Справа № 820/736/14
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 р.Справа № 820/736/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

при секретарі судового засідання - Кудіній Я. Г.,

за участю представників сторін:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Харкові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2015р. по справі № 820/736/14

за позовом Державного підприємства завод "Електроважмаш"

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Харкові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів , Управління Державної казначейської служби України у м. Харкові Харківської області

про скасування податкових повідомлень-рішень та стягнення суми,

ВСТАНОВИЛА:

Державне підприємство завод "Електроважмаш" звернулося до суду із позовом, у якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 08.01.2014 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3; стягнути з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м. Харкові Харківської області бюджетну заборгованість з бюджетного відшкодування податку на додану вартість за липень 2012 року в сумі 91217 грн. та за листопад 2012 року в сумі 10985 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2014 р. позов задоволено частково: скасовано податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів від 08.01.2014 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

За результатами апеляційного оскарження ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.07.2014 року апеляційні скарги Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів, Державного підприємства завод "Електроважмаш" залишено без задоволення, постанова Харківського окружного адміністративного суду від 12.05. 2014 р. залишена без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05.11.2014 р. касаційна скарга відповідача задоволена частково - постанова Харківського окружного адміністративного суду від 12 травня 2014 р. та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.07.2014 року скасовані в частині скасування податкового повідомлення - рішення від 08.04.2014 № НОМЕР_1 та у цій частині справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції; в решті постанова Харківського окружного адміністративного суду від 12 травня 2014 р. та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.07.2014 року залишені без змін.

Харківський окружний адміністративний суд постановою від 04.03.2015 року частково задовольнив позовні вимоги.

Скасував податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів від 08.01.2014 року № НОМЕР_1 в частині збільшення суми грошового зобов'язання в розмірі 569190,00 грн. та штрафних санкцій в розмірі 284595,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовив.

Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, на думку апелянта, судом першої інстанції не було повіністю та всебічно досліджено обставини справи, що призвело до хибного висновку.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував у повному обсязі, вважав постанову суду першої інстанції такою, що не підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 195 КАС України судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників судового засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, Державне підприємство завод "Електроважмаш", ідентифікаційний код юридичної особи 00213121, зареєстровано як юридичну особу 03.12.1991 року, взято на облік в органах державної податкової служби 07.06.1993, року за № 3 КН.1.

Фахівцями СДПІ з ОВП у м. Харкові МГУ Міндоходів проведено планову перевірку ДП завод "Електроважмаш" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2012 року по 31.12.2012 року. Результати перевірки оформлені актом № 190/40-10-03/00213121 від 19.12.2013 року, яким зафіксовані порушення позивачем вимог діючого законодавства України, а саме: пункту 135.1 статті 135, пункту 137.3 статті 137, пунктів 138.1, 138.2 статті 138 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток у сумі 660751 грн.; пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.3, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення суми бюджетного відшкодування на 452356 грн. та завищено від'ємне значення різниці між податковими зобов'язаннями та податковим кредитом на суму 28603 грн.

На підставі висновків акту перевірки № 190/40-10-03/00213121 від 19.12.2013 року, відповідачем прийнято відповідні податкові повідомлення-рішення, в тому числі від 08.01.2014 року № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток підприємств і організацій, які перебувають у державній власності на суму 991126,50 грн., з яких: основний платіж - 660751 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) - 330375,50 грн.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з неправомірності посилань податкового органу на порушення ДП завод "Електроважмаш" пункту 135.1 статті 135, пункту 137.3 ст. 137 Податкового кодексу України за контрактом № 117/11 від 12.12.2011 року, укладеним між ДП завод "Електроважмаш" та з ЗАО "Десна" (м. Подільськ, Російська Федерація).

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до п. 135.1. ст. 135 Податкового кодексу України (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до ст.137 на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу. Відповідно до пункту 137.1. статті 137 Податкового кодексу України, дохід від реалізації товарів визнається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар. Дохід від надання послуг та виконання робіт визнається за датою складення акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт або надання послуг.

Згідно з п. 137.4 ст. 137 Податкового кодексу України датою отримання доходів, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, є звітний період, у якому такі доходи визнаються згідно з цією статтею, незалежно від фактичного надходження коштів (метод нарахувань), визначений з урахуванням норм цього пункту та статті 139 цього Кодексу.

Пунктом 138.1 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: - витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: - інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5,138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; - крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг ( п. 138.4 ст. 138 Податкового кодексу України,).

В пункты 44.1 ст.44 Податкового кодексу України зазначається, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Аналізуючи вказані вище правові норми, колегія суддів приходить до висновку, що факт здійснення господарської діяльності має підтверджуватися належним чином оформленими первинними документами.

Як встановлено судом першої інстанції, між ДП завод "Електроважмаш" та з ЗАО "Десна" (м. Подільськ, Російська Федерація) укладено контракт №117/11 від 12.12.2011 року, предметом якого є поставка турбогенератора ТГВ-325-2АУЗ (М) для блока № 5 електростанції АО ЕЄК (Казахстан). П.п.2.1. п.2 Договору позивач здійснює поставку товару протягом 730 календарних днів з моменту отримання від замовника першого платежу (а.с.193-202, т.8).

Також судом першої інстанції зазначено, що, як стверджує відповідач, при проведенні перевірки фахівцями податкового органу встановлено, що за вказаним договором підприємством проведено облік доходів та витрат за вказаним договором у відповідності до положень п.137.3 ст.137, п.138.2. ст..138 ПК України. Згідно облікових даних підприємства фактичні витрати на виробництво турбогенератора ТГВ-325-2АУЗ (М) заводський заказ № 22803 у 4 кварталі 2012 року склали 5846688 грн.. Проте при розрахунку відповідного коефіцієнту підприємством не враховано перенесення витрат у сумі 1529864 грн. з 3 квартал на четвертий квартал 2012 року у звязку з фактичним отриманням первинних документів у 4 кварталі 2012 року. Отже, підприємством занижено розмір фактичних витрат на виробництво, який за даними перевірки складає 7376552 грн. та відповідно отриманий дохід за даними перевірки складає 13059337 грн. (а с.18-19, т.1).

Однак, судом першої інстанції встановлено, що відповідачем не надано до суду пояснень та доказів щодо підтвердження фактичних витрат позивача у ІV кварталі 2012 року на суму 7376552 грн., а отже податковим органом не доведено факту заниження позивачем інших доходів, а саме доходи від виконання довгострокових договорів на суму 2710428 грн. у ІV кварталі 2012 року.

Разом з тим, згідно картки обліку витрат на турбогенератор ТГВ-325-2АУ3, зав.замовлення 22803, на виробництво у ІV квартал 2012 року позивачем списано 5846688 грн. (за жовтень - 1930128,83 грн., за листопад - 2098734,30 грн., за грудень - 1817825,08 грн. (1840339,80 грн. - 22514,72 грн.).

Колегія суддів вважає вірним твердження суду першої інстанції, що за спірними правовідносинами коефіцієнт (питома вага витрат) визначається як відношення витрат за звітний період до загального запланованого розміру витрат (К = 5846688/46393408=0,126), а доходи - як добуток коефіцієнта (питомої ваги витрат) та ціни контракту (розмір загального очікуваного доходу) (Д= 0,126 х 82134199=10348909 грн.)

Розпорядженням № 354д від 02.08.2012 року ДП завод "Електроважмаш" зменшено розмір витрат на виробництво турбогенератора ТГВ-325-2АУ3, зав.замовлення 22803 у ІІІ кварталі 2012 року на 8657803 грн. та перенесено дані витрати на виробництво аналогічного агрегату на виконання іншого заводського замовлення по іншому договору. Витрати на виконання контракту № 117/11 від 12.12.2011 року у ІІІ кварталі 2012 року зменшено на 8657803 грн. (а.с.157-161, т.7, а.с.228-233, т.9).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність посилань податкового органу на порушення ДП завод "Електроважмаш" пункту 135.1 статті 135, пункту 137.3 ст. 137 Податкового кодексу України за контрактом № 117/11 від 12.12.2011 року, укладеним між ДП завод "Електроважмаш" та ЗАО "Десна" (м. Подільськ, Російська Федерація).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 08.01.2014 року № НОМЕР_1 в частині збільшення суми грошового зобов'язання в розмірі 569190,00 грн. та штрафних санкцій в розмірі 284595,00 грн. підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині задоволенню.

Отже, переглянувши постанову суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при її прийнятті суд першої інстанції у повному обсязі з'ясував обставини справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Харкові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2015р. по справі № 820/736/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст ухвали виготовлений 15.06.2015 р.