Справа № 2-а-808/11
Суддя: Черненко В. О.
Дата ухвалення: 2011-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-808/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2011 рокуГородищенський районний суд

Черкаської області

в складі:

головуючого судді Черненка В.О.

за участю секретаря Сидоренко О.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Смілянської роти ДПС в Черкаській області про визнання дій посадової особи неправомірними та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати дії інспектора ДАІ неправомірними та скасувати постанову серії СА № 330615 від 09.02.2011 року про накладення на нього адміністративного стягнення, звільнивши від адміністративної відповідальності.

Обґрунтовуючи позов, позивач посилається на ті обставини, що він 09.02.2011 року, близько 09.00 годин, керував автомобілем марки «Форд», д.н.з. НОМЕР_1, на 166 км автодороги Київ Знам'янка в м. Городище Черкаської області та був зупинений працівником ДАІ, який повідомив, що він порушив правила ПДР України, а саме: перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті та їхав зі швидкістю 87 км/год. Працівник ДАІ склав протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, кваліфікованого за ч. 1 ст. 122 КУпАП та виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказаною статтею, з призначенням стягнення у виді штрафу у сумі 340 гривень. З кваліфікованим правопорушенням він не погоджується, про що зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення та вважає, що дії інспектора ДАІ є неправомірними та суперечать ПДР України. Він рухався зі швидкістю 60 км/год, що може підтвердити свідок ОСОБА_2, який перебував у автомобілі. Працівник ДАІ показав на приладі відмітку 87 км/год, пояснивши, що це показник швидкості руху його автомобіля. ІДПС ОСОБА_3 застосовувався пристрій «Сокіл» № 0503302, про що мається запис у постанові, але, в той же час, нічого не зазначено про даний прилад і яке він має відношення до вказаної справи, коли і ким був установлений, чи був у робочому стані. Прилад, яким проводився нагляд та фіксування порушення ПДР не є автоматичним, він знаходився у працівника ДАІ в руках, а відтак останнім було допущено порушення вимог ст. 14-1 КУпАП, згідно якої ведення фіксації потрібно здійснювати засобами фото-, кіно- або відео зйомки, які працюють у автоматичному режимі. У відповідності до п. 13.2 Інструкції з діяльності підрозділів ДПС Державтоінспекції МВС України, затвердженої Наказом МВС 13.11.2006 року, до використання спеціальних засобів нагляду за дорожнім рухом допускаються лише співробітники, які вивчили інструкції та склали заліки з використання цих приладів, тому при оцінці як законності, так і достовірності фіксації порушень ПДР, необхідно мати відомості про цих співробітників. Враховуючи викладене, звернувся до суду та просить визнати дії інспектора ДАІ неправомірними та скасувати постанову серії СА № 330615 від 09.02.2011 року про накладення на нього адміністративного стягнення, звільнивши від адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надіслав листа, в якому просить справу слухати у його відсутності. Просив відмовити позивачу у задоволенні позову, проте ніяких доказів у підтвердження своєї позиції, суду не надав.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши всі наявні докази у справі у їх сукупності, вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно положень ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Єдиним доказом, на який посилається інспектор ДАІ при притягненні до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, є прилад контролю за швидкістю "Сокіл" № 0503302, на якому була відображена швидкість автомобіля 87 км на годину. При масовому русі автомобілів на автодорозі вище вказаний прилад міг показати і швидкість іншого автомобіля, який, наприклад, рухався попереду автомобіля позивача, що, на думку суду, не може бути підставою для доведеності вини ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху.

Крім вище зазначених відомостей, більше ніяких фактичних даних щодо скоєння ОСОБА_1 правопорушення не вказано. Показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та які б могли зафіксувати скоєння правопорушення, в протоколі не зазначено. Свідки, які б могли підтвердити факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення, відсутні. Натомість, свідок ОСОБА_2, який знаходився у автомобілі позивача 09.02.2011 року та був допитаний у судовому засіданні, підтвердив те, що позивач допустиму швидкість не перевищував і його було притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно.

Також, суд вважає, що розгляд справи на місці, без підготовки та надання ОСОБА_1 часу для звернення за правовою допомогою, подання документів, які характеризують особу, інших доказів по справі, не тільки порушили його права, передбачені ст. 268 КУпАП, але й призвели до того, що при винесенні постанови, не було враховано обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення, відповідно до ст. 280 КУпАП, а сама постанова - винесена без дотримання, встановленого в ст. 279 КУпАП, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, маючи, згідно положень ст. 71 КАС України, обовязок доказування правомірності свого рішення, якщо він заперечує проти адміністративного позову, та, хоча і подав свої заперечення щодо предмету позову, проте доводів, які б спростовували твердження позивача, у них не зазначив.

З огляду на вище викладене, суд вважає, що інспектор ДПС Смілянської роти ОСОБА_3, винісши 09.02.2011 року постанову по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, притягнувши його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та піддавши адміністративному стягненню у виді штрафу у сумі 340 гривень, всебічно, повно та об'єктивно не дослідив усіх обставин справи у їх сукупності, і помилково прийшов до висновку про скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Тому суд, керуючись ст.ст. 9, 251, 252, 268, 279, 280 КУпАП, ст. ст. 7, 13, 17, 18, 23, 71, 94, 159, 161, 163, 185 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

позов задоволити. Визнати дії інспектора ДПС Смілянської роти в Черкаській області щодо складення відносно ОСОБА_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, протоколу про адміністративне правопорушення та винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, неправомірними.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення Серії СА № 330615 від 09.02.2011 року про притягнення ОСОБА_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності та стягнення штрафу у розмірі 340 гривень, визнати протиправною та скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, розпочате відносно ОСОБА_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_4