Справа № 2-а-394/11
Суддя: Березовський О. Д.
Дата ухвалення: 2011-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-394/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2011 місто Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі :

головуючого судді - Березовського О.Д.,

при секретарі Швачко О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городня адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС 1-го взводу батальйону ДПС ВДАІ УМВС України в Чернігівській області сержанта міліції ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділ ДАІ УМВС України в Чернігівській області, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до інспектора ДПС 1-го взводу батальйону ДПС ВДАІ УМВС України в Чернігівській області сержанта міліції ОСОБА_2 та просить встановити відсутність компетенції інспектора дорожньо-патрульної служби 1-го взводу батальйону ДПС відділу ДАІ УМВС України в Чернігівській обалсті сержанта міліції ОСОБА_2 по винесенню постанови і накладенню адміністративного стягнення до протоколу серії СВ № 021330 про адміністративне правопорушення від 14.01.2010 року, а також скасування постанови серії СВ № 168930 по справі про адміністративне правопорушення від 14.01.2010 року та стягнення у вигляді штрафу в розмірі 430 грн. та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді від 07 лютого 2011 року відкрито провадження у зазначеній адміністративній справі.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені ним позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Підтвердив обставини викладені ним в позовній заяві. Вказав, що 14.01.2011 року, близько 16-17 години, він керував автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1, та їхав по дорозі з м. Чернігова в напрямку м. Городні. Разом з ним в автомобілі в якості пасажира їхав ОСОБА_3. Проїхавши с. Киселівку та міст, який знаходиться за селом, він рухався у правій смузі. За мостом попереду нього рухався автомобіль «Ланос» і швидкість цього автомобіля була значно менше від швидкості руху його автомобіля, оскільки особисто він рухався з дозволеною швидкістю руху близько 90 км/год.. На цій ділянці дорога має поворот праворуч, саме перед поворотом він вирішив випередити автомобіль «Ланос», а тому ввімкнув лівий поворот перестроївся в ліву смугу та став випереджати автомобіль «Ланос». З-за повороту він виїхав рухаючись у лівій смузі, оскільки випереджав автомобіль «Ланос». Крім того, перед поворотом на Городню мається смуга для гальмування, а тому він увімкнув лівий поворот маючи намір перестроїтись на смугу для гальмування, а потім здійснити поворот ліворуч на Городню. Якраз у цей час його і зупинив інспектор ДПС та звинуватив в порушенні ОСОБА_4 дорожнього руху, а саме рух у крайній лівій смузі при вільній правій смузі. Його пояснення та заперечення з цього приводу інспектор ДПС до уваги не взяв та склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення і виніс оскаржувану постанову. Копії протоколу та постанови він отримав на місці. Він нічого не порушував, оскільки рухався у лівій смузі з увімкненим лівим поворотом, так як мав намір перестроїтись на смугу для гальмування перед здійсненням повороту ліворуч. Твердження відповідача про те, що права смуга була вільна не відповідає дійсності, оскільки у правій смузі рухався автомобіль «Ланос», якого він випереджав і це добре видно на відеозапису, який йому показував відповідач. Крім того, у протоколі і оскаржуваній постанові відповідачем допущено помилку і вказано 2010 рік, але у 2010 році його ніхто не зупиняв, а відповідні документи відповідачем складались у 2011 році.

Відповідач інспектор ДПС 1-го взводу батальйону ДПС ВДАІ УМВС України в Чернігівській області сержант міліції ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, шляхом надсилання повістки рекомендованим листом за адресою місця служби відповідача, про причини своєї неявки в судове засідання останній суд не повідомив ( а.с. 15 ).

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Таким чином, неявка без поважних причин в судове засідання відповідача інспектора ДПС 1-го взводу батальйону ДПС ВДАІ УМВС України в Чернігівській обалсті сержанта міліції ОСОБА_2, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, відповідно до приписів ч. 4 ст. 128 КАС України, не є перешкодою для розгляду справи, і справа підлягає вирішенню на підставі наявних у ній доказів.

Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділу ДАІ УМВС України в Чернігівській області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки в судове засідання представника суд не повідомила. Неявка в судове засідання представника третьої особи відповідно до положень ст. 128 КАС України не є перешкодою для розгляду справи ( а.с. 15 ).

Заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача, показання свідка, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 6 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом.

Стаття 18 КАС України передбачає, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КпАП України порушення водіями транспортних засобів правил розташування транспортних засобів на проїзній частині тягне за собою накладення штрафу від двадцяти пяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 11.5. «ОСОБА_4 дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, передбачено, що на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки ( стоянки ).

Судом в судовому засіданні встановлено, що 14.01.2010 року інспектором ДПС 1-го взводу батальйону ДПС ВДАІ УМВС України в Чернігівській області сержантом міліції ОСОБА_2 було складено протокол серії СВ1 № 060261 про адміністративне правопорушення. З протоколу виходить, що 14.01.2010 року, о 15 годині 55 хвилин, на автодорозі Р12 14 км., ОСОБА_1 керував автомобілем «Фольксваген Транспортер», д.н.з. НОМЕР_1, та рухався в крайній лівій смузі на дорозі, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, при вільній правій смузі руху, проводилась відеозйомка, чим порушив п. 11.5. ОСОБА_4 дорожнього руху, за що передбачена відповідальність згідно ч. 2 ст. 122 КпАП України. У протоколі не зазначено, що до нього додаються будь-які документи. ОСОБА_1 від дачі пояснень та підпису протоколу і постанови відмовився в присутності двох свідків, про що мається відповідна відмітка в протоколі ( а.с. 4 ).

У ч. 1 ст. 222 КпАП України передбачено, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126 КпАП України розглядають органи внутрішніх справ ( міліція ). Пункт 3 ч. 2 ст. 222 КпАП України передбачає, що від імені органів внутрішніх справ ( міліції ) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч. 1, 2 ст. 122 КпАП України, мають право працівники Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України, які мають спеціальні звання.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 являється працівником Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України та має спеціальне звання сержант міліції, а тому він мав право розглядати справу про адміністративне правопорушення вчинене позивачем і накладати на останнього стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КпАП України.

З копії постанови серії СВ № 168930 від 14.01.2010 року по справі про адміністративне правопорушення встановлено, що інспектор ДПС 1-го взводу батальйону ДПС ВДАІ УМВС України в Чернігівській області сержант міліції ОСОБА_2, розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, встановив, що 14.01.2010 року, на автодорозі Р12 14 км., ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає : м. Городня, 2 провул. Горького, буд. 2а, керував автомобілем «Фольксваген Транспортер», д.н.з. НОМЕР_1, рухався по крайній лівій смузі на дорозі яка має дві смуги для руху в одному напрямку, при вільній правій смузі, проводилась відеозйомка. Ураховуючи, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КпАП України, та керуючись положеннями статті 14-1, ч. 5-6 статті 258 та статті 283 КпАП України, відповідач постановив притягнути ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 430 грн.. Також в постанові відповідач вказав, що на підставі ч. 2 ст. 308 КпАП України у разі несплати ОСОБА_1 штрафу протягом 15 днів з метою примусового виконання цієї постанови органами ДВС стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу 860 грн.. У постанові відсутній підпис позивача про отримання ним оскаржуваної постанови. До постанови додається протокол серії СВ № 060261 ( а.с. 10 ).

Відповідно до вимог статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

В ухвалі про відкриття провадження у справі від 07.02.2011 року, яка була надіслана відповідачу, суд зобовязав відповідача у разі заперечення проти позову у визначені строки надати письмові заперечення проти позову та всі матеріали, що були або мали бути взяті до уваги при прийнятті рішення про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладенні адміністративного стягнення.

Однак письмові заперечення та адміністративний матеріал на вимогу суду від відповідача не надійшли, як і не було надано доказів, підтверджуючих факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, та які були взяті інспектором ДПС 1-го взводу батальйону ДПС ВДАІ УМВС України в Чернігівській області сержантом міліції ОСОБА_2 до уваги при прийнятті рішення про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладенні адміністративного стягнення. Окрім, наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови, які до позовної заяви долучив позивач, інші докази, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України, відсутні. Не надано суду відеозапису, де зафіксовано факт порушення позивачем ОСОБА_4 дорожнього руху, яке здійснювалось відповідачем, як про те зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії СВ1 № 060261 ( а.с. 4 ).

Статтею 251 КпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначено законом порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 показав, що 14.01.2011 року він їхав в якості пасажира в автомобілі під керуванням ОСОБА_1. Вони їхали з м. Чернігова в напрямку м. Городні. Спочатку вони рухались у правій смузі, а потім ОСОБА_1 перестроївся у ліву смугу щоб випередити автомобіль, який рухався у правій смузі, та перестроїтись для повороту ліворуч на Городню. Однак ОСОБА_1 був зупинений інспектором ДПС.

При прийнятті рішення по справі, за відсутності інших доказів, які мали б бути надані стороною відповідача, суд враховує пояснення надані позивачем в судовому засіданні, які узгоджуються з показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_3, та спростовують наявність в його діях ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України.

Незважаючи на покладений законодавством на відповідача субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, під час судового розгляду справи відповідач не надав суду доказів, якими б підтверджувалися дані про вчинення позивачем 14.01.2011 року правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України, що містяться в постанові серії СВ1 № 168930 від 14.01.2010 року по справі про адміністративне правопорушення, та про правомірність накладення на позивача адміністративного стягнення. Приймаючи рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та встановлюючи факт порушення ним ОСОБА_4 дорожнього руху, інспектор ДПС 1-го взводу батальйону ДПС ВДАІ УМВС України в Чернігівській області сержант міліції ОСОБА_2 виходив з того, що позивач порушив вимоги п. 11.5. ПДР, а саме на дорозі, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, рухався в крайній лівій смузі при незайнятій правій. Однак даний факт не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні та спростовується поясненнями позивача, показаннями свідка ОСОБА_3, який вказав, що позивач перестроївся у ліву смуга з метою випередити автомобіль, який рухався у правій смузі, а також для здійснення повороту ліворуч. Той факт, що позивач під час руху на вказаній ділянці дороги виїхав на ліву смугу руху для випередження автомобіля, який рухався у правій смузі, а також для здійснення повороту ліворуч вказує на те, що він дія у межах ОСОБА_4 дорожнього руху, та його дії відповідають положенням п. 11.5. ОСОБА_4 дорожнього руху, а тому вказані його дії не утворюють складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України. Вказуючи на вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідач, як на доказ цього, посилається на відеозапис. Однак диск з відеозаписом відповідач суду не надав.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що винність позивача у порушенні ним вимог п. 11.5 „ОСОБА_4 дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, а саме рух в крайній лівій смузі при незайнятій правій на дорозі, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, недоведена, оскільки відсутні належні докази того, і пояснення позивача та показання свідка нічим не спростовані, а інших доказів правомірності свого рішення сторона відповідача не надала.

У ч. 2 ст. 162 КАС України визначений перелік повноважень, які може застосувати суд при задоволенні адміністративного позову. Зазначена норма дозволяє адміністративному суду з метою забезпечення гарантії прав, свобод і інтресів громадянина застосовувати положення ст. 293 КпАП України, відповідно до яких суд за наслідками розгляду справи може прийняти рішення про скасування постанови і закриття справи.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення відсутності компетенції інспектора дорожньо-патрульної служби 1-го взводу батальйону ДПС відділу ДАІ УМВС України в Чернігівській області сержанта міліції ОСОБА_2 по винесенню постанови і накладенню адміністративного стягнення до протоколу серії СВ № 021330 про адміністративне правопорушення від 14.01.2010 року, то як зазначалось вище, ОСОБА_2 являється працівником Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України, має спеціальне звання сержант міліції, а тому він мав право розглядати справу про адміністративне правопорушення вчинене позивачем і накладати на останнього стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КпАП України. У звязку з цим, позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, суд знаходить, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 122, 222, 247, 251-252, 255, 283-284, 287-289, 293 КпАП України, «Правилами дорожнього руху», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, ст. ст. 6, 8-11, 18, 70-72, 86, 128, 158-163, 167, 171-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ДПС 1-го взводу батальйону ДПС ВДАІ УМВС України в Чернігівській області сержанта міліції ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову серії СВ № 168930 від 14.01.2010 року в справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором ДПС 1-го взводу батальйону ДПС ВДАІ УМВС України в Чернігівській області сержантом міліції ОСОБА_2, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 430 грн., а справу провадженням закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У решті позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора ДПС 1-го взводу батальйону ДПС ВДАІ УМВС України в Чернігівській області сержанта міліції ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду є остаточним і постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О. Д. Березовський

заяву задоволено частково