Справа № 815/7040/14
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/7040/14

Категорія: 5.4 Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І.О.

суддів Стас Л.В., Косцової І.П.

за участю секретаря Скоріної Т.С.

за участю представників апелянтів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційні скарги Прокуратури Київського району м. Одеси та Державної фінансової інспекції в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної фінансової інспекції в Одеській області про визнання протиправною та скасування пункту вимоги,

за участю третьої особи, на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Прокуратури Київського району м. Одеси, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3, позивач) звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Державної фінансової інспекції в Одеській області (далі ДФІ в Одеській області, відповідач) про визнання частково протиправною та скасування вимоги про усунення виявлених ревізією порушень фінансової дисципліни, а саме: п.6 вимоги від 05 червня 2014 року №15-031-23-14/5453 в частині вжиття заходів щодо стягнення з неї, як відповідальної особи начальника відділу освіти Київської районної адміністрації Одеської міської ради зайво витрачених коштів у розмірі 150 289,92 грн..

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач зробив висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки порушення бюджетного законодавства при закупівлі підручників нею, як посадовою особою - не допущено.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року адміністративний позов задоволений повністю.

Суд, визнав частково протиправною та скасував вимогу про усунення виявлених ревізією порушень фінансової дисципліни, а саме: п.6 вимоги Державної фінансової інспекції в Одеській області від 05 червня 2014 року №15-031-23-14/5453 в частині вжиття заходів щодо стягнення зайво витрачених коштів у сумі 150 289,92 грн. з відповідальної особи начальника відділу освіти Київської районної адміністрації Одеської міської ради ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ДФІ в Одеській області ставить питання про скасування постанови суду першої інстанції, у зв'язку з неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи та прийняття нової постанови, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Прокуратура Київського району м. Одеси, оскаржуючи постанову суду першої інстанції зазначила про необхідність її скасування, у звязку з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняття нової постанови, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представники апелянтів в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримали доводи викладені в апеляційних скаргах та просила їх задовольнити.

Позивач та її представник до суду апеляційної інстанції не зявились, належним чином сповіщені про день, час та місце розгляду справи (т.2 а.с.198,201).

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України, неприбуття у судове засідання сторони, належним чином повідомленої про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Зясувавши обставини справи, доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, на наступних підставах.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з 25 березня 2014 року по 18 квітня 2014 року відповідачем було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності відділу освіти Київської районної адміністрації Одеської міської ради за період з 01 січня 2012 року по 28 лютого 2014 року.

На підставі даної ревізії, 28 квітня 2014 року складено акт №031-11/77 «Про результати ревізії фінансово-господарської діяльності відділу освіти Київської районної адміністрації Одеської міської ради за період з 01 січня 2012 року по 28 лютого 2014 року» (далі-Акт ревізії) (т.1 а.с.22-61).

На підставі ревізії виявлено, що відділом освіти Київської районної адміністрації Одеської міської ради за рахунок коштів програми для учнів 2-х класів у 2012 році та для 3-х класів у 2013 році було придбано підручники на загальну суму 150 289,92 грн., замість забезпечення надання заявки на отримання по держзамовленню необхідної кількості підручників для класів з російською мовою навчання.

У звязку з чим, відповідачем 05 червня 2014 року за №15-031-23-14/5453 винесено вимоги про усунення виявлених ревізією порушень фінансової дисципліни (т.1 а.с.18-21).

Зокрема, п.6 даних вимог передбачено вжити заходи щодо стягнення зайво витрачених коштів у розмірі 150 289,92 грн. з відповідальної особи начальника відділу освіти Київської районної адміністрації Одеської міської ради ОСОБА_3

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що в органу державного фінансового контролю відсутнє право заявляти вимогу до обєкту контролю про стягнення виявлених в ході перевірки збитків, у звязку з чим, прийняття відповідачем п.6 вимоги здійснено поза межами його компетенції.

Згідно із вимогами ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції та його правова позиція не відповідає вимогам ст.159 КАС України, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 Положення «Про Державну фінансову інспекцію України», затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі Положення про Держфінінспекцію), Держфінінспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 п.4 Положення про Держфінінспекцію).

Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (п.6 Положення про Держфінінспекцію).

Також підпунктом 4 п.4 Положення про Держфінінспекцію передбачено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями п.7 ст.10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26 січня 1993 року №2939-ХІІ, відповідно до яких, органу державного фінансового контролю надається право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналізуючи наведені норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства є обов'язковою до виконання в цій частині.

Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються тільки у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом органу державного фінансового контролю.

У звязку з викладеним, колегія суддів дійшла висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства України, в органу державного фінансового контролю є право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході ревізії підконтрольних установ, яка є обов'язковою для виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У даній справі, ОСОБА_3, яка є відповідальною особою начальником відділу освіти Київської районної адміністрації Одеської міської ради пред'явила позов до ДФІ в Одеській області про скасування пункту вимоги щодо стягнення зайво витрачених коштів.

Проте, зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов відповідальної особи підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня, 13 травня та 18 вересня 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-89а14, 21-332а14 відповідно).

Згідно з абз.2 ст.244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Також необхідно зауважити, що вимоги про усунення виявлених ревізією порушень фінансової дисципліни були винесені відносно відділу освіти Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як юридичної особи, проте позовна заява подана ОСОБА_3, як фізичною особою.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вирішуючи дану справу порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим, ухвалене судове рішення, на підставі ст.202 КАС України, підлягає скасуванню з винесенням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Прокуратури Київського району м. Одеси та Державної фінансової інспекції в Одеській області задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Державної фінансової інспекції в Одеській області про визнання протиправною та скасування п.6 вимоги від 05 червня 2014 року №15-031-23-14/5453 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова