Справа № 2а/2370/7557/2011
Суддя: Л.В.Трофімова
Дата ухвалення: 2011-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2011 року Справа № 2а/2370/7557/2011

15.11.11

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Трофімової Л.В.,

при секретарі Солосі О.В.,

за участю: позивача не зявився, представника відповідача ОСОБА_1 за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Монастирищенському районі Черкаської області про визнання неправомірними дій субєкта владних повноважень та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до УПФУ в Монастирищенському районі Черкаської області про визнання неправомірними дій субєкта владних повноважень та стягнення коштів.

Позов обґрунтовано тим, що наказом від 26 квітня 2011 року позивач була звільнена з посади провідного спеціаліста з кадрів та діловодства УПФУ в Монастирищенському районі Черкаської області у звязку із невідповідністю займаній посаді за станом здоровя, що перешкоджає продовженню даної роботи, на підставі пункту 2 статті 40 Кодексу законів про працю України. На день звільнення строк державної служби у позивача становив 12 років 9 днів. У звязку із звільненням, позивач звернулася із заявою до УПФУ в Монастирищенському районі Черкаської області з проханням виплатити грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів. Однак, відповідач відмовив у виплаті грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів у порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про державну службу», посилаючись на розяснення Головного управління державної служби України від 22 березня 2011 року № 1960/13-11 щодо відсутності правових підстав для виплати грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу", оскільки вказана допомога виплачується тільки у разі звільнення працівника з посади державного службовця у звязку з виходом державного службовця на пенсію державного службовця. Позивач вважає дії відповідача протиправними і такими, що порушують її права, що гарантовані Конституцією та законами України.

Вважаючи дії субєкта владних повноважень протиправними позивач просила задовольнити її вимоги та:

- визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Монастирищенському районі Черкаської області щодо відмови ОСОБА_2 у виплаті 10 місячних посадових окладів відповідно до посадового окладу, який позивач отримувала, обіймаючи посаду провідного спеціаліста з кадрів та діловодства;

- зобовязати управління Пенсійного фонду України в Монастирищенському районі Черкаської області видати наказ по управлінню щодо нарахування та виплати грошової допомоги ОСОБА_2 у розмірі 10 посадових окладів у відповідності до статті 37 Закону України «Про державну службу»;

- стягнути з управління Пенсійного фонду України в Монастирищенському районі Черкаської області на користь ОСОБА_2 10 місячних посадових окладів відповідно до посадового окладу, який позивач отримувала, обіймаючи посаду провідного спеціаліста з кадрів та діловодства управління Пенсійного фонду України в Монастирищенському районі Черкаської області 9 600 (девять тисяч шістсот) грн.;

- звернути постанову до негайного виконання в частині стягнення грошової допомоги у сумі 9 600 (девять тисяч шістсот) грн.;

- стягнути з відповідача витрати, понесені позивачем за звернення до суду у сумі 99 грн. 40 коп. (3 грн. 40 коп. судовий збір та 96 грн. держмито із суми заявлених майнових вимог).У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги у повному обсязі.

Позивач у судове засідання не зявилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі за наявними матеріалами у справі.

Представник відповідача позов не визнав повністю та пояснив, що право на виплату державному службовцю 10 посадових окладів виникає на підставі припинення службово-трудових відносин у звязку з виходом на пенсію. Оскільки позивач звільнена з займаної посади на підставі пункту 2 статті 40 КЗпП України, тому відповідачем було відмовлено ОСОБА_2 у виплаті грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 обіймала посаду провідного спеціаліста з кадрів та діловодства УПФУ в Монастирищенському районі Черкаської області. Наказом №14-О від 26.04.2011р. позивач була звільнена згідно з пунктом 2 статті 40 КЗпП України у зв'язку з виявленою невідповідністю займаній посаді за станом здоров'я та виходом на пенсію відповідно до статті 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» від 16 грудня 1993 року №3721-XII (надалі за текстом Закон №3721-XII (а.с.24)).

Судом встановлено, що зазначені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача (а.с.33-35). У день звільнення ОСОБА_2 було видано належно оформлену трудову книжку, копію наказу про звільнення та проведено розрахунок з виплатою вихідної допомоги. Проте, при звільненні ОСОБА_2 не було виплачено грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів.

Згідно з довідкою УПФУ в Монастирищенському районі Черкаської області від 14.06.2011р. №4414/03 ОСОБА_2 призначено пенсію державного службовця з 27.04.2011р. (а.с.25).

14.06.2011р. після призначення пенсії позивач звернулась до відповідача з заявою про виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних посадових окладів відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу»від 16 грудня 1993 року №3723-XII (надалі за текстом Закон №3723-XII ) (а.с. 22).

УПФУ в Монастирищенському районі Черкаської області листом від 11.07.2011р. №5035/04 відмовлено позивачеві у виплаті грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів у порядку передбаченому статтею 37 Закону №3723-XII. Обґрунтовуючи свою відмову у виплаті грошової допомоги, відповідач послався на те, що згідно розяснення Головного управління державної служби України від 22.03.2011 №1960/13-11 грошова допомога у розмірі 10 місячних посадових окладів відповідно до статті 37 Закону №3723-XII виплачується тільки у разі звільнення працівника з посади державного службовця у звязку з виходом державного службовця на пенсію державного службовця. Крім того, статтею 37 Закону №3723-XII не встановлено право на отримання вищевказаної грошової допомоги державним службовцем, трудові відносини з яким припинено відповідно до пункту 1 або 2 статті 40 КЗпП України (а.с. 23).

Така відмова відповідача у виплаті позивачу грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів є неправомірною з таких підстав.

Відповідно частини першої статті 21 Закону №3721-XII особам передпенсійного віку, трудовий договір з якими було розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією, перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників, а також виявленою невідповідністю працівника займаній посаді за станом здоров'я, гарантується право на достроковий вихід на пенсію за півтора року до встановленого законодавством строку, якщо вони мають страховий стаж для чоловіків - 25 років, для жінок - 20 років, а для осіб, які мають право на пенсію на пільгових умовах, - стаж роботи, що дає право на цей вид пенсії.

Частиною другою статті 37 Закону №3723-XII (у редакція, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Згідно з частиною тринадцятою статті 37 Закону №3723-XII державним службовцям у разі виходу на пенсію при наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачується грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів.

Із системного аналізу наведених правових норм вбачається, що виплата грошової допомоги повязується з двома умовами: виходом на пенсію і стажем державної служби не менш як 10 років.

Також слід відмітити, що норми статті 37 Закону №3723-XII не передбачено виключень або обмежень щодо виплати грошової допомоги у разі звільнення особи за статтею 40 КЗпП України або будь-якою іншою.

Таким чином, суд дійшов висновку, що не існує визначених законом підстав для відмови позивачці у виплаті грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів за наявних обставин, оскільки позивач приймала присягу державного службовця(а.с.33), має передпенсійний вік 10.10.1957р. народження(а.с.8), стаж державної служби понад 12 років(а.с.24).

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»передбачено, що при припиненні трудового договору вихідна допомога виплачується у випадках і розмірі, передбачених як статтею 44 КЗпП України, так і іншими нормами, зокрема статтею 37 Закону №3723-XII. Працівникові, який звільняється за станом здоров'я, вихідна допомога на підставі статті 44 КЗпП України (а працівникам, які перебували на державній службі на підставі статті 37 Закону №3723-XII) виплачується в тому разі, коли трудовий договір із ним розривається з ініціативи роботодавця за пунктом 2 статті 40 КЗпП України.

Судом також враховується, що право на достроковий вихід на пенсію за півтора року до встановленого законодавством строку у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді за станом здоровя відповідно до статті 21 Закону №3721-XII є додатковою соціальною гарантією з боку держави для певної категорії громадян. Використання особою такої додаткової гарантії не може бути підставою для позбавлення особи інших належних їй соціальних гарантій, встановлених іншими законами, у тому числі за статтею 37 Закону №3723-XII.

Аналогічна позиція викладена у відповіді Міністерства праці та соціальної політики України від 21.02.2011 року №100/13/155-11 на звернення позивачки. У силу частини 1 пункту 41, частини 4 пункту 45 Положення про Міністерство праці та соціальної політики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, до повноважень вказаного міністерства належить надання консультацій щодо застосування законодавства про працю.

Звільнення позивача із займаної посади з підстав пункту 2 статті 40 КЗпП України у звязку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоровя, який перешкоджає продовженню даної роботи, достроково за умови наявності у неї стажу державної служби понад 10 років та на пенсію не є перешкодою для виплати їй грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів.

Судом встановлено, що при звільненні з державної служби позивач мала стаж державної служби понад 12 років 9 календарних днів (наказ про звільнення ОСОБА_2 від 26.04.2011р. №14-О (а.с.15), крім того, зазначений факт не оспорювався представником відповідача у судовому засідання, посадовий оклад позивача згідно листа відповідача від 14.11.2011р. №7554/05 становив 960 грн. (а.с. 63) та після звільнення позивач стала на облік до УПФУ в Монастирищенському районі Черкаської області (довідка УПФУ в Монастирищенському районі Черкаської області від 14.06.2011р. №4414/03 а.с. 36).

Тобто, у даному випадку для позивача настали юридичні факти, необхідні для виплати грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів відповідно до статті 37 Закону №3723-XII.

Отже, ОСОБА_2 має всі підстави для виплати їй грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів, що становить 9 600 грн.

Розяснення Головного управління державної служби України від 22.03.2011р. № 1960/13-11 щодо деталізації наявної умови виходу на пенсію не може бути підставою для відмови у виплаті коштів, оскільки нормативно-правовим актом є - офіційний письмовий документ, прийнятий уповноваженим на це суб'єктом нормотворення у визначеній законодавством формі та за встановленою законодавством процедурою, спрямований на регулювання суспільних відносин, що містить норми права, має неперсоніфікований характер і розрахований на неодноразове застосування. Наведене положення, закріплено пунктом 1.4 Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2005 № 34/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 квітня 2005 р. за № 381/10661. З цих же підстав, дане розяснення Головного управління державної служби не можна розцінювати і як вказівку державної установи обовязкову для виконання іншим субєктом владних повноважень, яким є УПФУ в Монастирищенському районі Черкаської області.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно відмовлено ОСОБА_2 у виплаті грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів, згідно із частиною тринадцятою статті 37 Закону №3723-XII.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав належних доказів, якими би підтверджувалась правомірність не виплати позивачу грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів згідно статті 37 Закону №3723-XII з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Отже, вимоги позивача про визнання незаконними дій відповідача в частині невиплати ОСОБА_2 грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів та стягнення на користь позивача грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів відповідно до посадового окладу, що позивач отримувала, обіймаючи посаду провідного спеціаліста з кадрів та діловодства управління Пенсійного фонду України в Монастирищенському районі Черкаської області у сумі 9 600 підлягають задоволенню.

Між тим, у разі задоволення адміністративного позову за приписами статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд, зокрема, може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. У цьому контексті суд зазначає, що вимога позивача стосовно зобовязання управління Пенсійного фонду України в Монастирищенському районі Черкаської області видати наказ по управлінню щодо нарахування та виплати грошової допомоги ОСОБА_2 у розмірі 10 посадових окладів у відповідності до статті 37 Закону №3723-XII підлягає частковому задоволенню, позаяк суд не втручається у діяльність органів виконавчої влади при відправленні судочинства.

Дослідивши обставини і докази адміністративної справи, проаналізувавши вищезазначені правові норми, виходячи з меж заявлених позовних вимог та з урахуванням положень зазначеної статті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає до часткового задоволення.

Згідно частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 11, 86, 89, 94, 159, 162, 256 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Монастирищенському районі Черкаської області щодо відмови ОСОБА_2 у виплаті грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів відповідно до посадового окладу, який позивач отримувала, обіймаючи посаду провідного спеціаліста з кадрів та діловодства управління Пенсійного фонду України в Монастирищенському районі Черкаської області.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Монастирищенському районі Черкаської області розглянути питання щодо видачі наказу по управлінню про нарахування та виплату ОСОБА_2 грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів у відповідності до статті 37 Закону України «Про державну службу».

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в Монастирищенському районі Черкаської області на користь ОСОБА_2 грошову допомогу у розмірі 10 місячних посадових окладів відповідно до посадового окладу, який позивач отримувала, обіймаючи посаду провідного спеціаліста з кадрів та діловодства управління Пенсійного фонду України в Монастирищенському районі Черкаської області у сумі 9 600 (девять тисяч шістсот) грн.

Стягнути з державного бюджету України на користь ОСОБА_2 (19100, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати із сплати судового збору у сумі 1 (одна) грн. 70 коп. та державного мита у сумі 96 (девяносто шість) грн.

Постанову у частині виплати ОСОБА_2 грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів у сумі 9 600 (девять тисяч шістсот) грн. допустити до негайного виконання.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, що може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складання постанови в повному обсязі. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Постанова складена у повному обсязі 21 листопада 2011р.

Суддя Л.В.Трофімова