Справа № 456/1022/14-а
Суддя: Янко Б. Я.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/1022/14-а
Провадження № 2-а/456/78/2014
ПОСТАНОВА

іменем України

04 вересня 2014 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді Янко Б. Я.

секретаря Стасів О.Я.

розглянувши адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до УДАІ ГУМВС України у Тернопільській області, інспектора ДПС роти ДПС ДАІ УМВС України у Тернопільській області сержанта міліції Варшави М.В. про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 уточнивши позовні вимоги звернувся в суд із позовною заявою в якій просить постанову серії ВО1 № 207377 від 10 січня 2014 року про накладення на нього адміністративного стягнення по ст. 122 ч. 1 КУпАП в розмірі 510 (пятсот десять) гривень визнати незаконною та скасувати, а провадження по адміністративній справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог покладається на те, що постановою інспектора ДПС роти ДПС ДАІ Варшави М.В. від 10 січня 2014 року серія ВО1 № 207377 на нього накладено адміністративне стягнення по ст. 122 КУпАП на 255 гривень. Відповідно до вищезазначеної постанови, він 30.12.2013 року, керуючи автомобілем Шкода-Октавія А5 з державним номерним знаком НОМЕР_1 на 189+900 метрів кілометрі автодороги Стрий-Знамянка начебто рухався зі швидкістю 79 км. за годину, чим перевищив дозволену швидкість руху на 29 кілометрів на годину, яка нібито була обмежена знаком 3.29. однак, він вважає, що постанова не відповідає вимогам закону, а тому змушений звернутись з даним позовом до суду для оскарження постанови.

В судовому засіданні від 22.07.2014 року ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд їх задовольнити у повному обсязі, оскільки вважає, що його безпідставно притягнули до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог покладається на те, що справу розглядалась не за місцем його проживання та реєстрації автомобіля, а у м Тернопіль без його участі. Крім того зазначив, що у матеріалах справи немає жодного підтвердження, що саме його автомобіль перевищив швидкість, оскільки з наданих суду фотографій не видно другої полоси дороги, по якій рухались автомобілі у зворотньому напрямку, а також немає доказів, які б підтверджували, що в даному місці встановлений дорожній знак, який би обмежував швидкість руху. Також зазначив, що згідно технічних характеристик радара «Візир, вказано що дальність вимірювання швидкості становить 400 м.

Представник УДАІ УМВС України у Тернопільській області у судове засідання не зявився, однак надіслав до суду заперечення на адміністративний позов від 12.05.2014 року згідно якого вказав, що управління ДАІ УМВС України у Львівській області не визнає позовні вимоги позивача та вважає, що оскаржувана постанова винесена із дотриманням діючого законодавства. Зазначив, що водій автомобіля «Шкода Октавія А5» ОСОБА_1 на вказаній вище ділянці автомобільної дороги рухався зі швидкістю 79 км/год, що на 29 км перевищує дозволену швидкість, чим порушив вимогу п.12.9.(б) Правил дорожнього руху України. Перевищення швидкості було зафіксовано спеціальним технічним засобом «ВИЗИР» № 0812580, який пройшов відповідну перевірку, що пітверджується свідоцтвом. При винесені оскаржуваної постанови було враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини що помякшують та обтяжують відповідальність у звязку з чим було накладено вдміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн, тобто мінімальний штраф за вказане правопорушення. Таким чином вважають, що посилання позивача на те, що постанова винесена незаконною є безпідставними та необгрунтованими, оскільки оскаржувана постанова винесена із дотриманням діючого законодавства.

Сержант міліції Варшава М.В. в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду, про причину неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення позивача, проаналізувавши матеріали справи, заперечення відповідача суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до копії протоколу про адміністративне правопорушення серії АБ2 № 141008, громадянин ОСОБА_1, 30.12.2013 року, керував автомобілем Шкода-Октавіа А5, д.н.з.НОМЕР_1, на ділянці дороги, де встановлений дорожній знак 3.29. «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год» та знак 6.10. «Пост ДАІ», перевищив встановлену швидкість руху на 29 км/год, тобто рухався із швидкістю 79 км/год, що зафіксовано вимірювальним приладом «Візир».

10.01.2014 року, інспектором ДПС роти ДПСДАІ УМВС України у Тернопільській області Варшава М.В. була винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено на громадянина ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 (двісті пятдесят пять) гривень.

13.02.2014 року, старшим державним виконавцем Дидик Н.І. відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції розглянута про примусове виконання постанова № ВО1 № 207377 від 10.01.2014 року в якій поставила боржнику добровільно сплатити штраф до 20.02.2014 року.

Позивач ОСОБА_1 у доповненні до позовної заяви посилався на те, що інспектор ДАІ Варшава М.В. не дотримався вимог ч. 2 ст. 276 КУпАП, а саме не відправив матеріали справи для розгляду у Стрийський відділ ДАІ.

Однак суд не бере до уваги дане твердження позивача з тих підстав, що згідно ч. 1 ст. 276 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи передбачені ст. 122 КУпАП можуть також розглядатись за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання правопорушника. Тобто, ч. 2 ст. 276 КУпАП не є імперативною, та передбачає можливість вибору місця де буде розглядатись справа про адміністративне правопорушення. Окрім цього, у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не заперечував того факту, що перевищив дозволену швидкість руху, та був повідомлений про день та час розгляду справи, про що свідчить його підпис у протоколі про адміністративне правопорушення від 30.12.2013 року серії АА2 № 141008.

Також суд не бере до уваги та вважає голослівним твердження позивача про те, що вимірювальний прилад «Візир» має певні похибки фіксації швидкості руху автомобілів та не є автоматичним засобом фото-чи відео фіксації, а також може визначати швидкість іншого автомобіля у радіусі 400 км.

Так відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 01.03.2010 року № 33 «Про затвердження Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху», зокрема і самого Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху вбачається, що вимірювач швидкості радіолокаційний відеозаписувальний «Визир» є технічним засобом для визначення швидкості руху.

Крім того, в матеріалах справи міститься свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки № 22-2/1212050, де зазначається, що на підставі результатів повірки засіб вимірювальної техніки «Визир» визнано придатним до застосування згідно з керівництвом з експлуатації БКЮФ2.788.100РЭ.

Мотиви позову, де позивач покликається на те, що його безпідставно звинувачують у порушенні ч.1 ст. 122 КУпАП спростовуються долученими до матеріалів справи та оглянутими в судовому засіданні роздрукованими фотографіями на яким чітко зображено автомобіль позивача та швидкість його руху на момент вчинення правопорушення 79 км/год.. Достовірність вказаних фото позивач особисто підтвердив та не заперечив, що це саме його автомобіль зображено на інформаційному носії.

Також у ході судового розгляду справи, судом було зроблено відповідний запит та стало відомо, що згідно акту обстеження ділянки міжнародної автомобільної дороги державного значення М-12 «Стрий-Тернопіль, Кіровоград-Знамянка» від 28 липня 2014 року на 190 км автодороги, по ходу кілометражу, зі сторони м. Тернополя в напрямку м. Хмельницький, встановлені такі дорожні знаки, як : км 189+200 м дорожній знак 6.10 «Пост ДАІ»; км 189+670 м дорожній знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 70 км/год»; км 189+740 дорожній знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год».

Враховуючи зазначене, суд не має жодних підстав приймати до уваги посилання позивача на те, що в матеріалах справи відсутні докази, що на місці правопорушення встановлений дорожній знак, який би обмежував швидкість руху, а зафіксована швидкість автомобіля громадянина ОСОБА_1 не відповідає дійсній швидкості руху.

Також з позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 вказує на те, що вищевказана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності винесена з порушенням ст. 33 КУпАП.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують чи обтяжують відповідальність.

Проаналізувавши наведену статтю, взявши до уваги розмір штрафу у розмірі 255 (двісті пятдесяти пяти) гривень, суд приходить до переконання, що інспектор ДПС роти ДПС ДАІ УМВС Варшава М.В. врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що помякшують чи обтяжують відповідальність, а тому і призначив мінімальний розмір штрафу за вчинене правопорушення.

Таким чином суд, повно, обєктивно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, давши оцінку зібраним по справі доказам приходить до переконливого висновку, що вина позивача ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення повністю підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 10.01.2014 року, копіями фото із зображенням автомобіля позивача та знаків, які обмежують швидкість руху, копією акта обстеження ділянки автодороги та іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.

У звязку з вищенаведеним, позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому в задоволені позову про визнання незаконною та скасування постанови серії ВО1 № 207377 від 10 січня 2014 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по ст. 122 ч. 1 КУпАП в розмірі 510 (пятсот десять) гривень слід відмовити у звязку з їх недоведеністю.

Керуючись ст. 158, 163 КАС України, 293 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови серії ВО1 № 207377 від 10.01.2014 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 122 ч.1 КУпАП у розмірі 510 (пятсот десять) гривень.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя Б. Я. Янко