Справа № 808/247/15
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 червня 2015 рокусправа № 808/247/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Чабаненко С.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 03 березня 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Литво" до Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Литво" (далі позивач ТОВ "Литво") звернулось з адміністративним позовом до Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач або Мелітопольська ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області) в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.01.2015 року № НОМЕР_1.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 03 березня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано прийняте Мелітопольською ОДПІ ГУ Міндоходів у Запорізькій області податкове повідомлення-рішення від 05.01.2015 року № НОМЕР_1.

Вирішено питання про судові витрати по справі.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Представники сторін в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 та ст. 41 КАС України не перешкоджає розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ ЛИТВО з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2011 по 02.12.2014, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2011 по 02.12.2014, за результатами якої складено ОСОБА_1 перевірки від 15.12.2014 № 3736/08-32-33-01/25482075 та на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення форми Р від 05.01.2015 № НОМЕР_1 про визначення грошового зобовязання з податку на додану вартість у сумі 177793 грн. 75 коп., у тому числі за основним платежем у сумі 142235 грн. та

за штрафними (фінансовими) санкціями 35558 грн. 75 коп. (т. 1 а.с. 23-34, 46-47).

ОСОБА_1 перевірки про заниження ТОВ ЛИТВО податку на додану вартість за вересень 2014 року на суму 142235 грн. внаслідок порушення пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пунктів 200.1, 200.2 статті 200 Податкового кодексу України, які стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення, обґрунтовані тим, що у рамках здійснення ліквідаційної процедури ТОВ ЛИТВО у вересні 2014 року позивачем реалізовані залишки товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 711177 грн. 30 коп. У податковому обліку вказані операції відображено не було та податкові зобовязання з податку на додану вартість не нараховувались (т. 1 а.с 27, 37).

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду, виходить з наступного.

Встановлено, що постановою Господарського суду Запорізької області від 24.09.2013 року у справі про банкрутство ТОВ ЛИТВО (справа № 908/340/13-г) позивача визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців. Зазначеною постановою ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2В.(т. 1 а.с. 15-16).

Відповідно до укладених з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 договорами купівлі-продажу рухомого майна №№1/8 - 1/60 від 17.09.2014 та з Приватним підприємством Укрпромсільмаш договором купівлі-продажу майна підприємства-банкрута № 1-Т позивачем 17.09.2014 та 18.09.2014 здійснено реалізацію залишків товарно-матеріальних цінностей фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 на загальну суму 57404 грн. 70 коп. та Приватному підприємству Укрпромсільмаш на загальну суму 653772 грн. 60 коп., що також відображено в акті перевірки (т. 1 а.с. 27,37, 105-247, т. 2 а.с. 1-7, 21-173, т. 3 а.с. 1- 148).

Реалізація товарно-матеріальних цінностей здійснена без нарахування податку на додану вартість, податкові зобовязання з податку на додану вартість позивачем не нараховувались.

Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів встановлені Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Відповідно до абзаців першого-пятого частини 1 статті 38 вказаного Закону, з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо; строк виконання всіх грошових зобовязань банкрута вважається таким, що настав; у банкрута не виникає жодних додаткових зобовязань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обовязкових платежів), крім витрат, безпосередньо повязаних із здійсненням ліквідаційної процедури; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута.

Враховуючи, що спеціальним законом, який визначає порядок застосування ліквідаційної процедури боржника є Закон України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, норми якого мають пріоритет над податковим законодавством у ліквідаційній процедурі та не передбачають виникнення у підприємства боржника нових зобовязань зі сплати податків і зборів після відкриття та під час проведення такої процедури, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку що при реалізації залишків товарно-матеріальних цінностей (17.09.2014 року та 18.09.2014 року), тобто до процедури банкрутства, у позивача не виникли зобовязання з нарахування та сплати податку на додану вартість, у звязку з чим висновки акту перевірки про заниження податкових зобовязань є необґрунтованими та податкове повідомлення-рішення про визначення грошового зобовязання прийнято протиправно.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України субєкт владних повноважень при прийнятті рішення повинен діяти: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем не враховані положення абзацу четвертого частини 1 статті 38 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, яким визначено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у банкрута не виникає жодних додаткових зобовязань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обовязкових платежів), суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що податкове повідомлення-рішення від 05.01.2015 № НОМЕР_1 - є протиправним.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 03 березня 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Литво" до Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним скасування податкового повідомлення-рішення залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: А.В. Шлай