Справа № 2-а-1478/11/2211
Суддя: Стасюк Р. М.
Дата ухвалення: 2011-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1478/11/2211
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2011 року суддя Нетішинського міського суду Хмельницької області Стасюк Р.М., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Нетішин Хмельницької області про визнання дій субєкта владних повноважень неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок державної та додаткової пенсії, -,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в місті Нетішин Хмельницької області про нарахування пенсії як інваліду ІІІ групи Чорнобильської катастрофи державної та додаткової пенсій, виплата яких передбачена статтями 50, 54 Закону від 28 лютого 1991 р. «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». В позовній заяві зазначає, що як інвалід 3 групи ( довічно ) внаслідок захворювання, повязаного наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, має право отримувати державну та додаткову пенсії, передбачені статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 07.06.2011р. позивач звернулася до відповідача з вимогою нарахувати їй пенсію у вищевказаних розмірах, але УПФ відмовляється здійснити перерахунок пенсій відповідно до зазначеного Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тому просить визнати дії відповідача неправомірними і зобовязати його усунути зазначені порушення, провівши відповідні перерахунки з 01.02.2010 року та забезпечити їх виплату в зазначених розмірах до зміни в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч.4 ст.183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідачем - Управлінням ПФУ в м. Нетішині надано письмові заперечення проти позову, в яких відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, пояснивши, що виплата пенсій для позивача здійснюється відповідно до чинного законодавства.

Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 20.06.2011 року відновлено строк звернення до суду позивачки з вимогами за період з 01.02.2010 року по 19.12.2010 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є інвалідом 3 групи довічно з 18.03.1998 року, що стверджується наявною в матеріалах справи копією довідки МСЕ №280499; посвідченням серії А № 080454, внаслідок захворювання, повязаного із впливом аварії на Чорнобильській АЕС, має 1 категорію осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Отримує пенсію у менших розмірах, ніж це передбачено ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, передбачену ст. 50 цього Закону.

Суд вважає, що нарахування і виплата пенсії позивачу здійснювалась з порушенням вимог чинного законодавства за таких міркувань.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 .02.1991 року, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про Державний бюджет на відповідний рік».

Суд вважає, що позивачем доведено ті обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги про зобов'язання зробити перерахунок пенсії відповідно до норм статті 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а відповідачем не доведена правомірність своїх дій.

При розрахунку державної та додаткової пенсії, передбачених статтями 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в Законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначені підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії І та у зв'язку з втратою годувальника. Частиною 4 зазначеної статті, визначено, що в усіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по ІІI групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком.

Статтею 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що особам, віднесеним до категорії 1 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідних розмірах, зокрема Інвалідам ІІІ групи 50 відсотків мінімальної пенсії за віком. Виплата додаткової пенсії відповідно до статті 53 зазначеного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року № 523, яка є чинною і її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають положенням ст. 50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до вимог ч.3 ст.46 Конституції України, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із законом про Державний бюджет на відповідний рік і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином, вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком згідно до статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом.

Згідно до статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у разі збільшення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії , визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового прожиткового мінімуму.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача який вважає, що обчислення пенсій має проводитися виходячи з розміру постановою КМ України від 16 липня 2008 року № 654. При цьому УПФ посилається на ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно з якою порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала через захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначається Кабінетом Міністрів України, та що застосування щодо спірних правовідносин ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суперечить вимогам її ч. 3, згідно з якою мінімальний розмір пенсії за віком, установлений абзацом 1 частиною 1 тієї самої статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно із цим Законом.

Положення частини 3 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» стосовно застосування розміру мінімального розміру пенсії за віком встановленого частиною 1 цієї статті тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, на думку суду не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обчислення інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами суд як зазначалось вище вважає, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосуванню при обчисленні величини мінімальної пенсії за віком, підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Згідно із Законом України від 28.12.2007 року „Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України тексти ч.4 ст.54 та ст.50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи діяли в новій редакції.

Вищенаведена редакція ч.4 ст.54 та ст.50 Закону України „ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка є чинною, була відновлена з 22.05.2008 року в звязку із прийняттям Конституційним Судом рішення від 22.05.2008 року №10-рп/2008 року про визнання неконституційними змін внесених Законом України від 28.12.2007 року „Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України.

Згідно частини 2 статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про пропущення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином дії управління Пенсійного фонду України в м. Нетішин, Хмельницької області щодо нарахування державної та додаткової пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2010 року, передбаченої Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи із розміру відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 року за № 654 є неправомірними, оскільки Закон України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має вищу юридичну силу, ніж Постанови Кабінету Міністрів України.

Враховуючи положення абзацу девятого частини 1 статті 256 КАС України, відповідно до якого, негайно виконуються постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження, постанова суду підлягає негайному виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.50, 54, ч.3 ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст.ст. 2, 6, 8, 9, 11, 69-71, 79, 86, 94, 158-163, 167,183-2, 256 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в місті Нетішин Хмельницької області, щодо відмови нарахування державної та додаткової пенсії ОСОБА_1 у розмірі, передбаченому статтями 50,54, ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в місті Нетішин Хмельницької області здійснити перерахунок державної і додаткової пенсії та провести виплату недоплаченої пенсії ОСОБА_1, виходячи із збільшеного розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а саме з розрахунку 6 мінімальних розмірів державної пенсії за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50% від зазначеного мінімального розміру державної пенсії за віком, передбаченим статтями 50, 54, ч.3 ст.67 ЗаконуиУкраїни «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.02.2010 року до втрати такого права.

Постанова суду підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною. У разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, ухвала суду апеляційної інстанції по такій справі є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_2 Р. М.

Відповідно до ст. 99 КАС України (в новій редакції) строк для звернення до адміністративного суду встановлений у шість місяців, а тому, нарахування недоплаченої суми пенсії позивачеві, повинно здійснюватись у межах даного строку, тобто за 6 місяців. Вимоги, які виходять за межі встановленого строку, задоволенню не підлягають.

Так як правовою підставою для звернення до адміністративного суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів, то право на позов у особи виникає лише після порушення відповідачем її права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні.

Частиною 2 ст. 99 КАС України встановлено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

З огляду на дану норму, внаслідок пропущення строків звернення до адміністративного суду для позивача наступають негативні юридичні наслідки.

В даному випадку, судом не встановлено поважності пропущеного строку звернення до суду позивачем. Також останнім вимога щодо поновлення пропущеного ним строку позовної давності не висувалась, в звязку з чим суд знаходить обґрунтованими підстави для відмови в задоволенні позову щодо здійснення перерахунку заборгованості, яка утворилася з 01.02.2010 року з підстав пропуску строку позовної давності, та у завязку з цим відмовити в задоволенні цієї частини позовних вимог.

Заперечуючи проти позову, відповідач просить відмовити у його задоволенні ще і за тих підстав, що позивачем пропущений строк на звернення до суду. Проте судом встановлено, що позивачка звернулася до суду у межах шестимісячного строку, встановленого ст.99 КАС України, оскільки відповідь від УПФУ стосовно мотивів відмови у здійсненні перерахунку датована 20.09.2010 р. й надіслана позивачці поштою, відповідно про порушення її прав позивачці стало відомо лише після отримання відповіді.