Справа № 804/12869/14
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

24 березня 2015 рокусправа № 804/12869/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2014 р. по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністфґю "Атлант-Сервіс" до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в:

У серпні 2014 року позивач звернувся з позовом до суду, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 14.08.2014 року, прийняте ДПІ у Ленінському районі м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, яким товариству з обмеженою відповідальністю "Атлант-Сервіс" збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 219 199,50 грн.. з яких 146 133,00 грн. за основним платежем та 73 066,50 грн. за штрафними санкціями.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2014 р. адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області 14.08.2014 року № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобовязання з ПДВ на суму 219 199,50 грн.

Не погодившись з постановою суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на не повне зясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що товариство з обмеженою відповідальністю "Атлант-Сервіс" зареєстроване як юридична особа 23.09.2005 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради та перебуває на податковому обліку Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області.

Посадовою особою Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області, в період з 30.07.2014 року по 31.07.2014 року було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ "Атлант-Сервіс" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Будпромконсалт» за період з 01.03.2014 року по 31.03.2014 року, за результатами якої складено акт №845/22-03/33770121 від 31.07.2014р.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення рішення форми «Р» № від 14.08.2014 року, яким товариству з обмеженою відповідальністю "Атлант-Сервіс" збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 219 199,50 грн.. з яких 146 133,00 грн. за основним платежем та 73 066,50 грн. за штрафними санкціями.

За висновками акту перевірки податковим органом встановлені наступні порушення абз. «б» п.185.1 ст.185 ст.185, абз. «а» п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України внаслідок чого встановлено заниження податку на додану вартість по декларації за березень 2014 року на суму 146 133,00 грн.

Матеріали справи свідчать, що підставою для зазначеного вище донарахування став висновок податкового органу про нереальність здійснення господарських відносин ТОВ "Атлант-Сервіс", а саме документально не підтверджено операції з платником податків ТОВ «Будпромконсалт» за період з 01.03.2014 по 31.03.2014.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з підтвердження позивачем належним чином оформленими первинними документами реального здійснення операцій, на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що між позивачем та ТОВ «Будпромконсалт» укладено ряд договорів піднайму (суборенди) транспортних засобів, у відповідності до умов яких ТОВ «Будпромконсалт» зобовязалося надати позивачу у користування транспортні засоби, а позивач зобовязувався оплатити вартість наданих послуг.

На підтвердження здійснення зазначених правочинів позивачем надано копії договорів піднайму (суборенди) транспортних засобів, копії відповідних додаткових угод, податкових накладних та актів приймання-здачі до відповідних договорів.

ТОВ «Будпромконсалт» зареєстрована як юридична особа 29.11.2012 року та станом на день здійснення господарських операцій з позивачем ТОВ «Будпромконсалт» було платником ПДВ та вправі було виписувати податкові накладні.

Відповідно до п.198.1. ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пунктів 198.2, 198.3. ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 93.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 201.10. ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, для формування податкового кредиту по ПДВ платник повинен підтвердити належними та достовірними документами факт придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях та пред'явити оформлені належним чином податкові накладні, складені постачальником з урахуванням сум податку на додану вартість.

Усі здійснювані платником господарські операції мають опосередковуватися складенням первинних документів, що відповідають вимогам частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Подання платником належним чином оформлених документів, передбачених законодавством у сфері оподаткування, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе, що відомості у цих документах є неповними, недостовірними та (або) протирічливими.

Так, факт здійснення позивачем господарських операцій з ТОВ «Будпромконсалт» підтверджується договорами піднайму (суборенди) транспортних засобів, додатковими угодами, податковими накладними та актами приймання-здачі, які були в наявності у відповідача під час проведення перевірки та досліджувалися ним, що не заперечується відповідачем.

Вищевказані документи оформлені відповідно до вимог чинного законодавства, Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", є документами первинного обліку.

Отже, право платника податку на податковий кредит виникає, якщо у звітному періоді сплачені суми податку на додану вартість у ціні товару (робіт, послуг), який придбавається у продавця, та наявності належним чином оформленої податкової накладної.

При цьому, як вбачається з встановлених судом обставин справи та підтверджується наявними у ній доказами, у розглядуваному випадку висновок податкового органу про те, що фінансово-господарська діяльність позивача здійснювалась без мети настання правових наслідків, мотивований порушеннями, допущеними контрагентом позивача, тобто третьою особою, а саме здійснення контрагентом позивача фінансово-господарської діяльності поза межами правового поля з метою надання податкової вигоди третім особам.

Крім того, висновок податкового органу сформований на припущеннях, оскільки він зроблений на підставі висновку Акту ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська від 04.07.2014 року №703 «Про неможливість проведення зустрічної звірки з ТОВ «Будпромконсалт» щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин, їх реальності та повноти відображення в обліку за березень 2014 року», у висновках якого встановлено не підтвердження реальності проведених господарських відносин із контрагентами постачальниками та покупцями, їх вид, обсяг, кількість та розрахунки, а саме встановлено відсутність обєктів оподаткування та неможливість реального здійснення платником податків операцій по ланцюгу постачання постачальниками - ТОВ «Будпромконсалт». Тобто висновок податкового органу не ґрунтується на дослідженні первинних документів.

Водночас, відповідачем не наведено доводів та не подано доказів, які безспірно б підтверджували недобросовісність саме позивача, як платника податків та/або свідчили про його обізнаність щодо протиправного характеру діяльності названого постачальника.

При цьому, слід зазначити, що податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від перебування постачальника за юридичною адресою, а також від його господарських та виробничих можливостей. Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб.

За таких обставин у суду відсутні підстави для невизнання поданих позивачем первинних документів, які містять необхідну для цілей оподаткування інформацію про зміст та обсяг спірних операцій, як неналежне документальне підтвердження їх виконання.

Щодо посилань податкового органу на відсутність підтвердження правомірності перебування у ТОВ «Будпромконсалт» транспортних засобів, які були передані в суборенду позивачу, то судом першої інстанції вірно встановлено та матеріалами справи підтверджено, що транспортні засоби належать на праві власності фізичним особам, з якими ТОВ «Будпромконсалт» уклало договори найму (оренди) транспортного засобу, який було передано у суборенду (піднайм) позивачу.

Також, матеріали справи свідчать, що відповідно до тимчасових реєстраційних талонів на транспортні засоби, транспортні засоби з січня 2014 року тимчасово зареєстровані за позивачем.

Таким чином, висновки податкового органу, мають характер припущень та є необґрунтованими, а відтак, не можуть бути покладені в основу спірного податкового повідомлення-рішення.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції було повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка правовідносинам між позивачем та його контрагентом, у звязку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2014 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим