Справа № 309/5040/14-а,2-а/309/26/15
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 р. Справа № 876/4790/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі Закарпатської області на постанову Хустського районного суду Закарпатської області від 17 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі Закарпатської області про визнання неправомірними дій,-

В С Т А Н О В И В:

23 грудня 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі Закарпатської області (далі УПФУ в м. Хуст та Хустському районі) про визнання неправомірним та скасування рішення комісії по розгляду питань, пов»язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсії управлінням Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі щодо відмови в призначенні їй пенсії на пільгових умовах згідно п. 7-2 перехідних положень Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування».

Зобов»язати УПФУ в м. Хуст та Хустському районі призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах згідно п. 7-2 перехідних положень Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» з моменту подання заяви про призначення пенсії, тобто з 19 грудня 2014 року та включити до страхового стажу період роботи в колгоспі «Карпати» з 29 серпня 1981 року по 27 січня 1994 року згідно запису в трудовій книжці.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що в трудовій книжці містяться всі необхідні відомості, які підтверджують те, що вона дійсно працювала в колгоспі Карпати в період з 29 серпня 1981 року по 27 січня 1994 року, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах та надала їх відповідачу разом із заявою про призначення пенсії, однак відповідачем незаконно відмовлено в такому призначенні.

Постановою Хустського районного суду Закарпатської області від 17 березня 2015 року позов задоволено. Визнано неправомірним та скасованим рішення комісії по розгляду питань, пов»язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсії управлінням Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі №19 від 30.12.2014 року щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії із зниженням пенсійного віку згідно п. 7-2 перехідних положень Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування «.

Зобов»язано відповідача включити до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в колгоспі «Карпати» з 29.08.1981 року по 27.01.1994 року.

Зобов»язано управління Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі Закарпатської області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах, згідно п. 7-2 перехідних положень Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» з моменту подання заяви про призначення пенсії, тобто з 19 грудня 2014 року.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, УПФУ в м. Хуст та Хустському районі оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що відповідач своїм рішенням від 30.12.2014 року відмовив їй у призначенні такої пенсії, оскільки нею не представлено документів, які б підтверджували встановлений та фактично вироблений мінімум трудової участі у господарстві, а тому, на думку відповідача, немає законних підстав для зарахування до стажу роботи позивачки період з 29.08.1981 року по 27.01.1994 року за даними трудової книжки. Прийняте рішення УПФУ в м. Хуст та Хустському районі про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 є правомірним, оскільки отримати первинний документ про наявність необхідного страхового стажу не можливо, а покази свідків в даному випадку до уваги брати не можна.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 досягнувши віку 55 років, звернулася з заявою до УПФУ в м. Хуст та Хустському районі із заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки вона має необхідний стаж роботи, що підтверджується записами в її трудовій книжці. Наказом № 318/ос від 19.08.2014 року позивача було звільнено з роботи за власним бажанням. Згідно трудової книжки позивача станом на день звільнення загальний трудовий стаж останньої складав більше тридцяти років.

Листом виданим УПФУ в м. Хуст та Хустському районі від 18.11.2014 року №7270/08 заявника повідомлено про те, що комісія по розгляду питань, пов»язаних з призначенням /перерахунком/ та виплатою пенсії прийняла рішення про відмову позивачеві в призначенні пенсії на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку, оскільки позивачем не надано документів, які б підтверджували встановлений та фактично вироблений мінімум трудової участі у господарстві, а тому, на думку відповідача, немає законних підстав для зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 період з 29.08.1981 року по 27.01.1994 року за даними трудової книжки.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Згідно норми ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У трудовій книжці позивачки є записи, що в серпні 1981 вона була прийнята на роботу в колгосп «Карпати» дояркою, де пропрацювала до 27.01.1994 року.

Крім того, із трудової книжки вбачається, що в період її роботи у колгоспі «Карпати» ОСОБА_1 не тільки виконувала, але й перевиконувала встановлені для неї на відповідний рік вироблення трудоднів, про що також внесено відповідні записи до трудової книжки.

Відповідач при вирішенні питання про призначення пенсії позивачеві безпідставно не взяв до уваги ці записи у трудовій книжці, посилаючись на відсутність підтверджень цього стажу в архівних документах колгоспу.

Крім того, відповідно до п. 18 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 передбачено, що за відсутністю документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в п.17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації в тому числі колгоспі або в одній системі і мали документи про свою роботу за час стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Судом під присягою допитано свідків ОСОБА_2, яка у період роботи позивачки в колгоспі працювала у відділі кадрів, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які також у період роботи ОСОБА_1 в колгоспі працювали на посадах доярок, які підтвердили суду факт роботи позивача в колгоспі «Карпати» у період, який не визнає відповідач.

Суд вважає, що покази даних свідків можуть бути взяти до уваги, оскільки останні знають позивача по спільній роботі в колгоспі «Карпати» і мають документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу позивача, тобто за період з 29.08.1981 року по 27.01.1994 року.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Як видно з матеріалів справи, відповідно до трудової книжки, необхідних для призначення пільгової пенсії і які підтверджують постійну зайнятість на роботі, яка дає право на встановлені законом пільги, позивач працювала у такі періоди, а саме: з 29 серпня 1981 року по 27 січня 1994 року, з 27 січня 1994 року по 21 серпня 2014 року в колгоспі «Карпати».

Таким чином, враховуючи відомості трудової книжки є достатні підстави для зарахування їй до пільгового трудового стажу періоди роботи з 29 серпня 1981 року по 27 січня 1994 року.

Покликання апелянта на те, що поданих документів є недостатньо, які б підтверджували встановлений та фактично вироблений мінімум трудової участі у господарстві, трудова книжка колгоспника №1064829 заповнена з порушеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, є необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог оскільки, позивач працювала в колгоспі «Карпати» в періоди з 29 серпня 1981 року по 27 січня 1994 року, з 27 січня 1994 року по 21 серпня 2014 року, нею було правомірно подано заяву до УПФУ в м. Хуст та Хустському районі про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, вона досягла віку, з якого призначається пенсія за віком, тому рішення УПФУ в м. Хуст та Хустському районі про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є неправомірним.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Виходячи із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів та фактичних обставин справи, колегія суддів прийшла до переконання, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі Закарпатської області залишити без задоволення, а постанову Хустського районного суду Закарпатської області від 17 березня 2015 року у справі №309/5040/14-а без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

В.В. Святецький

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 10.06.2015 року.