часу з 15 до 16 години, він керував автомобілем НОМЕР_1, та рухався по вул. Рокосовського в м. Чернігові. На задньому сидінні в автомобілі сидів його батько ОСОБА_3. Підїжджаючи з боку політехнічного інституту до перехрестя вул. Рокосовського та 50 років СРСР, він мав намір повернути праворуч на вул. 50 років СРСР. Дане перехрестя регулюється світлофором і коли він підїжджав до перехрестя, то у додатковій секції світлофора горів сигнал у вигляді зеленої стрілки. На перехрестя він виїхав без зупинки на зелений сигнал світлофора і проїзд перехрестя також почав здійснювати на цей сигнал світлофора, який дозволяв йому рух через перехрестя. На перехресті він трохи пригальмував і щоб не створювати аварійної ситуації, пропустив інший автомобіль, який також повертав на перехресті з боку магазину «Вени»на вул. 50 років СРСР. Після закінчення маневру повороту праворуч та проїзду перехрестя на вул. 50 років СРСР його зупинив інспектор ДПС та сказав, що він проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора. З того місця, де стояли працівники ДАІ, не було видно який сигнал світлофора горів для нього з боку вулиці Рокосовського. Він став заперечувати, відеозапису йому не показали, можливості написати пояснення в протоколі йому також не дали. Протоколу про адміністративне правопорушення та постанови по справі про адміністративне правопорушення йому не дали. Після цього він поїхав в обласне управління ДАІ на написав скаргу на інспекторів ДПС, які склали на нього протокол та винесли постанову. Після проведеної перевірки по його заяві він отримав відповідь про те, що порушень чинного законодавства з боку працівників ДАІ не було. По пошті оскаржувана постанову йому не надходила, а її він отримав в виконавчій службі, куди його викликали в приводу сплати штрафу по цій постанові. На який сигнал світлофора він закінчував проїзд перехрестя та закінчував виконання повороту праворуч він сказати не може, так як йому цього не було видно, але виїхав він на перехрестя на дозволяючий зелений сигнал світлофора. Позовних вимог до ВДАІ УМВС України в Чернігівській області він не висуває, а вимоги, викладені в позовній заяві, ним предявляються до інспектора ДПС ОСОБА_2.

Відповідач інспектор ДПС 5-го взводу батальйону ДПС ВДАІ УМВС України в Чернігівській обалсті молодший сержант міліції ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, шляхом надсилання тексту повістки телефонограмою за адресою місця служби відповідача, про причини своєї неявки в судове засідання останній суд не повідомив ( а.с. 10 ).

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Таким чином, неявка без поважних причин в судове засідання відповідача інспектора ДПС 5-го взводу батальйону ДПС ВДАІ УМВС України в Чернігівській області молодшого сержанта міліції ОСОБА_2, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, відповідно до приписів ч. 4 ст. 128 КАС України, не є перешкодою для розгляду справи, і справа підлягає вирішенню на підставі наявних у ній доказів.

Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділу ДАІ УМВС України в Чернігівській області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином, шляхом надсилання тексту повістки телефонограмою за місцезнаходженням установи, про причини неявки представника в судове засідання суд не повідомила. Неявка в судове засідання представника третьої особи відповідно до положень ст. 128 КАС України не є перешкодою для розгляду справи ( а.с. 10 ).

Заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача, показання свідка, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 6 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом.

Стаття 18 КАС України передбачає, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КпАП України порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника тягне за собою накладення штрафу від двадцяти пяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 8.7.3. «з»«ОСОБА_4 дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, передбачено, що вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою ( стрілками ).

У ч. 1 ст. 222 КпАП України передбачено, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КпАП України розглядають органи внутрішніх справ ( міліція ). Пункт 3 ч. 2 ст. 222 КпАП України передбачає, що від імені органів внутрішніх справ ( міліції ) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КпАП України, мають право працівники Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України, які мають спеціальні звання.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 являється працівником Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України та має спеціальне звання молодший сержант міліції, а тому він мав право розглядати справу про адміністративне правопорушення вчинене позивачем і накладати на останнього стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КпАП України.

З копії постанови серії СВ1 № 022390 від 24.01.2011 року по справі про адміністративне правопорушення встановлено, що інспектор ДПС 5-го взводу батальйону ДПС ВДАІ УМВС України в Чернігівській області молодший сержант міліції ОСОБА_2, розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, встановив, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, житель ІНФОРМАЦІЯ_2, керуючи автомобілем НОМЕР_2, в м. Чернігові на перехресті вулиць Рокосовського 50 років СРСР проїхав на вимкнений додатковий сигнал ( секцію ) світлофора «стрілка», порушив п.п. 8.7.3 ( з ) ОСОБА_4 дорожнього руху України. Ураховуючи, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КпАП України, та керуючись положеннями статті 14-1, ч. 5-6 статті 258 та статті 283 КпАП України, відповідач постановив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 грн.. Також в постанові відповідач вказав, що на підставі ч. 2 ст. 308 КпАП України у разі несплати ОСОБА_1 штрафу протягом 15 днів з метою примусового виконання цієї постанови органами ДВС стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу 1000 грн.. У постанові відсутні дані про отримання її копії позивачем 24.01.2011 року. До постанови додається протокол серії СВ1 № 083498 ( а.с. 5 ).

Відповідно до вимог статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

В ухвалі про відкриття провадження у справі від 31.03.2011 року, яка була надіслана відповідачу, суд зобовязав відповідача у разі заперечення проти позову у визначені строки надати письмові заперечення проти позову та всі матеріали, що були або мали бути взяті до уваги при прийнятті рішення про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладенні адміністративного стягнення.

Однак письмові заперечення та адміністративний матеріал на вимогу суду від відповідача не надійшли, як і не було надано доказів, підтверджуючих факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, та які були взяті інспектором ДПС 5-го взводу батальйону ДПС ВДАІ УМВС України в Чернігівській області до уваги при прийнятті рішення про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладенні адміністративного стягнення. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, в тому числі і протокол про адміністративне правопорушення, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України, відсутні. Не надано суду і відеозапису, де зафіксовано факт порушення позивачем ОСОБА_4 дорожнього руху, яке здійснювалось відповідачем.

Статтею 251 КпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначено законом порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 показав, що 24.01.2011 року, десь після 15 години, він їхав в якості пасажира в автомобілі під керуванням його сина ОСОБА_1. Проїжджаючи перехрестя вул. Рокосовського та 50 років СРСР, син здійснив поворот праворуч на вул. 50 років СРСР. Коли він підїжджав до перехрестя, то на світлофорі горілка додаткова секція з зеленим сигналом, яка дозволяла йому здійснити поворот, що син і зробив. Однак за поворотом сина зупинили працівники ДАІ.

Незважаючи на покладений законодавством на відповідача субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, під час судового розгляду справи відповідач не надав суду доказів, якими б підтверджувалися дані про вчинення позивачем 24.01.2011 року правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України, що містяться в постанові серії СВ1 № 022390 від 24.01.2011 року по справі про адміністративне правопорушення, та про правомірність накладення на позивача адміністративного стягнення. Приймаючи рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та встановлюючи факт порушення ним ОСОБА_4 дорожнього руху, інспектор ДПС 5-го взводу батальйону ДПС ВДАІ УМВС України в Чернігівській області молодший сержант міліції ОСОБА_2 виходив з того, що позивач на перехресті проїхав на вимкнену додаткову секцію світлофора «стрілку». Однак з пояснень позивача та показань свідка вбачається, що проїзд перехрестя він розпочав на дозволяючий сигнал світлофора, а саме зелений, та мав право закінчувати проїзд перехрестя на будь-який сигнал світлофора, навіть на заборонений.

При цьому слід зазначити, що відповідно до п. 16.8. ОСОБА_4 дорожнього руху водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

При прийнятті рішення по справі, за відсутності інших доказів, які мали б бути надані стороною відповідача, суд враховує пояснення надані позивачем в судовому засіданні, які узгоджуються з показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_3, та спростовують наявність в його діях ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що винність позивача у порушенні ним вимог п. 8.7.3. «з»„ОСОБА_4 дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, а саме проїзд перехрестя вулиць на вимкнену додатковий сигнал ( секцію ), недоведена, оскільки відсутні належні доказу того, і пояснення позивача та показання свідка нічим не спростовані, а інших доказів правомірності свого рішення сторона відповідача не надала.

Враховуючи той факт, що саме інспектор ДПС 5-го взводу батальйону ДПС ВДАІ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_2, діючи при цьому як субєкт владних повноважень, притягнув до адміністративної відповідальності позивача, то позовні вимоги ОСОБА_1 до ВДАІ УМВС України в Чернігівській області є не обґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, суд знаходить, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 122, 222, 251-252, 255, 283-284, 287-289 КпАП України, «Правилами дорожнього руху», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, ст. ст. 6, 8-11, 18, 70-72, 86, 128, 158-163, 167, 171-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ВДАІ УМВС України в Чернігівській області та інспектора ДПС 5-го взводу батальйону ДПС ВДАІ УМВС України в Чернігівській області молодшого сержанта міліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову серії СВ1 № 022390 від 24.01.2011 року в справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором ДПС 5-го взводу батальйону ДПС ВДАІ УМВС України в Чернігівській області молодшим сержантом міліції ОСОБА_2, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 500 грн..

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ВДАІ УМВС України в Чернігівській області.

Рішення суду є остаточним і постанова оскарження не підлягає.

Суддя О. Д. Березовський

заяву задоволено частково