Справа № 754/6517/15-а
Суддя: Лісовська О. В.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/254/15
Справа №754/6517/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Макас Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва про визнання дій неправомірними та зобов"язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача - Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва - про визнання дій неправомірними та зобов"язання вчинити певні дії, мотивуючи свої вимоги тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, який відповідно до розпорядження був направлений у відрядження з основного місця роботи у період з 07.05.1986 року по 11.05.1986 року включно у зону відчуження для виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Згідно із вимогами Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасники ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які працювали в зоні відчуження з моменту аварії до 01.07.1986 року, незалежно від кількості робочих днів, а з 01.07.1986 року по 31.12.1986 року не менше 5 календарних днів, їм надається пенсія із зменшенням пенсійного віку на 10 років. У листопаді 2014 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення пільгової пенсії відповідно до вимог ст. 55 вказаного Закону. Але у призначенні пенсії йому було відмовлено через те, що він не надав необхідних документів для підтвердження періоду його роботи у зоні відчуження, у зв"язку з чим він звернувся до суду з заявою про встановлення факту перебування його у зоні відчуження. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24.02.2015 року було встановлено факт його роботи в зоні відчуження у спірні періоди. 19.03.2015 року він повторно звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пільгової пенсії, але листом від 19.03.2015 року йому також було відмовлено у цьому, зважаючи на те, що рішенням суду не було покладено на відповідача обов"язок щодо призначення йому пенсії. На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати дії відповідача щодо відмови йому у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - протиправними; зобов"язати відповідача призначити йому пенсію із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з моменту звернення до відповідача; зобов"язати відповідача виплатити йому передбачену законом пенсію із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за останні шість місяців до дня звернення до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник повністю підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що документи, надані позивачем, не відповідають вимогам, встановленим діючим законодавством, а судовим рішенням про встановлення факту не було покладено на відповідача обов"язок щодо призначення позивачу пільгової пенсії, а тому йому було відмовлено у призначенні пенсії. На підставі викладеного представник відповідача просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вислухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної справи відповідачу належить довести правомірність своїх дій та бездіяльності.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, категорія 2, що підтверджується посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році.

У період з 07.05.1986 року по 11.05.1986 року позивач ОСОБА_1 з основного місця роботи у Київському автотранспортному підприємстві 11161 "Київвантажавтотранс" був відряджений у зону відчуження для виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується відповідним Розпорядженням від 08.05.1986 року по АТП.

Відповідно до вимог ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасники ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які працювали в зоні відчуження з моменту аварії до 01.07.1986 року, незалежно від кількості робочих днів, а з 01.07.1986 року по 31.12.1986 року не менше 5 календарних днів, їм надається пенсія із зменшенням пенсійного віку на 10 років.

Як вбачається з вищевказаних документів, позивач ОСОБА_2 працював в зоні відчуження з 07.05.1986 року по 11.05.1986 року включно.

03.01.2015 року позивачу виповнилося 50 років, що підтверджується його свідоцтвом про народження.

Позивач у листопаді 2014 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва із заявою про призначення йому державної пільгової пенсії, згідно із вимогами ст. 55 вищевказаного Закону.

Але листом від 11.12.2014 року позивачу було відмовлено в призначенні відповідної пенсії з тих підстав, що ним не було належним чином підтверджено факт роботи у вказаний період у зоні відчуження. Позивач був вимушений звернутися до суду з заявою про встановлення факту.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва встановлено факт роботи ОСОБА_1 у зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 07 травня 1986 року по 11 травня 1986 року. Рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили.

Слід зазначити, що позивачем, крім судового рішення, також були надані всі інші необхідні документи для призначення пільгової пенсії, які свідчать про те, що позивач у період часу з 07.05.1986 року по 11.05.1986 року перебував у зоні відчуження і має право на призначення пільгової пенсії. Даний факт знайшов своє підтвердження в судовому засіданні і був доведений належними письмовими доказами.

Відповідно до ст. 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що документами, які підтверджують статус громадян та дають право користуватись пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно із п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком надаються посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та довідка про період участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 09.03.1988 року № 122, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об"єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

З наведеного можна зробити переконливий висновок про те, що Порядок, на який посилається представник відповідача у своїх запереченнях, передбачає декілька можливостей підтвердження періоду роботи в зоні ЧАЕС, і жодним чином не встановлює виключність та безапеляційну обов"язковість такого документу як довідка за формою № 122.

Як встановлено при розгляді справи, для призначення пенсії позивачем були надані всі необхідні документи, передбачені діючим законодавством, а також судове рішення від 24.02.2015 року.

У своїх запереченнях представник відповідача вказує про те, що даним судовим рішенням не встановлено обов"язок відповідача щодо призначення пільгової пенсії позивачу.

Але слід зазначити, що, дійсно, судове рішення не встановлює обов"язок відповідача призначити позивачу пільгову пенсію, але при цьому повністю підтверджує факт роботи позивача у спірний період у зоні відчуження, що дає йому всі підстави для призначення пільгової пенсії.

Після надання всіх необхідних документів, передбачених діючим законодавством, а також судового рішення, яким встановлено факт роботи позивача у зоні відчуження, позивач ОСОБА_1 набув всіх прав щодо призначення йому пільгової пенсії відповідно до вимог вищевказаного Закону, а тому суд вважає дії відповідача протиправними та такими, що не відповідають вимогам діючого законодавства.

Що стосується періоду, з якого необхідно призначити пенсію, то слід зазначити наступне.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пільгової пенсії у листопаді 2014 року, але йому було відмовлено через ненадання всіх необхідних документів на підтвердження його права на призначення пільгової пенсії.

Після отримання позивачем судового рішення він повторно звернувся до відповідача 19.03.2015 року із заявою про призначення пільгової пенсії, надавши всі необхідні документи на підтвердження свого права. З урахуванням того, що всі належні документи були надані позивачем лише після повторного звернення до відповідача 19.03.2015 року, суд вважає, що саме з цієї дати відповідач повинен призначити позивачу пільгову пенсію та провести відповідні виплати.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з підстав, зазначених вище.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 17, 71, 158, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва про визнання дій неправомірними та зобов"язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - протиправними.

Зобов"язати Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва призначити ОСОБА_1 пенсію із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 19 березня 2015 року.

Зобов"язати Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва виплатити ОСОБА_1 передбачену йому законом пенсію із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 19 березня 2015 року.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення.

Головуючий: