Справа № 826/4642/15
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4642/15 Головуючий у 1-й інстанції: Кротюк О.В., Суддя-доповідач: Кобаль М.І.
У Х В А Л А

Іменем України

10 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кобаля М.І.,

суддів: Аліменка В.О., Епель О.В.

при секретарі: Хмарській К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві, Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Києва про повернення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі Позивач, УПФУ в Маньківському районі Черкаської області ) звернулась до суду із адміністративним позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві, Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Києва (далі Відповідачі) у якому просила стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві грошову суму у розмірі 19 088,92, яка була сплачена як збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Києва надати всі необхідні документи, які свідчать про те, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, була придбана у приватну власність позивачем вперше.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 квітня 2015 року в задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимог адміністративного позову в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши представника позивача, що прибув у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 04.06.2014 при реєстрації договору купівлі-продажу квартири №1610 від 04.06.2014 ОСОБА_2 здійснила сплату збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1% від вартості квартири на рахунок Головного управління Державної казначейської служби України.

Позивачем сплачено 1% - 19 088, 92 грн. збору на обов'язкове пенсійне страхування. З метою повернення вказаного збору, як особа, що придбала житло вперше, ОСОБА_2 звернулася з відповідною заявою до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві.

Листом №06-08/6839-19764 від 22.12.2014 Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві повідомило позивача про порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів.

Також, позивач звернулась з відповідною заявою до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Києва про повернення сплачених коштів, за наслідком розгляду якої листом 05.01.2015 заявника повідомлено про відсутність підстав для повернення коштів, оскільки позивачем не надано відповідних документів, що підтверджують придбання житла вперше.

Не погоджуючись з зазначеними діями відповідачів, позивач звернулась до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту порушеного права, оскільки саме оскарження рішення, дій/бездіяльності Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Києва та зобов'язання підготувати відповідне подання є належним способом захисту порушеного права.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1994 №400/97-ВР (далі по тексту - Закон) підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше є платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Бюджетного кодексу України Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Процедуру повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі) визначено Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 N 787 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за N 1650/24182 (далі по тексту - Порядок №787).

Пунктом 5 Порядку №787 визначено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою з найменуванням та ідентифікаційним кодом установи (у разі наявності), з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Подання в довільній формі подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Заява про повернення коштів з бюджету, яка подається до відповідного органу Казначейства, складається платником у довільній формі з обов'язковим зазначенням такої інформації: причини повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи готівкою.

Аналіз вказаного свідчить, що підставою, яка обумовлює повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів є подання наступних документів:

- заяви платника;

- подання органу, що контролює справляння відповідних надходжень до бюджету;

- платіжних доручень, що підтверджують зарахування коштів до відповідного бюджету.

Тобто, відповідним органом, що контролює справляння відповідних надходжень до бюджету у сфері обов'язкового пенсійного страхування в даному випадку є Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Києва, а тому саме воно повинно подати відповідне подання про повернення коштів, у разі наявності підстав для прийняття останнього.

Під час розгляду даної справи в суді першої інстанції, представник Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Києва повідомив суд, що подання про повернення коштів ОСОБА_2 останнім не готувалося.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення з Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві на користь позивача грошової суми у розмірі 19 088,92 грн., є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки процедура повернення відповідних коштів визначена Порядком №787 не дотримана.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання пенсійного органу надати всі необхідні документи, які свідчать про те, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, була придбана у приватну власність позивачем вперше, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 №28-2 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 15.01.2015 за №41/26486, Управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах є територіальними органами Пенсійного фонду України. Так, вказаним положенням визначено основні завдання та функції управлінь Пенсійного фонду, до яких надання довідки громадянам, що підтверджує придбання ними житла вперше не входить.

Тобто, документи, які свідчать про те, що позивачем придбавалась квартира вперше, не можуть бути надані Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Києва, оскільки останній не здійснює ані реєстрацію договорів купівлі - продажу, ані реєстрацію право власності на житло.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суд першої інстанції, що ОСОБА_2 обрано не вірний спосіб захисту порушеного права, оскільки саме оскарження рішення, дій/бездіяльності Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Києва та зобов'язання підготувати відповідне подання є належним способом захисту порушеного права, проте, вищезазначені вимоги позивачем при поданні даного позову не заявлялись.

Крім того, суд апеляційної інстанції не бере до уваги вимоги викладені в апеляційній скарзі в новій редакції, оскільки це призведе до порушення првових положень адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.4 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, позовні вимоги щодо зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Києва надати всі необхідні документи, які свідчать про те, що ОСОБА_2 квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, була придбана у приватну власність вперше є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В звязку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову окружного суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 квітня 2015 року без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя М.І. Кобаль

судді: В.О. Аліменко

О.В. Епель

.

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Аліменко В.О.

Епель О.В.