Справа № 803/990/15-а
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2015-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року Справа № 803/990/15-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Костюкевича С.Ф.,

при секретарі судового засідання Шафранюк І.Ф.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,,

представника відповідача Пивовара В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинської області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

15 травня 2015 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3) звернувся з адміністративним позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинської області (далі - Луцька ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 06.04.2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Луцькою ОДПІ з 23.02.2015 року по 16.03.2015 року проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства. За результатами перевірки був складений акт №906/17-01/ від 23.03.2015 року. На підставі акта перевірки Луцькою ОДПІ зокрема було винесене податкове повідомлення - рішення від 06.04.2015 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 108 312 грн. та штрафні (фінансові санкції) на суму 54 156 грн., всього 162 468 грн. за порушення п.198.3 п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України.

Позивач вважає необґрунтованими висновки податкового органу, викладені в акті перевірки зокрема про заниження ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету в сумі 108 312 грн., оскільки інспектор Луцької ОДПІ при проведенні перевірки вийшов за межі наданих йому повноважень та здійснив перевірку зокрема щодо нарахування та сплати податку на додану вартість, проведення якої заборонено Законом №71-VIII від 28.12.2014 року.

З огляду на викладене, позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення прийняте Луцькою ОДПІ № від 06.04.2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві просив позов задовольнити, визнати протиправним та скасувати оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Представник відповідача в судовому засіданні та в письмових запереченнях позов не визнав. Додатково пояснив, що позивача належним чином було повідомлено про проведення перевірки. Також зазначив, що наказ про проведення планової виїзної документальної перевірки платником податків не оскаржувався, а тому у межах даного судового розгляду не є вірним зазначати про незаконність проведення перевірки та обставин, що встановлені в акті. Тому вважає, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення сформоване у відповідності до норм чинного законодавства, а відтак просить суд в позові відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення, враховуючи наступне.

Частина 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Судом встановлено, що на підставі наказу №221 від 05.02.2015 року про проведення перевірки, плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб'єктів господарювання на І квартал 2015 року та направлення від 23.02.2015 року №000253 Луцькою ОДПІ з 23.02.2015 року по 16.03.2015 року проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства. За результатами перевірки був складений акт №906/17-01/ від 23.03.2015 року. Перевіркою встановлені порушення, зокрема п.198.3 п.198.6 ст.198 ПК України - заниження ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету в сумі 108 312 грн., а саме за квітень 2012 року на 52 749 грн. та травень 2012 року на 55 563 грн.

На підставі вищевказаного акту перевірки Луцькою ОДПІ винесене податкове повідомлення-рішення № від 06.04.2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 108 312 грн. та штрафні (фінансові санкції) на суму 54 156 грн., всього на 162 468 грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Згідно п. 77.1 ст. 77 Податкового кодексу України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

Відповідно до п. 77.2 ст. 77 Податкового кодексу України до плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Пунктом 77.4 статті 77 Податкового кодексу України визначено, що про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

З аналізу даних правових норм слідує, що на законодавчому рівні визначено право відповідача на проведення планових виїзних перевірок, призначення яких здійснюється за наявності затвердженого плану-графіку шляхом винесення відповідного наказу.

Як встановлено судом та підтверджено представниками сторін в судовому засіданні копію наказу №221 від 05.02.2015 року про проведення документальної планової перевірки вручено ФОП ОСОБА_3 05.02.2015 року, направлення №000253 від 23.02.2015 року про проведення документальної планової перевірки пред'явлено 23.02.2015 року останньому під підпис перед початком проведення перевірки та в цих документах зазначено, що буде проводитись перевірка дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства.

В той же час, відповідно до п.п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України).

Так, пунктом 3 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 №71-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» визначено наступне: установити, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

З викладеного слідує, що обмеження стосовно проведення перевірок (в частині їх проведення виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України) стосуються лише підприємств, з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній рік. Підприємства, у яких обсяг доходів перевищує 20 мільйонів гривень за попередній рік, не підпадають під ці обмеження. Тобто, визначальним у даному випадку є обсяг доходів за попередній рік.

Як зазначено позивачем в позовній заяві та не заперечується представником відповідача в судовому засіданні, обсяг доходу ФОП ОСОБА_3 не досягав 20 млн. грн. в жодному році його діяльності протягом 2012-2015 років.

Крім того, суд звертає увагу на те, що у відповідності до пункту 8 розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня - червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Судом встановлено, що позивач будь-яких заяв до Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області щодо проведення перевірки не подавав.

До того ж, матеріали справи не містять доказів того, що Кабінет Міністрів України надавав дозвіл Луцькій ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області на проведення планової виїзної документальної перевірки ФОП ОСОБА_3 в частині нарахування та сплати ПДВ.

Також, матеріали справи не містять доказів того, що вказана перевірка, зокрема по ПДВ проводилась згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Крім того, слід зазначити, що за результатом проведеної перевірки контролюючим органом також встановлено порушення ФОП ОСОБА_3 повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, не відображення виплати заробітної плати та за результатом перевірки винесенні податкові повідомлення-рішення, які позивачем не оскаржуються, оскільки відповідно до діючого законодавства інспекція має право на проведення перевірки по таких видах податків.

В судовому засіданні представник відповідача наголосив, що інспекція мала право на проведення планової виїзної документальної перевірки позивача в тому числі і по ПДВ, оскільки згідно аналізу задекларованих показників у поданих деклараціях з податку на додану вартість, підприємцем задекларовано ПДВ сплачене митним органам за квітень 2012 року в сумі 52 749 грн. та травень 2012 року в сумі 55 563 грн., тому інспекцією з цього приводу проводилась перевірка щодо факту ввезення підакцизних товарів. Так як підприємцем не було надано підтверджуючих документів з цього приводу, тому податковим органом було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Представник позивача в судовому засіданні підтвердив, що дійсно ФОП ОСОБА_3 подавались декларації з ПДВ за квітень та травень 2012 року про сплату митним органам вищевказаних сум, однак вказав, що за той період він ніяких підакцизних товарів не придбавав і не реалізовував, ці суми ставились до податкового кредиту за здійснення перевезень вантажів для інших суб'єктів господарювання, як з-за кордону так і по Україні, оскільки основний вид діяльності позивача - здійснення вантажоперевезень. При цьому зазначив, що оскільки інспекція не мала права проводити перевірку по ПДВ, яка була заборонена внесеними змінами до податкового законодавства і підприємцем декларація про відшкодування ПДВ не подавалась, тому з цього приводу при перевірці підтверджуючі документи не подавались. Переконаний, що за таких обставин оскаржуване рішення винесено інспекцією з порушенням вимог чинного законодавства.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону №71-VІІІ заборона проведення у 2015 та 2016 роках перевірок підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік не поширюється: з 1 січня 2015 року зокрема на відшкодування податку на додану вартість, проте як встановлено судом ФОП ОСОБА_3 не заявляв до відшкодування ПДВ за вказані періоди, що й не заперечується представником податкової інспекції в судовому засіданні. Як встановлено судом, основним видом економічної діяльності ФОП ОСОБА_3 є вантажний автомобільний транспорт і він здійснює вантажні автомобільні перевезення по Україні та закордоном і при поданні вказаних декларацій з ПДВ за квітень, травень 2012 року на які вказує представник інспекції, як на підставу для відмови в позові, позивачем вказувалась сплата ПДВ митним органам при здійсненні своєї господарської діяльності, а саме при перевезенні вантажів для інших юридичних та фізичних осіб. Крім того, ніяких підакцизних товарів, при здійсненні своєї господарської діяльності, він не придбавав і не реалізовував.

Отже, вищевказаними нормами ПК України встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних планових.

Проте, за умов, наведених у Законі України від 28.12.2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», таке рішення не може бути прийняте відносно підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку, про порушення контролюючим органом порядку призначення та проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_3 в частині нарахування та сплати податку на додану вартість та, як наслідок, протиправність винесеного за наслідками такої перевірки податкового повідомлення-рішення № від 06.04.2015 року.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні позивач не декларував до відшкодування податок на додану вартість за квітень 2012 року в сумі 52 749 грн. та травень 2012 року в сумі 55 563 грн., як це зазначено в акті перевірки.

Дані суми були відображені в 17 рядку Декларації з ПДВ за 2012 рік - віднесено до податкового кредиту, а не до відшкодування. Дані суми податку на додану вартість позивачем не ставились до відшкодування та відповідно не відшкодовувались. Тому, підстав для перевірки повноти нарахування та сплати ПДВ у контролюючого органу не було. Відтак, донарахування грошових зобов'язань з ПДВ та застосування штрафних санкцій контролюючим органом відносно ФОП ОСОБА_3 є помилковим.

Таким чином, в податкової інспекції, не було правових обставин перевіряти нарахування та сплату ПДВ та здійснювати донарахування ПДВ чи застосовувати штрафні санкції, як і права вимагати будь-які первинні документи щодо формування податку на додану вартість.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю), щодо нарахування та сплати ПДВ, обов'язково повинна бути зазначена, серед іншого, підстава для здійснення заходу, у даному випадку -дозвіл Кабінету Міністрів України на проведення перевірки.

В наказі відповідача №221 від 05.08.2015 року підставою для перевірки вказано п.77.1, п.77.4 ст.77 ПК України, де визначено лише право податкового органу на проведення планової перевірки, а не підстави для її проведення. Крім того, підстави для проведення планової перевірки не зазначені в жодному з документів, які було надано платнику.

З пояснень представника позивача встановлено, що перед початком проведення перевірки інспектор повідомив платника податків, що буде перевіряти нарахування та сплату виключно єдиного соціального внеску та податку на доходи фізичних осіб, право перевірки яких дозволено Законом та не заборонено мораторієм. Тому позивачем допущено перевіряючого до проведення такої перевірки, проте інспектор вийшов за межі наданих йому повноважень та здійснив перевірку в т.ч. щодо нарахування та сплати податку на додану вартість, а перевірку в цій частині заборонено Законом №71-VIII від 28.12.2014 року.

Крім того, суд не бере до уваги посилання представника відповідача, що наказ про проведення планової виїзної перевірки від 05.02.2015 року №221 платником податків не оскаржувався, тому в межах даної справи позивач не має права зазначати про незаконність проведення перевірки та обставин, що встановлені в акті, оскільки аналізованими вище нормами Закону України від 28.12.2014 №71-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», Закону України від 28.12.2014 №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» та ПК України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок проведення перевірок підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців у 2015-2016 роках відповідно до яких забороняється проведення перевірки по податку на додану вартість, крім відшкодування ПДВ яке платником податків не заявлялось. Таким чином, невиконання контролюючим органом вимог вказаних норм Законів призвело до протиправних дій по проведенню перевірки в цій частині та винесення податкового повідомлення-рішення за її результатом.

Отже Луцька ОДПІ призначаючи та проводячи документальну планову перевірку ФОП ОСОБА_3 в частині по податку на додану вартість, не врахувала вищевказані обставини, що призвело до неправильного застосування норм Закону України від 28.12.2014 №71-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», Закону України від 28.12.2014 №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» та вимог Податкового кодексу України.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Крім того, відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, беручи до уваги досліджені в судовому засіданні обставини та письмові докази, в їх сукупності, суд приходить до висновку про безпідставність встановлених Луцькою ОДПІ в акті документальної планової перевірки ФОП ОСОБА_3 обставин саме щодо заниження ПДВ, з огляду на що оскаржуване податкове повідомлення - рішення від 06.04.2015 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 108 312 грн. та штрафні (фінансові санкції) на суму 54 156 грн., всього 162 468 грн. слід визнати протиправним та скасувати.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Оскільки представник позивача в судовому засіданні відмовився від стягнення сплаченого судового збору, тому судовий збір не стягується.

Керуючись статтями 11, 17, 71, 94, 158, 160, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 №71-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», пункту 8 розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» та статтей 75, 77 Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 06 квітня 2015 року №.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 13 червня 2015 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий С.Ф. Костюкевич