Справа № 805/1966/15-а
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 р. Справа № 805/1966/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

Донецький окружний адміністративний суд в складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання дій протиправними та скасування вимоги від 05 травня 2015 року №Ф-29357-17 про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 845,30 грн., -

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання протиправними дії Красноарміської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області (далі - Красноармійська ОДПІ, відповідач) щодо нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05 травня 2015 року № Ф-29357-17 в розмірі 845,30 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що 05 травня 2015 року Красноармійською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Донецькій області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-29357-17, якою відповідно до ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» податковий орган вимагає від позивача сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 845,30 грн. Позивач посилається на те, що відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Оскільки позивач є пенсіонером за віком з 07 лютого 2007 року та отримує пенсію за віком, вважає вимогу про сплату боргу протиправною. З вказаних підстав просить задовольнити позов у повному обсязі.

Позивач до суду не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через відділ діловодства та документообігу суду позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача до суду надав письмові заперечення, в обґрунтуванні яких зазначив, що відповідно до картки особового рахунку позивача, станом на 30 квітня 2014 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 845,30 грн., нарахованого за 2 квартал 2014 року, про що Красноармійською ОДПІ сформовано та направлено позивачу вимогу № Ф-29357-17 від 05 травня 2015 року про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Відповідач вважає вимогу № Ф-29357-17 обґрунтованою, такою, що підлягає виконанню, оскільки ОСОБА_1 отримує пенсію не за віком, а у зв'язку з втратою годувальника, тому вона не звільняється від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI.

Просив суд у задоволенні позову відмовити та розглянути справу за відсутністю представника відповідача.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1, зареєстрована у встановленому порядку Виконавчим комітетом Красноармійської міської ради Донецької області 03.08.1995р., ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Серії НОМЕР_2 (а.с.8), та перебуває на обліку в Красноармійській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області як платник єдиного податку та знаходиться на спрощеній системі оподаткування з 01 січня 2012 року, що підтверджується Свідоцтвом платника єдиного податку Серія НОМЕР_3 від 28 травня 2012 року (а.с.9).

Відповідно до повідомлення б/н від 28 квітня 2015 року Державним реєстратором юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, 21 липня 2014 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис №4002325 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, НОМЕР_1 (а.с.13).

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером та отримує пенсію, що підтверджується пенсійним посвідченням Серії ААА № 411521, виданого 07.02.2007 терміном дії - довічно (а.с.12).

05 травня 2015 року Красноармійською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Донецькій області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-29357-17, за якою, відповідно до ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», фізична особа-підприємець ОСОБА_1 повинна сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 845,30 грн.(а.с. 10)

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Обов'язок суду вирішувати спори на підставі Конституції України закріплений положеннями принципу законності викладеного у пункті 1 частини першої статті 9 КАС України.

Нормою ч. 3 ст. 2 КАС України також визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про збір на облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI, Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Платниками єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування згідно статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» є, зокрема: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до ч.2 ст.6 зазначеного Закону, платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством.

За приписами частини 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI (далі за тестом - Закону № 2464-VI), платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Згідно ч. 4 ст. 4 Закону України № 2464-VI, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не брав добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, а знаходиться на спрощеній системі оподаткування, є пенсіонером, тому звільняється від сплати за себе єдиного внеску.

З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі за текстом - Закон №1058-IV), який відповідно до його преамбули визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. Абзацом 2 преамбули цього Закону передбачено, що зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Як встановлено статтею 1 Закону України № 1058-IV, пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 3 статті 4 Закону № 1058-IV передбачено, що види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення.

За приписами статті 9 Закону № 1058-IV, відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі, призначається пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону № 1058-IV визначено, що особа, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, в зв'язку із інвалідністю, в зв'язку із втратою годувальника) призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

Згідно абзацу 2 частини 1 статті 36 Закону № 1058-IV батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону № 1058-IV пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Частина 4 статті 4 Закону № 2464-VI вказує, що для користування пільгами зі сплати єдиного податку особа повинна бути пенсіонером за віком або інвалідом та отримувати відповідно до закону пенсію, тобто законом визначена категорія пенсіонерів, але не вказано конкретний вид пенсії, з отриманням якої пов'язується пільга.

Статтею 26 Закону № 1058-IV визначені умови призначення пенсії за віком.

Відповідно до зазначеної статті особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно.

Отже, у лютому 2007 року позивач досягла визначеного законом граничного пенсійного віку - 55 років, і є пенсіонером за віком по досягненню нею загального пенсійного віку, скористалась наданим їй правом обирати вид пенсійного забезпечення та перейшла відповідно до закону на пенсію по втраті годувальника вже перебуваючи на пенсії «за віком», тобто, основною умовою для сплати єдиного внеску, в даному випадку, є укладення договору добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, який між позивачем та відповідачем не укладався.

Таким чином, позивач має право користуватися пільгою зі сплати єдиного внеску, встановленою частиною 4 статті 4 Закону № 2464, тобто підлягає звільненню від сплати єдиного внеску з серпня 2011 року.

Також, даний факт підтверджений Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2014 року по адміністративній справі №805/1413/14 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання дій протиправними та скасування вимоги від 09 грудня 2013 року №Ф-29357-17. (а.с.14-18) Донецьким апеляційним адміністративним судом залишено апеляційну скаргу Красноармійської ОДПІ без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду без змін, тобто визнано дії Красноармійської ОДПІ щодо нарахування ОСОБА_1 єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 9852,74 грн. протиправними та зазначену вимогу скасовано.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, відповідач, приймаючи спірну вимогу діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України і безпідставно нарахував позивачу суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 845,30 грн. та протиправно сформував вимогу від 05 травня 2015 року № Ф-29357-17.

За таких обставин, вимога Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) від 05 травня 2015 року № Ф-29357-17 в розмірі 845,30 грн. є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання дій протиправними та скасування вимоги від 05 травня 2015 року №Ф-29357-17 про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 845,30 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

З урахуванням частини 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а також того, що відповідач звільнений від сплати судового збору, суд присуджує з Державного бюджету України до стягнення на користь позивача понесені ним витрати зі сплати судового збору, що підтверджені документально, тобто у розмірі 182,70 грн.

Керуючись статтями 2, 11, 17-20, 69-72, 94, 160-163, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання дій протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05 травня 2015 року № Ф-29357-17 в розмірі 845,30 грн., - задовольнити.

Визнати дії Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області щодо нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування ОСОБА_1 у розмірі 845,30 грн. протиправними.

Скасувати вимогу Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області № Ф-29357-17 від 05 травня 2015 року про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 845 (вісімсот сорок п'ять) грн. 30 копійок.

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) витрати зі сплати судового збору в розмірі 182 (сто вісімдесят дві) гривні 70 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Голошивець І.О.