Справа № 640/3819/15-а
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 р.Справа № 640/3819/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 07.04.2015р. по справі № 640/3819/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА

02.03.2015 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова (надалі по тексту УПФУ в Київському районі м. Харкова, відповідач), в якому просила суд поновити пропущений строк звернення до суду; зобовязати відповідача виплатити грошові кошти в розмірі 979 грн. 82 коп., нараховані у відомостях УПФУ в Київському районі м. Харкова в листопаді 2011 р.; зобовязати враховувати понаднормовий стаж 41 рік після 09.01.2014 року; зобовязати УПФУ в Київському районі м. Харкова поновити пожиттєвий коефіцієнт 1,108 пожиттєво; зобовязати УПФУ в Київському районі м. Харкова провести перерахунок, нарахування та виплатити позивачеві недоплачені щомісячно грошові кошти пенсії з дня пониження пожиттєвого коефіцієнта заробітної плати з 01.01.2004 року по теперішній час з поновленим пожиттєвим коефіцієнтом 1,108 і в подальшому виплачувати пенсію з пожиттєвим показником заробітної плати 1,108 і з 09.01.2014 р. з понаднормовим стажем 41 рік і дотриманням законодавства і Конституції України.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 07.04.2015 р. по справі № 640/3819/15-а в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова про зобовязання вчинити певні дії відмовлено в повному обсязі.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції постанову Київського районного суду м. Харкова від 07.04.2015 р. по справі № 640/3819/15-а скасувати, вимоги про виплату коштів «Дітям війни» - залишити без розгляду, адміністративний позов в іншій частині задовольнити.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не зявилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Колегія суддів зазначає, що позивачем в апеляційній скарзі заявлено клопотання про залишення без розгляду позовної заяви в частині зобовязання УПФУ в Київському районі м. Харкова виплатити позивачеві нараховані суми коштів як особі, яка належить до категорії дітей війни.

З приводу подання вищезазначеного клопотання, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Клопотання - це прохання особи, яка бере участь у справі, щодо вчинення судом певної процесуальної дії. Клопотання заявляються в усній формі та можуть бути про дубльовані у письмовій формі.

Відповідно до ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України клопотання осіб, які беруть участь у справі, вирішуються судом негайно після того, як буде заслухана думка інших присутніх у судовому засіданні осіб, які беруть участь у справі, про що постановляється ухвала.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст.155 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо надійшло клопотання позивача про відкликання позовної заяви.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 203 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Отже, приймаючи до уваги вищенаведене, колегія суддів вважає за можливе на підставі п. 5 ч.1 ст. 155 Кодексу адміністративного судочинства України заяву позивача про відкликання позовної заяви прийняти, постанову суду першої інстанції від 07.04.2015 р. по справі № 640/3819/15-а скасувати, позовні вимоги ОСОБА_1 до УПФУ в Київському районі про зобовязання виплатити грошові кошти в розмірі 979 грн. 82 коп., нараховані у відомостях УПФУ в Київському районі м. Харкова в листопаді 2011 р., залишити без розгляду.

Щодо позовних вимог про зобовязання враховувати понаднормовий стаж 41 рік після 09.01.2014 року; зобовязати УПФУ в Київському районі м. Харкова поновити по життєвий коефіцієнт 1,108 пожиттєво, провести перерахунок, нарахування та виплатити позивачеві недоплачені щомісячно грошові кошти пенсії з дня пониження по життєвого коефіцієнта заробітної плати з 01.01.2004 року по теперішній час з поновленим по життєвим коефіцієнтом 1,108 і в подальшому виплачувати пенсію з пожиттєвим показником заробітної плати 1,108 і з 09.01.2014 р. з понаднормовим стажем 41 рік та дотриманням законодавства і Конституції України колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова та з 01.08.1991 року отримує пенсію за віком (а.с.12).

Розпорядженням УПФУ в Київському районі м. Харкова № 066/001 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.08.1996 р. по постанові Кабінета Міністрів України № 831 від 26.07.1996 р. та у звязку з проведенням грошової реформи за Указом Президента України № 762/96 від 25.08.1996 р. з 02.09.1996 р. (вид пенсії пенсія за віком при повному стажі; встановлено пенсію в розмірі (коефіцієнт 1,108) з 01.08.19996 р. 4986000 крб., з 02.09.1996 р. 49,86 грн. (а.с.50).

Також судом першої інстанції встановлено, що позивач, отримуючи пенсію, продовжувала працювати та була звільнена за власним бажанням 01.01.2014 року, що підтверджується записом в її трудовій книжці.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач 09.01.2014 року позивач звернулась до УПФУ в Київському районі м. Харкова із заявою про перерахунок пенсії у звязку зі звільненням з роботи (а.с.16).

16.05.2014 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою, в якій просила переглянути нарахування пенсії з дня виходу на пенсію або підтвердити правильність її нарахування, зазначивши, що стаж роботи позивача складає 61 рік, розмір пенсії складає 1171,39 грн., пожиттєвий коефіцієнт (коефіцієнт заробітної плати) складає 1,108 (а.с.17).

Листом № 829/Б-14 від 13.06.2014 р. ОСОБА_1 повідомлено, що позивач отримує пенсію за віком за нормами Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Пенсію обчислено із середньомісячної заробітної плати 1048 грн. 89 коп. при страховому стажі 59 років 7 місяців 3 дні. Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням коефіцієнту 1,35 дорівнює 0,75 (максимальний). Основний розмір пенсії становить 786 грн. 67 коп. (1048 грн. 89 коп. * 0,75), загальний розмір пенсії складає 1342 грн. 50 коп. (786,67 грн. основний розмір пенсії, 162,33 грн. доплата до прожиткового мінімуму, 306,80 грн. доплата за понаднормативний стаж (786,67 грн. * 39%), 66,43 грн. підвищення дітям війни, 20,33 грн. доплата з 01.05.2012 р. по Постанові КМУ від 23.04.2012 р. № 327. Вказано, що пенсія обчислена згідно вимог чинного законодавства (а.с.18).

21.11.2014 р. позивач звернулась до УПФУ в Київському районі м. Харкова із заявою про перерахунок пенсії по стажу та розяснити причини виникнення розбіжностей у стажі. Так, за підрахунками позивача, її стаж складає 61 рік, в тому числі 41 рік понаднормового стажу, а за даними відповідача 59 років 7 місяців 3 дні, та 39 років понаднормового стажу (а.с.26).

Листом № 276/Б-7 від 04.12.2014 р. відповідач розяснив, що оскільки на момент звернення за перерахунком пенсії згідно із абз. 3 частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням періодів страхового стажу, набутого після попереднього перерахунку пенсії, у позивача виникло через два роки після останнього перерахунку пенсії, тобто при зверненні після 14.08.2014 р. Право на перерахунок пенсії від стажу та заробітної плати відповідно до абзаців 1 та 2 частини 4 статті 42 цього Закону позивач отримає у разі, якщо її страховий стаж після 01.08.2012 року буде становити не менше як 24 місяці. Констатовано, що 09.01.2014 р. позивач звернувся до Управління із заявою про перерахунок пенсії у звязку зі звільненням з роботи. Оскільки на момент звернення за перерахунком пенсії як непрацюючій особі права на перерахунок пенсії від стажу позивач не мав, заяву для цього перерахунку не надавав, розпорядженням відділу з призначення пенсії було проведено лише перерахунок пенсії від прожиткового мінімуму з 02.01.2014 р., при цьому показники стажу та заробітної плати залишилися незмінними. Вказано, що позивач не позбавлений права звернутися до УПФУ в Київському районі м. Харкова із заявою про зарахування до страхового стажу періодів, за які сплачено страхові внески, у відповідності із абз. 3 частини 4 статті 42 Закону (а.с.27-31).

Не погодившись з діями відповідача щодо нарахування пенсії, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом про зобовязання УПФУ в Київському районі м. Харкова враховувати понаднормовий стаж 41 рік після 09.01.2014 року, поновити пожиттєвий коефіцієнт 1,108 та провести перерахунок, нарахування та виплатити позивачеві недоплачені щомісячно грошові кошти пенсії з дня пониження пожиттєвого коефіцієнта заробітної плати з 01.01.2004 року по теперішній час з поновленим пожиттєвим коефіцієнтом 1,108 і в подальшому виплачувати пенсію з вказаним коефіцієнтом на рівні 1,108 і з 09.01.2014 р. - з понаднормовим стажем 41 рік і дотриманням законодавства і Конституції України.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 99 Закону України «Про пенсійне забезпечення» перерахунок пенсій, призначених за раніше діючим законодавством, провадиться із середньомісячного заробітку за останніх 24 або будь-які 60 місяців перед призначенням пенсії, або перед введенням в дію цього Закону, або з заробітку, з якого було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, із застосуванням статей 64-67 цього Закону.

Згідно зі ст. 64 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсії обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, що визначається відповідно до статей 65-67 цього Закону, який громадяни одержували перед зверненням за пенсією.

Як встановлено статтею 65 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, що діяла на момент набрання чинності цим законом) середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсій береться (за вибором того, хто звернувся за пенсією): за 24 останніх календарні місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців роботи протягом всієї трудової діяльності перед зверненням за пенсією, незалежно від наявних перерв у роботі. Середньомісячний заробіток за 24 календарних місяці і за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми заробітку за 24 календарних місяці роботи підряд (перед зверненням за пенсією) чи за 60 календарних місяців роботи підряд (протягом всієї трудової діяльності) відповідно на 24 чи 60.

Колегія суддів зазначає, що Законом України «Про пенсійне забезпечення» не було передбачено розрахунку коефіцієнтів заробітної плати. Розрахунок пенсії позивача в період з 01.10.1992 р. по 01.09.1996 р. проводився із середнього заробітку 1254 крб., в період з 02.09.1996 р. по 31.12.2003 р. із середнього заробітку 0,01254 грн.

Пунктом 1 постанови від 26.07.1996 р. № 831 «Про підвищення розмірів пенсій, призначених до 1 серпня 1996 року, та порядок обчислення пенсій, що призначаються після 1 серпня 1996 року» збільшено з 1 серпня 1996 р. в 1,108 рази пенсії, призначені органами соціального захисту населення відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" і "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" з урахуванням передбачених чинним законодавством надбавок (підвищень), додаткової пенсії.

Таким чином, на коефіцієнт 1,108 одноразово підвищувалися усі пенсії, призначені органами соціального захисту населення відповідно, зокрема, до Закону України "Про пенсійне забезпечення", в тому числі й позивача по справі.

На коефіцієнт, визначений постановою Кабінету Міністрів України № 831 від 26.07.1996 р., підвищувався основний розмір пенсії, розрахований з урахуванням попередніх коефіцієнтів підвищення пенсії, а не встановлювався коефіцієнт заробітної плати, як вважає позивач.

При цьому, колегія суддів вказує на помилковість твердження позивача про те, що коефіцієнт 1,108 було встановлено для її пенсії пожиттєво, оскільки з наявної в матеріалах справи копії розпорядження № 066/001, яким проведено перерахунок пенсії позивача по постанові Кабміну № 831 від 26.07.1996 р., позивачеві встановлено пожиттєво пенсію в розмірі 4986000 крб. (з 02.09.1996 р. 49,86 грн.), а не пожиттєво коефіцієнт 1,108.

Наступне підвищення розміру пенсії позивача відбулося згідно з пп. «б» п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 19.08.1999 р. № 1528, відповідно до якого встановлено, що з 1 вересня 1999 р. пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", перераховуються в такому порядку: пенсії (крім пенсій, зазначених у підпункті "а" цього пункту) без урахування передбачених законодавством надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги підвищуються в 1,1 рази і виплачуються в межах максимальних розмірів пенсій, зазначених у пунктах 2 і 3 цієї постанови.

Наступне поетапне підвищення розміру пенсії відбувалося відповідно до пп. «б» п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 10.11.2000 р. № 1686 (в частині, що стосується призначення пенсій із заробітку, одержуваного до 1991 року) (коефіцієнти 1, 22 та 1,11), п.1 постанови КМУ від 14.03.2001 р. № 227 (коефіцієнт 1,4), п.1 постанови КМУ від 27.06.2011 р. № 741 (в частині, що стосується призначення пенсій із заробітку, одержаного до 1992 року) (коефіцієнт 1,2283), пп. «в» п.1 постанови КМУ від 19.12.2001 р. № 1706 (коефіцієнт 1,10256), пп. «в» п. 1 постанови КМУ від 13.03.2002 р. № 279 (коефіцієнт 1,1), пп. «б» п.4 постанови КМУ від 15.04.2003 р. № 544 (коефіцієнт 1,05708).

Отже, в період з 1996р. по 2003 р. коефіцієнти підвищення пенсій запроваджувались Кабінетом Міністрів України для всіх пенсіонерів і відповідачем самостійно не змінювались.

Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 01.01.2004 р. докорінно змінено принцип нарахування пенсій із застосуванням коефіцієнтів стажу та заробітної плати кожного окремого пенсіонера. При цьому застосування коефіцієнтів підвищення пенсій, встановлених постановами Кабінету Міністрів України в період дії Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 01.01.1992 р. по 31.12.2003 р. не проводиться.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зобовязання УПФУ в Київському районі м. Харкова поновити пожиттєвий коефіцієнт 1,108, провести перерахунок, нарахування та виплатити позивачеві недоплачені щомісячно грошові кошти пенсії з дня пониження пожиттєвого коефіцієнта заробітної плати з 01.01.2004 року з поновленим пожиттєвим коефіцієнтом 1,108 і в подальшому виплачувати пенсію з пожиттєвим показником заробітної плати 1,108.

Щодо позовних вимог про зобовязання відповідача враховувати понаднормовий стаж 41 рік після 09.01.2014 року, та в подальшому виплачувати пенсію з понаднормовим стажем 41 рік, колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів зазначає, що на даний час пенсію ОСОБА_2П. обчислено за нормами Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Питання проведення перерахунку пенсій урегульовано статтею 42 цього Закону.

Зокрема, частиною 4 цієї статті встановлено, що у разі, якщо застрахована особа після призначення пенсій продовжувала працювати (що має місце у випадку позивачки) перерахунок пенсії проводиться з з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через 2 роки після призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї статті, здійснюється не раніше дня, що настає за днем, по який обчислено страховий стаж під час попереднього перерахунку пенсії.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи листа УПФУ в Київському районі м. Харкова від 04.12.2014 р. № 276/Б-7) та не заперечується позивачем по справі, 14.08.2012 року (в період, коли позивач ще працювала), ОСОБА_1 зверталась до УПФУ в Київському районі м. Харкова із заявою про перерахунок пенсії від стажу. Розпорядженням відповідача позивачеві було проведено перерахунок пенсії як працюючій особі виходячи зі страхового стажу 59 років 7 місяців 03 дні (а.с.27).

Тобто, з урахуванням положень ст.42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», позивач набула права на перерахунок пенсії з урахуванням періодів страхового стажу, набутого після попереднього перерахунку пенсії, через 2 роки після останнього перерахунку пенсії, - 14.08.2014 року.

Право на перерахунок пенсії від стажу та заробітної плати відповідно до абз.1, 2 ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» позивач отримає у разі, якщо її страховий стаж після 01.08.2012 року (дата, з якої проведено перерахунок пенсії за заявою від 14.08.2012 року) буде становити не менше як 24 місяці.

Разом з тим, після звільнення з роботи 09.01.2014 року ОСОБА_1 було подано заяву про перерахунок пенсії у звязку зі звільненням з роботи. Розпорядженням УПФУ в Київському районі м. Харкова було проведено лише перерахунок пенсії від прожиткового мінімуму з 02.01.2014 р., при цьому показники стажу та заробітної плати залишилися незмінними. Заяви про перерахунок пенсії як із заробітної плати, так і зі стажу позивачем не подавалось (а.с.13-14).

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що відповідачем не було порушено права позивача на перерахунок пенсії зі стажу та заробітної плати, а відтак, позовні вимоги про зобовязання відповідача враховувати понаднормовий стаж 41 рік після 09.01.2014 року, та в подальшому виплачувати пенсію з понаднормовим стажем 41 рік задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Київського районного суду м. Харкова від 07.04.2015 р. по справі № 640/3819/15-а підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до УПФУ в Київському районі про зобовязання виплатити грошові кошти в розмірі 979 грн. 82 коп., нараховані у відомостях УПФУ в Київському районі м. Харкова в листопаді 2011 р., із залишенням цієї частини позовних вимог без розгляду, а в іншій частині постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.41, п.5 ч.1 ст.155, ст.ст.160, 167, 195, 196, 203, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 07.04.2015 р. по справі № 640/3819/15-а скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова про зобовязання виплатити грошові кошти в розмірі 979 грн. 82 коп., нараховані у відомостях УПФУ в Київському районі м. Харкова в листопаді 2011 р.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова про зобовязання виплатити грошові кошти в розмірі 979 грн. 82 коп., нараховані у відомостях УПФУ в Київському районі м. Харкова в листопаді 2011 р. залишити без розгляду.

В іншій частині постанову Київського районного суду м. Харкова від 07.04.2015 р. по справі № 640/3819/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 16.06.2015 р.