Справа № 807/196/15
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2015-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 червня 2015 рокум. Ужгород№ 807/196/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.

при секретарі Лумей В.Г.

за участю:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: Ужгородська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Закарпатській області, представник - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання дій протиправними та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 05 червня 2015 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 11 червня 2015 року.

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області, якою просить: визнати незаконною та скасувати вимогу про сплату боргу № Ф - 15 ДПІ у м. Ужгород ГУ Міндоходів у Закарпатській області від 15.01.2015 року; притягнути до відповідальності посадових осіб за неправомірні вимоги: 1- шу податкову вимогу від 15.01.2014 року в сумі 1998,40 грн. та другу податкову вимогу від 15.01.2015 року в сумі 1152,10 грн. та зобов'язати відповідача виплатити позивачу витрати пов'язані з оскарженням вимог та завдану моральну шкоду.

Позов мотивовано тим, що в дотримання ст. 36 ПК України позивачка вчасно подавала до органів податкової служби податкові декларації та сплачувала нараховані суми, що підтверджується квитанціями.

В момент припинення підприємницької діяльності 10.07.2014 року ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про звернення громадян" звернулася із усною заявою про відсутність податкової заборгованості, на що отримала усну відповідь про те, що у неї заборгованість відсутня та є переплата в сумі 230,60 грн. за бюджетом вид 50 та 423,00 грн. нараховано переплати 21.07.2014 року за бюджетом вид 70 (цільові фонди).

Незважаючи на вищевикладене, 12.12.2014 року їй була направена вимога про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 1998,40 грн., яка в подальшому була оскаржена та вважається відкликаною податковим органом.

16.01.2015 року на адресу позивача надійшла податкова вимога від Ужгородської ОДПІ № Ф - 15 про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 1153,10 грн.

Позивачка вважає вищевказану вимогу незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з мотивів наведених у позовній заяві та просила суд задовольнити позов в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача заперечила проти задоволення позовних вимог, з мотивів викладених у письмових запереченнях та просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши подані позивачем документи та матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що фізична особа - підприємець ОСОБА_1 з 01.04.2012р. перебувала на спрощеній системі оподаткування (нарахування єдиного внеску проводилось в автоматичному режимі);

Згідно даних картки особового рахунку ФОП ОСОБА_1 станом на 01.01.2014р. переплата по сплаті єдиного внеску становила 939,04 грн., яка виникла за рахунок сплати авансових платежів.

Ужгородською ОДПІ відповідно до п.3 ч.1 ст.7, до ч. 8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» по картці особового рахунку 20.01.2014р. було проведено нарахування єдиного внеску в сумі 1218,67 грн., в результаті чого виник борг по сплаті єдиного внеску у сумі 279,63 грн. (різниця між нарахованими - 1218,67 грн. та авансовими - 939,04 грн.), який фізична особа-підприємець ОСОБА_1 сплатила 27.01.2014 року 423 грн.;

Відповідно до ст.25 Закону України від 08.07.2010р. №24б4-УІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» Ужгородська ОДПІ 14.03.2014 року прийняла рішення № 42/1703 про застосування 27,96 грн. штрафної санкції та нарахування 1,96 грн. пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску в сумі 279,63грн. за 2013 рік (граничний термін сплати настав 20.01.2014р.), а сплачено було 27.01.2014 року.

Ужгородська ОДПІ 07.04.2014р. провела нарахування 27,96грн. штрафної санкції та 1,96рн. пені (згідно вказаного рішення від 14.03.2014р. №42/1703) та погасила за рахунок наявної станом на 07.04.2014р. переплати, яка виникла за рахунок сплати авансових платежів.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 в 2014 році сплатила 2115 грн. єдиного внеску (27.01.2014 року - 423 грн., 25.02.2014 року - 423 грн., 19.03.2014 року - 423 грн., 17.04.2014 року - 423 грн., 20.05.2014 року - 423 грн.).

Ужгородська ОДПІ 22.04.2014р. провела нарахування 1267,95грн. єдиного внеску за І квартал 2014 року, 21.07.2014р. - 1267,95грн. єдиного внеску за II квартал 2014 року, 20.10.2014р. - 1267,95грн. єдиного внеску за III квартал 2014 року, в результаті чого 20.10.2014р. борг по єдиному внеску на думку відповідача становив 1998,40 грн.

В подальшому враховуючи вимоги ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та картку особового рахунку Ужгородська ОДПІ 05.12.2014 року сформувала та направила позиваці вимогу №Ф про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в сумі 1998,40 грн.

Однак, Ужгородська ОДПІ при формуванні вищевказаної вимоги від 05.12.2014р. № Ф не врахувала вимоги абз.5 ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (із змінами, внесеними Законом України від 13.05.2014р. №1258-УІІ), що у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

У відповідності до ч.3 ст.46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Судом встановлено, що у повідомленні Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_3 від 10.07.2014р. №443/06.4-15 (про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця) зазначено, що відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців 10 липня 2014 року внесено запис №2023974 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

Рішенням від 31.12.2014 року № 468/7/07-16-10-04-48 "Про результати розгляду скарги"

ГУ ДФС у Закарпатській області вимогу Ужгородської ОДПІ від 05 грудня 2014 року №Ф про сплату боргу (недоїмки) - скасовано та вважалася відкликаною з дня прийняття даного рішення, а скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково, зобов'язано Ужгородську ОДПІ сформувати та направити вимогу про сплату 1153,10грн. боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску.

Судом встановлено, що Ужгородською ОДПІ було сформовано та направлено ОСОБА_1 вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.01.2015 № Ф-15 на суму 1153,10 грн. із сплати єдиного внеску на загальнообов'язакове державне соціальне страхування.

Відповідно до п.1, п.2, п.3, п.5, п.6 ч.1 ст.1 Закону України від 08.07.2010р. № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" визначено, що у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні:

- єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхуванню в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках передбачених законодавством, прав, застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування;

- мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця;

- недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках; передбачених цим

Законом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Відповідно до абз.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (із змінами, внесеними Законом України від 13.05.2014р. №1258-УП, чинними з 07.07.2014р.) зняття з обліку платників єдиного внеску, зазначених в пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органами доходів і зборів на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, платників єдиного внеску - фізичних осіб - підприємців, - на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку.

Відповідно до п.1 ч.2, ч.4 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (із доповненнями, внесеними Законом України від 13.05.2014р. №1258-УП) платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов'язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у п.4 ч.1 ст. 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування - на суми, що визначаються такими платниками самостійна для себе та членів сім'ї, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, але не більше максимальної величині бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу.

Відповідно до п.11 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок для платників зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Відповідно до ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» фізичні-особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до абз.5 ч. 8 ст.9 цього Закону України (із змінами, внесеними Законом України від 13.05.2014р., чинними з 07.07.2014р.) періодом, за який платник єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої ст. 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації, припинені підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім, звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної, реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Відповідно до п.6.3 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску загальнообов'язкове державне соціальне страхування (затвердженої наказом Міністерством доходів і зборів України від 09.09.2013р. № 455, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.09.2013р. за №1622/24154) органи доходів і зборів надсилають платникам вимогу про сплату недоїмки, зокрема, у випадку, якщо платник має на кінець, календарного місяця недоїмку сплати єдиного внеску. Вимога формується на підставі даних особових рахунків платників суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Відповідно до п.1 р.IV Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 09 вересня 2013 року № 458, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25409.201; за №1646/24178 та чинного на момент формування вимоги від 05.12.2014р.) процедури щодо правильності нарахування та сплати єдиного внеску у зв'язку з припиненням платника єдине внеску органом доходів і зборів розпочинаються та проводиться, зокрема, в разі одержання відомостей державного реєстратора про внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення фізичної особи - підприємця щодо припинення нею підприємницької діяльності.

Відповідно до п.8 р.IV вищевказаного Порядку після надходження від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації припинення фізичної особи - підприємця із зазначенням номера та дати внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру, якщо на дату отримання такого повідомлення відсутній борг та закриті картки особових рахунків такого платника, орган доходів і зборів знімає платника єдиного внеску з обліку та вносить відповідні записи до реєстру страхувальників із зазначенням дати та підстави зняття з обліку. Датою зняття з обліку платника єдиного внеску є дата внесення запису до реєстру страхувальників. Дані про зняття з обліку платника єдиного внеску органом Доходів і зборів передаються до державного реєстратора, Пенсійного фонду України та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином враховуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку, що борг ФОП

ОСОБА_1 по єдиному внеску становить лише 1153,10грн. (1998,40-845,30,), оскільки Ужгородська ОДПІ, правомірно нарахувала 422,65 грн. єдиного внеску за липень 2014 року та неправомірно нарахувала 845,30грн. єдиного внеску за серпень, вересень 2014 року ФОП ОСОБА_1

Суд не може погодитися з вимогою позивача про виплату витрат пов'язаних з оскарженням вимог та завдану моральну шкоду з наступних підстав.

Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. № 4

обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, яким є ступінь вини заподіювана, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини.

Беручи до уваги те, що заборгованість наявна, то відсутній причинно - наслідковий зв'язок між діями та наслідками.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно зі ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладені обставини та враховуючи приписи ч.2 ст.71 КАС України, в силу яких в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову відповідач належними та допустимими доказами довів у суді правомірність прийняття вимоги про сплату боргу, а за таких обставин, на підставі вищенаведеного, суд приходить до переконання про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання дій протиправними та скасування вимоги - відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд в порядку та строки, встановлені ст.186 КАС України. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови (копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції).

СуддяП.П. Микуляк