Справа № 2-а-501/11
Суддя: Синиця Л. П.
Дата ухвалення: 2011-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБДАСТІ
Справа № 2-а-501/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/в порядку скороченого провадження/

01 березня 2011 рокум.Городище

Суддя Городищенського районного суду Черкаської області Синиця Л.П. розглянувши, в порядку скороченого провадження, позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області про визнання дії посадових осіб Управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області по нарахуванню та виплаті пенсії неправомірними і такими, що звужують конституційні права учасника ліквідації, постраждалого від наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, інваліда ІІ групи; зобовязання зробити перерахунок та виплату державної пенсії з 09.08.2010 року, в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, з подальшим перерахунком та виплатою, довічно, згідно ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і ст. 87 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», -

встановив :

позивач ОСОБА_1 09.02.2011 року звернулася до суду з позовною заявою до Управління Пенсійного Фонду України в Городищенському районі Черкаської області про визнання дії посадових осіб Управління Пенсійного Фонду України в Городищенському районі Черкаської області по нарахуванню і виплаті пенсії неправомірними і такими, що звужують конституційні права учасника ліквідації, постраждалого від наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, інваліда ІІ групи; зобовязання зробити перерахунок та виплату державної пенсіїз 28.11.2007 року початку виплати, в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, а також зробити перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, з подальшим перерахунком та виплатою, довічно, згідно ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і ст. 87 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

На обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві зазначила, що вона є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І ї категорії, інвалідом ІІ групи захворювання, яке повязане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, і для пенсіонера-інваліда ІІ групи по захворюванню, причинний зв'язок якого встановлено і повязано з аварією на Чорнобильській АЕС, згідно ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках державна пенсія не може бути нижчою 8 (вісім) мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до довідки УПФУ в Городищенському районі Черкаської області станом на 04.02.2011 року її пенсія складає 862 грн. 80 коп., вважає, що розмір її пенсії необґрунтовано занижений із наступних підстав: відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» їй щомісячно як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1, 2 групи інвалідності, повинна призначатися додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною 3 ст. 67 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою визначено, що у випадку збільшення розміру прожиткового мінімуму визначеного законом, для осіб, що втратили працездатність, піднімається розмір пенсії, відповідно до ст. 54 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також розмір пенсії за шкоду заподіяну здоровю, особам в тому числі віднесеним до категорії І. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

В 1999 році вступив в силу Закон України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року № 966, який дає конкретне визначення мінімальної пенсії за віком. Цей закон відповідно до ст. 46 Конституції України (28.06.1996 року) дає визначення прожиткового мінімуму, закладає правову основу для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою гарантій громадян на достатній життєвий рівень.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» застосовується для: загальної оцінки рівня життя в Україні, що є основою для реалізації соціальної політики та розроблення окремих державних соціальних програм; встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сімям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендії та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції та Законів України; частина 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», вказує «у разі збільшення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»». Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового прожиткового мінімуму.

Після перевищення мінімальних розмірів пенсії над розрахунковими відповідно до ч. ст. 54 та ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідач повинен був самостійно зробити перерахунок основної та додаткової пенсії як інваліду ІІ групи захворювання, яке повязане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, але цього зроблено не було.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік»», прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01.11.2009 року становить 573 грн. і відповідно мінімальний розмір пенсії 573 грн., що безпосередньо впливає на розрахунки повязані з цим показником.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та п. 4 Постанови КМ України від 30.05.1997 року № 523 «Про затвердження порядку нарахування пенсій по інвалідності», яка наступила внаслідок каліцтва або захворювання, і пенсій в звязку з втратою годувальника, в результаті Чорнобильської катастрофи», з наступними доповненнями і змінами, в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів, відносно яких встановлений зв'язок з Чорнобильською катастрофою, по ІІ й групі інвалідності не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Законодавець однозначно прописав «в усіх випадках, а це значить без винятків.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦПК України, текст ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено так, що відповідач не повинен його тлумачити, а зобовязаний однозначно застосовувати.

Відповідно до ч. 8 ст. 8 ЦПК України тлумачення або застосування законів, що регулюють подібні за змістом відносини допустиме тільки у тому випадку, коли спірні питання не врегульовані законом.

Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначені конкретні розміри державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю. В цьому законі не передбачено призначення пенсії за судовим рішенням, тому не виконання прямих, чинних норм, встановленого законодавством розміру мінімальної пенсії за віком та розміру додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю є зловживаннями з боку посадових осіб управління Пенсійного фонду України у Городищенському районі Черкаської області.

Ст. 21 Конституції України визначає, що права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Ст. 22 Конституції України визначає, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Ст. 24 Конституції України визначає, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи і рівні перед законом.

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року визначив основні положення виконання конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, направлені на захист їх життя і здоровя, так як згідно ст. 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоровя довкілля та відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» держава бере на себе відповідальність за нанесену шкоду громадянам і зобовязується відшкодувати її за порушення здоровя або втрату працездатності громадянам і дітям, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В рішенні Конституційного Суду України від 11.10.2005 року № 8рп/2005 розяснено, що Конституційним Судом України неодноразово розглядались проблеми, повязані з реалізацією права на соціальний захист, недопустимість обмеження конституційного права громадян на відповідний життєвий рівень. Конституційний Суд України сформулював правову позицію, відповідно до якої Конституція і Закони України виділяють деякі категорії громадян України, які потребують додаткових гарантій соціального захисту від держави. До них відносяться громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами.

В рішеннях Конституційного Суду України визначено, що пільги, компенсації і гарантії є видом соціальної допомоги і невідємною частиною конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту і обєму цього права шляхом прийняття нових законів або змін в діючі закони, відповідно до статті 22 Конституції України не допускається (рішення Конституційного суду України від 06.07.1999 року № 8-рп/99, від 20.03.2002 року №5-рп/2002, від 17.03.2004 року № 7-рп/2004, від 01.12.2004 року № 20-рп/2004, від 09.07.2007 року №6-рп/2007, від 22.05.2008 року №10-рп/2008).

Тлумачення словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», міститься в ч. 3 ст. 22 Конституції України, Конституційний Суд України дав у Рішенні від 22 вересня 2005 року №5-рп/2005 (справа про постійне користування земельними ділянками), згідно з яким «конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані» (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розмінні діяльності визначаючими поняттями змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними.

При цьому Конституційний Суд України зазначив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена (абзац 4 підпункту 5.2 мотивувальної частини) (т005р 710-05).

Ухвалюючи рішення від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян), Конституційний Суд України звернув увагу Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України на необхідність додержання положень статей 1, 3, 6, 8, 19, 22, 95, 96 Конституції України, статей 4, 27, частини другої статті 38 Бюджетного Кодексу України при підготовці, прийнятті та введенні в дію закону про Держбюджет. Ця рекомендація ґрунтувалася на правових позиціях Суду, визначених у зазначеному рішенні, відповідно до яких: стаття 38 Бюджетного кодексу України конкретизує вимоги частини другої статті 95 Конституції України щодо змісту закону про Держбюджет; у сукупності вказані статті Бюджетного кодексу України і Конституції України визначають вичерпний перелік правовідносин, які повинні регулюватися законом про Держбюджет встановлення тільки доходів та видатків держави на загальносуспільні потреби, а тому закон про Держбюджет не може скасовувати або змінювати обсяг прав і обовязків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України (абзац четвертий, пятий, шостий, восьмий пункту 4 мотивувальної частини).

У звязку з цим Конституційний Суд України дійшов висновку, що зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає статтям 1, 3 частині другій статті 6, частині другій статті 8, частині другій статті 19, статтям 21, 22, пункту 1 частини другої статті 92, частинам першій, другій, третій статті 95 Конституції України (абзац перший пункту 5 мотивувальної частини).

Відповідно до юридичної енциклопедії від 2001 року, яка є першою багатотомною, систематизованою збіркою знань про державу і право (тор. 705, том 3), встановлено, що мінімальний розмір пенсії це гарантований державою, найменший рівень пенсії за віком, який встановлюється в розмірі мінімального бюджетного споживання в Україні, і який визначається Кабінетом Міністрів України.

Передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком є встановлена величина для всіх категорій громадян на всій території України, але вона постійно корегується в залежності від змін рівня інфляції.

Встановлений УПФУ в Городищенському районі, Черкаської області, розмір пенсії не влаштовує її, так як вона вважає, що він необґрунтовано занижений і не відповідає перерахованим вимогам, вказаних Законів України і нормативних актів, що звужує і дискримінує конституційні і громадські права, як учасника ліквідації та постраждалого від наслідків Чорнобильської катастрофи.

Керуючись вищенаведеними положенням ст. ст. 21, 22, 24, 46, Конституції України, ст. ст. 13, 34 Європейської Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», ст. ст. 49, 50, 54, 67, 70, 71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №010р7108, ч. 1 ст. 8 ЦПК України, ст. ст. 6-11, п. 2 ст. 14, ст. 18, ст. ст. 69, 86, 104-106, 158-167 КАС України, просить суд признати дії посадових осіб Управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області по нарахуванню та виплаті пенсії неправомірними і такими, що звужують конституційні права учасника ліквідації, постраждалого від наслідків аварії на ЧАЕС І-ї категорії, інваліда ІІ групи; зобовязати посадових осіб Управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області зробити перерахунок та виплату державної пенсії з 28.12.2007 року початку виплати пенсії по інвалідності повязаної з наслідками аварії на ЧАЕС, учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І-ї категорії, інваліду ІІ групи в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, а також зробити перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, з подальшим перерахунком та виплатою довічно згідно ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За ухвалою судді Городищенського районного суду Черкаської області від 11.02.2011р., позовні вимоги ОСОБА_1, позивача по справі, за період часу з 28.12.2007 року по 08.08.2010 року, включно, залишені без розгляду, застосовано строки позовної давності, що передбачені ч.2 ст. 99 КАС України. По інший частині позовних вимог, відповідно до ст. 183-2 КАС України прийнято ухвалу про відкриття скороченого провадження.

Вищенаведені ухвали отримані позивачем, ухвала щодо залишення без розгляду частини позовних вимог за період часу з 28.12.2007 року по 08.08.2010 року, включно, не оскаржена в апеляційному порядку.

Відповідач Управління пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області, після отримання копії позовної заяви та ухвал, не оскаржуючи ухвалу про залишення без розгляду частини позовних вимог ОСОБА_1 з 28.12.2007 року по 08.08.2010 року, включно, вважає що відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсія по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС інвалідів II групи, не можуть бути нижчими, ніж 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячна додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Проте порядок обчислення пенсії по інвалідності, яка настала внаслідок каліцтва чи захворювання, визначає Кабінет Міністрів України.

Визначення мінімального розміру пенсії за віком надане в статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Частиною 1 цієї статті передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. При цьому, частиною З цієї статті встановлено, що таким чином визначений мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для обчислення розмірів пенсій, призначених за цим Законом.

Конституційний Суд України в ухвалі від 19 травня 2009 року № 27-у/2209 по праві 2-25/2009 дійшов висновку, що у частині третій статті 28 Закону України № 1058-ІV закладено однозначну вимогу щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, установленого у абзаці першому частини першої статті, - виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Після винесення рішення Конституційного Суду від 22.05.2008 про визнання не конституційними пункту 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» прийняті постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008 № 530 та «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 № 654.

Відповідно до ч. 1 статті 99 Кодексу Адміністративного Судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду. Частина 2 вищезазначеної статті встановлює шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Позивачем було порушено строки звернення до суду по адміністративні справі.

З урахуванням наведеного, УПФУ в Городищенському районі вважає, що діє правомірно та в межах чинного законодавства, а також просить у задоволенні позову відмовити повністю за безпідставності позовних вимог.

Суддя опрацювавши та вивчивши матеріали позовної заяви, заперечення, при вирішенні спору, з огляду на загальні засади пріоритету законів над підзаконними актами, вважає, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення в силу слідуючого.

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. за №796-ХІІ, передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюється у вигляді: а)державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Частина 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що в усіх випадках державна пенсія не може бути нижчою 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, які є учасниками ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1, 2 групи інвалідності, призначається додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75 % мінімально пенсі за віком.

Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено чинною Постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997р. №523, і дані положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають змісту статті 54 Закону України №796-ХІІ від 28.02.1991р.. А в пункті 2 Кабінету Міністрів України від 03.01.2002р. № 1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», де зазначено розмір 19грн. 91коп., розмір суми, з якої проводиться розрахунок пенсій, установлено всупереч положенням зазначеної статті Закону, причому ця сума не відповідає розмірам мінімальної пенсії за віком.

Вихідним критерієм розрахунку державної пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно до статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІУ, встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

При визначені розрахунку державної пенсії, передбаченої ЗУ №796-ХІІ від 28.02.1991р., застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімум для осіб, котрі втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визнається мінімальний розмір пенсії за віком.

Положення ч.3 ст. 28 ЗУ № 1058-ІУ від 09 липня 2003 року, не є перешкодою для застосування мінімальної пенсії за віком для розрахунку інших повязаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058- ІV.

Згідно до вимог Конституції України (ч.2 ст.19), органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи мають право вчиняти дії та приймати рішення виключно в межах наданих їм повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України та законами України.

Відповідно до положення ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Пенсійний Фонд України діє на підставі положення «Про Пенсійний Фонд України», затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002р. за №121/2001, і є центральним органом виконавчої влади, на яке покладено обовязок щодо: призначення пенсії, підготовки документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування виплат пенсій, та здійснює свої повноваження на підставі п.15 вказаного положення через створенні в установленому порядку його територіальні управління, по ефективному використанню коштів Пенсійного Фонду України. Згідно з п.п. 7 п. 2.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002р. за №8-2, управління відповідно до покладених на них завдань, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, допомогу на поховання та інші соціальні виплати відповідно до чинного законодавства. Пункт 4.2 вищенаведеного Положення, передбачено, що Управління є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банках (у тому числі валютні), печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

Як встановлено та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом другої групи захворювання, яке повязане з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесена до категорії першої осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та одержує пенсію по інвалідності на підставі ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. за №796-ХІІ, у розмірі відшкодування фактичних збитків, яка за січень 2011р. склала 862,80грн., в тому числі 5 грн. 20 коп. за проживання в зоні посиленого радіологічного контролю.

Разом з тим, обрахунок даної пенсії проведено, згідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2002р. за №1 розрахунку пенсій, призначених відповідно до частини 4 статті 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру 19грн. 91коп.. Ця ж сума враховувалася і при визначені розміру додаткової пенсії.

На даний час розмір пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році інвалідів третьої групи становить 760,00грн. .

В своїй роботі, Управління пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області, щодо призначення пенсії за ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», керуються Постановами Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008р. № 530 та «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008р. № 654.

Відповідно до Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20.10.2009р. № 1646-УІ (у редакції, чинній на час виникнення даних правовідносин), стаття 1, встановлює прожитковий мінімум осіб, які втратили працездатність, на одну особу на місяць у розмірі з 01 липня 2010р. 709,00грн., з 01 жовтня 2010 року 723,00грн., з 01 грудня 2010 року 734,00грн..

З огляду на вищевикладене, відповідач, здійснивши позивачу нарахування та виплату державної пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, повинен був діяти, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, тобто за нормами ЗУ № 796-ХІІ від 28.02.1991р., а не за положеннями постанов Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 р., № 654 від 16.07.2008р., і здійснити позивачу відповідні нарахування, але у порушення цього, відповідач таких нарахувань не проводив, допустивши звуження конституційних прав позивача, що є неправомірно.

Суддя вважає, що позов в частині визнання дії посадових осіб Управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області по нарахуванню та виплаті пенсії неправомірними і такими, що звужують конституційні права учасника ліквідації, постраждалого від наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, інваліда ІІ групи, підлягає до задоволення, бо як встановлено, позивач з відповідною заявою звертався до Управління пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області, і йому згідно довідки за №1318/04 від 04.02.2011 року, надано лише інформацію про розмір пенсії, який не відповідає нормам чинного законодавства в сфері пенсійного забезпечення, без здійснення перерахунку пенсії.

Що стосується позовної вимоги позивача про зобовязання Управління пенсійного фонду України в Городищенському районні Черкаської області зробити перерахунок та виплату державної пенсії з 09.08.2010 року, в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, з подальшим перерахунком та виплатою, довічно, згідно ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і ст. 87 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», то суддя, вважає, що в частині, зобовязання довічної виплати, слід, відмовити, бо дані правовідносини між сторонами ще не виникли, а суд наділений лише повноваженнями розглядати ті правовідносини, які настали.

Враховуючи вищевикладене та керуючись Конституцією України, Рішенням Конституційного Суду України від 11.10.2005р. (№8рп/2005); Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. за № 796-ХІІ; ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІУ; Законом України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20.10.2009р. № 1646-УІ, Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002р. за № 8-2 та ст. ст. 6, 7, 8, 9, 10, ч.2 ст. 11, ст. 11, 12, 17, 71, 159, 160, 161, 163, 185, 186, 183-2 КАС України, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області про визнання дії посадових осіб Управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області по нарахуванню та виплаті пенсії неправомірними і такими, що звужують конституційні права учасника ліквідації, постраждалого від наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, інваліда ІІ групи; зобовязання зробити перерахунок та виплату державної пенсії з 09.08.2010 року, в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, з подальшим перерахунком так виплатою довічно, згідно ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і ст. 87 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» - задовольнити частково.

Визнати дії посадових осіб Управління Пенсійного Фонду України в Городищенському районі Черкаської області по нарахуванню та виплаті пенсії по інвалідності ІІ групи захворювання, повязаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС ОСОБА_1 за період часу з 09.08.2010 року по 01 березня 2011 року неправомірними.

Зобовязати Управління пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області здійснити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перерахунок і виплату пенсії, як інваліду ІІ групи, щодо якої встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, які передбачені ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за №796-ХІІ від 28.02.1991р., а саме, державної пенсії по інвалідності в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 75 процентів від мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003р., за період часу з 09.08.2010р. по 01.03.2011р., з урахуванням сум, виплачених в цей період.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Городищенський районний суд Черкаської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_2