Справа № 826/2508/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 червня 2015 року 15:40 № 826/2508/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., при секретарі Мині І.І., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до 1. Прокуратури міста Києва,

2. Генеральної прокуратури України

про визнання протиправним та скасування наказу № 81к від 14 січня 2015 року,

поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

за участю представників:

позивач: ОСОБА_1

від позивача: ОСОБА_21.,

від відповідача 1:Олійник А.Д.

від відповідача 2: Кіцнака П.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Прокуратури міста Києва (далі по тексту -відповідач 1), Генеральної прокуратури України (далі по тексту - відповідач 2) про визнання протиправним та скасування наказу № 81к від 14.01.2015, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що його було неправомірно звільнено з посади.

Просив суд (з урахуванням доповнення до позову):

- визнати протиправним та скасувати наказ прокурора міста Києва № 81к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 04.01.2015;

- скасувати наказ Генерального прокурора України № 3-дк від 14.01.2015;

- поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури міста Києва з 14.01.2015;

- стягнути з прокуратури міста Києва на користь ОСОБА_1 середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу з 14.01.2015 по дату винесення рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.02.2015 відкрито провадження у справі та призначено судового засідання.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити їх в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вважав його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, суду надав письмові заперечення.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні позов не визнав, свої доводи виклав аналогічно доводам представника позивача 1, суду надав письмові заперечення щодо позову, просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 08.06.2015 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані сторонами документи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, з 2011 року перебував на службі в органах прокуратури України, зокрема, з 03.11.2014 - на посаді слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури міста Києва.

Наказом прокурора міста Києва № 81к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 04.01.2015 за вчинення проступку, що порочить працівника прокуратури та порушення Присяги працівника прокуратури молодшого радника юстиції ОСОБА_1 звільнено з посади слідчого в особливо вадливих справах слідчого відділу прокуратури міста Києва.

Поданням прокурора міста Києва «Про позбавлення класного чину» № 11-61вих.15 від 14.01.1015 запрошено позбавити ОСОБА_1 класного чину молодшого радника юстиції, який йому присвоєно наказом Генерального прокурора України № 5121 від 21.07.2006.

Пунктом наказу Генерального прокурора України № 3дк «Про зміну наказу прокурора міста Києва від 14.01.2015 № 81к» від 14.01.2015, змінено наказ прокурора міста Києва від 14.01.20915 № 81к, вказано, що слід вважати слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури міста Києва молодшого радника юстиції ОСОБА_1 звільненим із займаної посади за порушення Присяги працівника прокуратури та вчинення поступку, який порочить працівника прокуратури, з позбавленням його класного чину «молодший радник юстиції», присвоєного наказом Генерального прокурора України від 21.07.2016 № 521к.

Також, в мотивувальній частині вказаного наказу зазначено, крім іншого, що позивач перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Позивач, вважаючи своє звільнення протиправним, звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до положень статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 123 Конституції України передбачено, що організація і порядок діяльності органів прокуратури України визначаються законом.

Правовідносини, пов'язані з проходженням служби та звільнення з органів прокуратури, регулюються законодавством у сфері проходження служби, а саме Законом України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-XII (далі по тексту - Закон №1789-ХІІ), Дисциплінарним статутом прокуратури України, затвердженим постановою Верховної Ради України №1796-ХІІ від 06.12.1991 (далі по тексту - Дисциплінарний статут №1796-ХІІ), та іншими.

Стаття 462 Закону №1789-XII передбачає підстави для звільнення працівників прокуратури, зокрема, порушення «Присяги працівника прокуратури», притягнення до відповідальності згідно з Дисциплінарним статутом прокуратури України.

Також, нормами частини третьої статті 48 Закону №1789-XII передбачене, що за порушення закону, неналежне виконання службових обов'язків чи скоєння ганебного вчинку прокурори і слідчі несуть відповідальність згідно з Дисциплінарним Статутом прокуратури України.

У відповідності до частини першої статті 8 Дисциплінарного статуту №1796-ХІІ дисциплінарні стягнення щодо прокурорсько-слідчих працівників прокуратури застосовуються за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків або за проступок, який порочить його як працівника прокуратури.

Статтею 9 Дисциплінарного статуту №1796-ХІІ передбачені види дисциплінарних стягнень, зокрема, звільнення з позбавленням класного чину (пункт 5).

Згідно статті 10 Дисциплінарного статуту №1796-ХІІ Генеральний прокурор України має право застосовувати дисциплінарні стягнення, зазначені у статті 9 цього Статуту, в повному обсязі, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Прокурори Кримської АРСР, областей, міста Києва та прирівняні до них прокурори мають право застосовувати такі дисциплінарні стягнення: догану, пониження на посаді, звільнення, крім пониження в посаді і звільнення працівників, які призначаються Генеральним прокурором України. Міські і районні прокурори, інші прирівняні до них прокурори вносять подання вищестоящому прокурору про накладення дисциплінарного стягнення на підлеглих їм прокурорсько-слідчих працівників.

Як вбачається зі спірного наказу № 81к від 14.01.2015 підставою для звільнення позивача стало те, що своїми протиправними діями ОСОБА_1 порушив Присягу працівника прокуратури, Кодекс професіональної етики та поведінки правника прокуратури, скоїв проступок, який порочить його як правника прокуратури та є несумісним з подальшим перебуванням в органах прокуратури.

Тобто, слідчим в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_1, який здійснював досудове розслідування у кримінальному провадженні № 001529 за частиною першою статті 365 Кримінального кодексу України, під час проведення 13.01.2015 обшуку приміщень, розташованих у місті Хмельницькому, порушено вимоги кримінального законодавства та останній перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Підстави та порядок проведення Головним управлінням кадрового забезпечення та внутрішньої безпеки, Головним управлінням організаційного та правового забезпечення та іншими підрозділами Генеральної прокуратури України, підрозділами роботи з кадрами прокуратур обласного рівня, іншими посадовими особами органів прокуратури службових розслідувань та службових перевірок визначено Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань та службових перевірок в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України від 06.03.2012 N20 (далі по тексту Інструкція №20).

Метою службових розслідувань та службових перевірок є повне, об'єктивне і всебічне з'ясування обставин надзвичайних подій, ганебних вчинків та правопорушень, скоєних за участі працівників органів прокуратури, виявлення причин і умов, що їм сприяли, зміцнення службової дисципліни та попередження негідних вчинків серед особового складу (пункт 2 Інструкції).

Як вбачається з матеріалів справи, приводом для проведення службового розслідування стосовно позивача став рапорт заступника прокурора міста Києва Поповича М.А., з якого вбачається, що слідчий в особливих справах ОСОБА_1 13.01.2015 самовільно, без погодження та оформлення документів на відрядження, виїхав до міста Хмельницького, де в порушення вимог кримінального процесуального законодавства організував та провів обшук складських приміщень складських приміщень по вулиці Курчатова, будинок 122.

Розпорядженням №1 від 14.01.2015 прокурором міст Києва призначено провести службове розслідування щодо слідчого в особливо важливих в справах слідчого відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_1

Також, у пункті 10 Інструкції №20 передбачено, що при проведенні службового розслідування чи службової перевірки повному, об'єктивному і всебічному з'ясуванню підлягають: обставини події, у зв'язку з якою проводиться розслідування чи перевірка (час, місце, спосіб, наслідки тощо); правомірність дій чи бездіяльності працівників прокуратури, що призвели до події чи безпосередньо передували їй; наявність у діянні прокурорсько-слідчого працівника ознак дисциплінарного проступку, адміністративного чи кримінального правопорушення, іншого ганебного вчинку, їх мотиви; обставини, що впливають на ступінь і характер відповідальності прокурорсько-слідчих працівників; характеристика особи, що вчинила порушення (ставлення до виконання службових обов'язків, поведінка до порушення тощо); причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, посадові особи, якими вони допущені; характер і розмір завданих порушенням збитків, а також можливості їх відшкодування; обставини зарахування в органи прокуратури працівників, які припустились ганебних вчинків, обґрунтованість призначення їх на відповідні посади, присвоєння класних чинів, заохочень та роль їх безпосередніх керівників у забезпеченні належної поведінки цих працівників; правильність і обґрунтованість прийнятого відповідними компетентними органами рішення за фактом події тощо.

Статтею 11 Дисциплінарного статуту №1796-ХІІ прокуратури передбачено, що дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню вини та тяжкості проступку. Прокурор, який вирішує питання про накладення стягнення, повинен особисто з'ясувати обставини проступку та одержати письмове пояснення від особи, яка його вчинила.

Результати проведеного службового розслідування викладені у висновку службового розслідування щодо слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Києва ОСОБА_1 від 14.01.2015.

Так, судом встановлено, що в проваджені слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_1 перебувало кримінальне провадження № 0001529, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.11.2014 на підставі заяви директора товариства з обмеженою відповідальністю «Айс Інженірінг» ОСОБА_8 за фактом неправомірних дій службових осіб Святошинського РУ ГУМВС України в місті Києві, які 06.11.2014 на вулиці Качалова, буд. 5-А, та на вулиці Якутській, буд. 8 у місті Києві, незаконно вилучили майно, що належить товариству з обмеженою відповідальністю «Айс Інженірінг». В ході досудового розслідування встановлено, що матеріальні цінності було вивезено на складські приміщення по вулиці Курчатова, будинок 122 у місті Хмельницькому.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 29.12.2014 ОСОБА_9 було надано дозвіл на проведення обшуку приміщень, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 (власник Хмельницька міська рада, територіальна громада), з метою відшукання та вилучення товарно-матеріальних цінностей, документів товариства з обмеженою відповідальністю «Айс Інженірінг», а саме: двох сейфів, первинної бухгалтерської документації, трудових книжок працівників товариства, трьох системних блоків, трьох моніторів, чотирьох ноутбуків, холодагентів в асортименті кількістю 137 124,04 кг, холодильних масел кількістю 4 547 л, припоїв кількістю 14,417 кг, тенів кількістю 166 шт., які здобуті в результаті вчинення кримінального правопорушення.

У своїх поясненнях від 14.01.2015 позивач ОСОБА_1 вказав, що 13.01.2015 він приблизно о 10.00 годині разом з двома потерпілими по кримінальному провадженню прибув за адресою для проведенні слідчої дії, однак, на місце обшуку прибули невідомі особи, працівники державтоінспекції, державної служби охорони та патрульно-постової служби, його було оточено, на його адресу виказувались погрози застосування фізичної сили, проводилась зйомка на мобільні телефони та відеокамери, у зв'язку з чим слідчу дію було зірвано.

Слід зазначити, що на час виникнення спірних правовідносин був чинний порядок виїзду у службові відрядження працівників органів прокуратури України, затверджений наказом Генерального прокурора України № 75 від 06.07.2011, згідно пункту 1.2 якого було визначено, що оформлення відрядження провадиться на підставі наказу (розпорядження) Генерального прокурора України (прокурора обласного рівня) про виїзд або рапорту (заяви) працівника, погодженого з начальником структурного підрозділу, підписаного заступником Генерального прокурора України (заступниками прокурорів обласного рівня) тощо.

В матеріалах справи знаходиться рапорт ОСОБА_1 на ім'я прокурора міста Києва про відрядження його для проведення слідчих дій до міста Хмельницького на 1 добу з 13.01.2015 по 14.01.2015. Втім, суду не надано доказів погодження вказаного рапорту з керівництвом, відповідного наказу тощо, що підтверджує самовільність виїду позивача у місто Хмельницький.

Втім, в ході службового розслідування встановлено інших осіб, які були присутні при проведення слідчої дії, зокрема, працівників батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Золоті ворота» ГУМВС України у місті Києві ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, а також ОСОБА_15, у деяких з яких знаходилася вогнепальна зброя - нарізні мисливські карабіни 7,62 мм та посвідчення на зброю, вказані працівники міліції вказали, що їм невідомі підстави приїзду до міста Хмельницького, а прибули вони на вимогу правника прокуратури міста Києва.

Суд критично ставиться до доводів позивача про не залучення ним працівників батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Золоті ворота» ГУМВС України у місті Києві до участі у проведенні слідчої дії, оскільки суду не надано доказів залучення будь-якого іншого підрозділу чи оскарження позивачем висновків службового розслідування.

Крім того, відповідачами надано суду протоколи допитів вказаних працівників міліції від 15.01.2015 та від 16.01.2015 та висновок службового розслідування за фактом відкритого кримінального провадження відносно окремих працівників БПСМОП «Золоті ворота» від 16.02.2015, за результатами якого за вчинення дисциплінарного поступку ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а також зазначено, що у їх присутності слідчим Боровусим Ярославом Васильовичем проводився обшук у місті Хмельницькому.

В підтвердження доводів службового розслідування відповідачами надано, зокрема, рапорти заступника прокурора міста Києва ОСОБА_6 від 13.01.2015 та від 14.01.2015, поясненнях виконуючого обв'язки начальника слідчого відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_16 від 13.01.2015, пояснення прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури міста Києва ОСОБА_17 від 13.01.2015, публікації засобів масової інформації тощо.

Крім іншого, судом встановлено, що 14.01.2015 слідчим слідчого відділу Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області ОСОБА_18 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000163 внесено відомості про кримінальне правопорушення за попередньою кваліфікацією статі 356 Кримінального кодексу України, згідно заяви ОСОБА_19 про те, що 13.01.2015 близько 14 год.00 хв. невстановлені особи, самовільно, всупереч установленому законом порядку, пошкодили вхідні двері та ворота складського приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_19.

Положеннями статті 3 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, крім іншого, що порядок діяльності прокуратури визначається Конституцією України, цим Законом, іншими законодавчими актами.

Так, частиною третьою статті 13 Закону України «Про міліцію» передбачено, що дозвіл на направлення спеціального підрозділу міліції надається лише у випадках, коли перевірка проводиться в рамках кримінального провадження.

Відповідно до частини першої статті 104 Кримінального процесуального кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі.

Згідно частини першої статті 233 Кримінального процесуального кодексу України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якої метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Частиною другою статті 234 Кримінального процесуального кодексу України обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді.

Суду не надано доказів ні оформлення позивачем результатів проведення обшуку у відповідному протоколі, оскільки в матеріалах справи наявний протокол обшуку, складений позивачем, за відсутності підписів всіх учасників слідчої дії, ні правомірності залучення до проведення процесуальних дій батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Золоті ворота», ні судового дозволу на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1, ні дозволу на відрядження у місто Хмельницький.

Слід вказати, що значення терміну «проступок, який порочить працівника прокуратури» ні в Законі України «Про прокуратуру» №1789-XII, ні у Дисциплінарному статуті прокуратури №1796-ХІІ, не розкрито.

Таким чином, це оціночне поняття та в кожному окремому випадку визначається, чи міститься в діях окремого працівника такий проступок. Отже для визнання особи такою, що здійснила вчинок, який порочить працівника прокуратури, необхідно достовірне встановлення факту відповідного вчинку.

Відповідно до частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, у даному випадку, обов'язок доказування правомірності дій при примусовому виконанні судового рішення покладений на відповідачів - прокуратуру міста Києва та Генеральну прокуратуру України.

Проте, згідно підпункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України одним з основних принципів судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, норми частин першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не суперечать одна одній, оскільки частина друга статті 71 Кодексу тільки покладає обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх, зокрема, дій, та не звільняє іншу сторону від доказування своєї правоти, інакше це суперечило б загальним принципам судочинства, встановленим статтею 129 Конституції України.

У судовому засіданні позивачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про відповідність його дії при проведенні обшуку нормам кримінального процесуального законодавства, тоді як відповідачем, у свою чергу, спростовані доводи позивача.

Текст присяги працівника прокуратури викладений в частині третій статті 46 Закону України «Про прокуратур», зокрема, «Я, (прізвище, ім'я, по батькові) вступаючи на службу в прокуратуру, присвячую свою діяльність служінню Українському народові і Українській державі та урочисто присягаю: неухильно додержуватися Конституції, законів та міжнародних зобов'язань України; сумлінним виконанням своїх службових обов'язків сприяти утвердженню верховенства права, законності та правопорядку; захищати права і свободи людини та громадянина, інтереси суспільства і держави; постійно вдосконалювати свою професійну майстерність, бути принциповим, чесно, сумлінно і неупереджено виконувати свої обов'язки, з гідністю нести високе звання працівника прокуратури. Усвідомлюю, що порушення присяги несумісне з подальшим перебуванням в органах прокуратури».

Із аналізу вказаного вище вбачається, що позивачем, як процесуальною особою - слідчим в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури міста Києва, самовільно, із залученням, без наявності дозволу, до проведення слідчої дії працівників батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Золоті ворота» ГУМВС України в місті Києві, здійснено обшук приміщення за адресою: АДРЕСА_1, за наявності дозволу суду на проведення обшуку за адресою: місто Хмельницький, вулиця Курчатова, будинок 122, без належного оформлення протоколу обшуку.

З огляду на зазначене вище, суд вважає доведеним, що позивачем скоєно саме вчинок, який порочить працівника прокуратури, у зв'язку з чим погоджується з результатами проведено службового розслідування та вважає, що позивача правомірно звільнено з посади за порушення Присяги працівника прокуратури.

Разом з тим, в основу спірного наказу № 81к від 14.01.2014 та наказу № 3дк «Про зміну наказу прокурора міста Києва від 14.01.2015 № 81к» від 14.01.2015 відповідачами покладено те, що позивач під час проведення слідчої дії перебував у стані алкогольного сп'яніння, та надано у якості підтвердження вказаного факту довідку стосовно позивача № 93, видану наркологічним диспансером Хмельницької обласної адміністрації 13.01.2015, висновком якої є ознаки алкогольного сп'яніння.

Втім, суд критично ставиться до вказаного доказу з огляду наступне.

Процедуру проведення огляду осіб з метою виявлення ознак стану алкогольного сп'яніння та оформлення результатів такого огляду, визначений крім іншого Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09.09.2009 N 400/666, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.10.2009 за N 931/16947 (далі по тексту - Інструкція №400/666).

Згідно пункту 1.3 Інструкції №400/666 ознаками алкогольного сп'яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

За результатами огляду на стан сп'яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду (пункт 3.15 Інструкції №400/666).

Відповідно до пункту 3.16 (Інструкції № 400/666) висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння), видається на підставі акта медичного огляду.

Із аналізу вказаних норм вбачається, що результати огляду особи на стан сп'яніння оформлюються актом медичного огляду та висновком щодо результатів медичного огляду, а не довідкою, яку надано суду в якості доказів перебування позивача в стані алкогольного сп'яніння.

Крім того, з даної довідки не вбачається, за наявності яких ознак зроблено висновок про стан сп'яніння позивача.

Також, суду відповідачами надано виписку з медичної картки № 93 амбулаторного обстеження ОСОБА_1 від 13.01.2015, у висновку якої зазначено: клінічні ознаки алкогольного сп'яніння. Однак, суд не вважає вказаний документ належним доказом у справі, якій підтверджує перебування позивача у стані алкогольного сп'яніння 13.012015, оскільки суду невідоме походження вказаного доказу, та у первинній довідці № 93 від 13.01.2015 відсутні посилання на вказану картку.

Керуючись статею 11 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги не доведеність перебування позивача при проведенні слідчої дії 13.01.2015 у стані алкогольного сп'яніння, суд, для захисту прав позивача, вважає доцільним визнати протиправними та скасувати наказ прокуратури міста Києва № 81к від 14 січня 2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», а також наказ № 3-дк від 14 січня 2015 № «Про зміну наказу прокурора міста Києва від 14 січня 2015 року № 81к», виданого Генеральною прокуратурою України, в частині значення в мотивувальній частині «та перебував у стані алкогольного сп'яніння».

Також слід зазначити, що оскільки суд дійшов до висновку про правомірність звільнення позивача за вчинення проступку, який порочить працівника прокуратури та порушення Присяги працівника прокуратури, то похідні вимоги позову про поновлення ОСОБА_1 на посаді слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури міста Києва з 14.01.2015 та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 14.01.2015 по дату винесення рішення, задоволенню не підлягають.

Суд при вирішенні даного спору, з огляду на встановлені обставини, враховуючи зміст частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, надав суду належних доказів правомірності звільнення позивача.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір у відповідності до вимог ст. 94 КАС України та ст.5 Закону України «Про судовий збір» зі сторін не стягується.

Керуючись статтями 69-71, 94, 160-163, 167, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ прокуратури міста Києва № 81к від 14 січня 2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

3. Визнати протиправним та скасувати наказ № 3-дк від 14 січня 2015 № «Про зміну наказу прокурора міста Києва від 14 січня 2015 року № 81к», виданого Генеральною прокуратурою України, в частині значення в мотивувальній частині «та перебував у стані алкогольного сп'яніння».

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання її повного тексту особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук

Повний текст постанови виготовлений 15.06.2015.