Справа № 2-а-484/11
Суддя: Березовський О. Д.
Дата ухвалення: 2011-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-484/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2011 місто Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі :

головуючого судді - Березовського О.Д.,

при секретарі Швачко О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городня адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС 1-го взводу батальйону ДПС ВДАІ УМВС України в Чернігівській області сержанта міліції ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділ ДАІ УМВС України в Чернігівській області, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до інспектора ДПС 1-го взводу батальйону ДПС ВДАІ УМВС України в Чернігівській області сержанта міліції ОСОБА_2 та просить скасувати постанову серії СВ1 № 019745 по справі про адміністративне правопорушення від 20.01.2011 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн..

Ухвалою судді від 07 лютого 2011 року відкрито провадження у зазначеній адміністративній справі.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені ним позовні вимоги і просив суд скасувати винесену відповідачем відносно нього постанову в справі про адміністративне правопорушення серії СВ1 № 019745 від 20.01.2011 року. Підтвердив обставини викладені ним в позовній заяві. Вказав, що 20.01.2011, близько 10 години, він керував автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1, та виїхав з м. Городні в напрямку м. Чернігова. Біля автовокзалу в м. Городня він взяв пасажира ОСОБА_3, який попросив підвезти його до м. Чернігова. Ще на шляху їх слідування пасажир ОСОБА_3 скаржився на стан здоровя, а після с. Седнів взагалі їхав тримаючись за живіт та нахилившись до передньої панелі автомобіля. На його пропозиції зупинитись чоловік сказав, що можливо дотерпить до м. Чернігова. Але коли він тільки повернув на дорогу Чернігів-Гремяч і проїхав кілька десятків метрів чоловік закричав і попросив терміново зупинити автомобіль. Він злякався за стан здоровя пасажира, а тому зупинився там, де можна було зупинитись і де було місце вільне від снігу. У нього була вимушена зупинка, він знав, що в цьому місці зупинятись заборонено, але через непередбачувані обставини був вимушений зупинитись. Після зупинки він увімкнув аварійну у сигналізацію та став чекати пасажира в автомобілі. Знак аварійної зупинки він не виставляв, так як був упевнений, що зупинка буде тривати не більше кількох хвилин. У цей момент до нього підійшов інспектор ДПС і навіть не поцікавившись причиною зупинки і не спитавши, що трапилось, забрав документи на автомобіль і сказав йому переїхати ближче до службового автомобіля ДПС. Він пояснив відповідачу причини вимушеної зупинки, але інспектор ДПС не прийняв їх до уваги. Протокол про адміністративне правопорушення відповідач йому не дав і сказав, що це не положено. Копію оскаржуваної постанови відповідач йому дав. Підписувати протокол та постанову він відмовився, оскільки не вважає себе винним у порушенні ОСОБА_4 дорожнього руху.

Відповідач інспектор ДПС 1-го взводу батальйону ДПС ВДАІ УМВС України в Чернігівській області сержант міліції ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, шляхом надсилання повістки рекомендованим листом за адресою місця служби відповідача, про причини своєї неявки в судове засідання останній суд не повідомив ( а.с. 14 ).

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Таким чином, неявка без поважних причин в судове засідання відповідача інспектора ДПС 1-го взводу батальйону ДПС ВДАІ УМВС України в Чернігівській обалсті сержанта міліції ОСОБА_2, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, відповідно до приписів ч. 4 ст. 128 КАС України, не є перешкодою для розгляду справи, і справа підлягає вирішенню на підставі наявних у ній доказів.

Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділу ДАІ УМВС України в Чернігівській області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки в судове засідання представника суд не повідомила. Неявка в судове засідання представника третьої особи відповідно до положень ст. 128 КАС України не є перешкодою для розгляду справи ( а.с. 14 ).

Заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача, показання свідка, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 6 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом.

Стаття 18 КАС України передбачає, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КпАП України порушення водіями транспортних засобів правил зупинки, стоянки тягне за собою накладення штрафу від пятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно п. 15.9. «е»«ОСОБА_4 дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків. Дорожній знак 5.41 «Місце зупинки автобуса» визначає місця для зупинки автобусів.

У ч. 1 ст. 222 КпАП України передбачено, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126 КпАП України розглядають органи внутрішніх справ ( міліція ). Пункт 3 ч. 2 ст. 222 КпАП України передбачає, що від імені органів внутрішніх справ ( міліції ) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч. 1, 2 ст. 122 КпАП України, мають право працівники Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України, які мають спеціальні звання.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 являється працівником Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України та має спеціальне звання сержант міліції, а тому він мав право розглядати справу про адміністративне правопорушення вчинене позивачем і накладати на останнього стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП України.

З копії постанови серії СВ1 № 019745 від 20.01.2011 року по справі про адміністративне правопорушення встановлено, що інспектор ДПС 1-го взводу ДПС батальйону ДПС ВДАІ УМВС України в Чернігівській області сержант міліції ОСОБА_2, розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, встановив, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає : Чернігівська область м. Городня, 2 провул. Горького, буд. 2а, 20.01.2011 року, о 10 годині 09 хвилин, на автодорозі Чернігів-Гремяч 14 км керував автомобілем «Фольксваген Транспортер», д.н.з. НОМЕР_1, та здійснив зупинку транспортного засобу ближче 30 м від дорожнього знаку 5.41 ( місце зупинки автобуса ), зйомка проводилась фотоапаратом «Кодак 915». Ураховуючи, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП України, та керуючись положеннями статті 14-1, ч. 5-6 статті 258 та статті 283 КпАП України, відповідач постановив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.. Також в постанові відповідач вказав, що на підставі ч. 2 ст. 308 КпАП України у разі несплати ОСОБА_1 штрафу протягом 15 днів з метою примусового виконання цієї постанови органами ДВС стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу 510 грн.. У постанові зазначено, що ОСОБА_1 від підпису постанови відмовився, що засвідчено двома свідками. До постанови додається протокол серії СВ № 073491 ( а.с. 9 ).

Відповідно до вимог статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

В ухвалі про відкриття провадження у справі від 07.02.2011 року, яка була надіслана відповідачу, суд зобовязав відповідача у разі заперечення проти позову у визначені строки надати письмові заперечення проти позову та всі матеріали, що були або мали бути взяті до уваги при прийнятті рішення про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладенні адміністративного стягнення.

Однак письмові заперечення та адміністративний матеріал на вимогу суду від відповідача не надійшли, як і не було надано доказів, підтверджуючих факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, та які були взяті інспектором ДПС 1-го взводу батальйону ДПС ВДАІ УМВС України в Чернігівській області сержантом міліції ОСОБА_2 до уваги при прийнятті рішення про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладенні адміністративного стягнення. Окрім, наявної в матеріалах справи оскаржуваної постанови, яку до позовної заяви долучив позивач, інші докази, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, відсутні. Не надано суду протоколу про адміністративне правопорушення серії СВ № 073491, на який мається посилання в оскаржуваній постанові, а також не надано суду відеозапису, де зафіксовано факт порушення позивачем ОСОБА_4 дорожнього руху, яке здійснювалось відповідачем на фотоапарат, як про те зазначено в оскаржуваній постанові ( а.с. 9 ).

Статтею 251 КпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначено законом порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 показав, що 20.01.2011 року він в особистих справах зібрався їхати до м. Чернігова, а тому голосував біля автовокзалу і його забрав ОСОБА_1В, який їхав на своєму автомобілі до м. Чернігова. Він сидів в автомобілі біля водія. Ще зранку він відчував себе не дуже добре, а в автомобілі він почав відчувати біль в животі. Доїхавши до с. Седнів, біль посилився і він тримався за живіт та нахилився до передньої панелі приборів автомобіля. За с. Седнів йому стало ще гірше, а коли вони тільки повернули на дорогу Чернігів-Гремяч йому зовсім стало зле, зявився різкий біль у шлунку, він закричав і попросив негайно зупинити автомобіль. Водій зупинився та увімкнув аварійну сигналізацію. Він посидів близько 30 секунд в автомобілі, а потім вийшов. Коли він вийшов з автомобіля, то побачив, що вони зупинились на узбіччі дороги, яке не було прочищене, стояли серед поля поза межами населеного пункту та дуже сумнівається, що вони зупинились ближче 30 м від автобусної зупинки. Коли він вийшов з туалету, то побачив, що позивач переїхав на своєму автомобілі в інше місце ближче до службового автомобіля ДПС, який стояв неподалік автобусної зупинки. Позивач діяв в межах ОСОБА_4 дорожнього руху, здійснив вимушену зупинку, оскільки не знав, що з ним як пасажиром та можливо він потребував екстреної допомоги, а тому і зупинився.

При прийнятті рішення по справі, за відсутності інших доказів, які мали б бути надані стороною відповідача, суд враховує пояснення надані позивачем в судовому засіданні, які узгоджуються з показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_3, та спростовують наявність в його діях ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України.

Слід зазначити, що у пункті 1.10 „ОСОБА_4 дорожнього руху визначено, що вимушена зупинка припинення руху транспортного засобу через його технічний стан або небезпеку, що створюється вантажем, який перевозиться, станом водія ( пасажира ) або перешкодою на дорозі.

Пункт 15.14. „ОСОБА_4 дорожнього руху передбачає, що у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити діяти згідно з вимогами пунктів 9.9 9.11 цих ОСОБА_4.

Відповідно до положень пункту 9.9. аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена, окрім іншого, також у разі вимушеної зупинки на дорозі. Разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки у разі вимушеної зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менше 100 м.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачем була здійснена вимушена зупинка транспортного засобу через погіршення стану здоровя пасажира, при цьому ОСОБА_1 діяв у відповідності з п.п. 9.9-9.11, 15.14 „ОСОБА_4 дорожнього руху. Пояснення позивача ОСОБА_1 в частині того, що він здійснив вимушену зупинку через погіршення стану здоровя пасажира та прохання останнього про зупинку, стороною відповідача не спростовані та доказів того, що позивач порушив ОСОБА_4 дорожнього руху та в його діях вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, сторона відповідача суду не надала.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що винність позивача у порушенні ним вимог п. 15.9. «е»ОСОБА_4 дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, недоведена, оскільки відсутні належні доказу того, і пояснення позивача та показання свідка нічим не спростовані, а інших доказів правомірності свого рішення сторона відповідача не надала. Натомість в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, здійснивши вимушену зупинку, вчинив всі необхідні дії, визначені Правилами дорожнього руху.

Враховуючи вищевикладене, суд знаходить, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 122, 222, 251-252, 255, 283-284, 287-289 КпАП України, «Правилами дорожнього руху», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, ст. ст. 6, 8-11, 18, 70-72, 86, 128, 158-163, 167, 171-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ДПС 1-го взводу батальйону ДПС ВДАІ УМВС України в Чернігівській області сержанта міліції ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову серії СВ1 № 019745 від 20.01.2011 року в справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором ДПС 1-го взводу батальйону ДПС ВДАІ УМВС України в Чернігівській області сержантом міліції ОСОБА_2, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 255 грн..

Рішення суду є остаточним і постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О. Д. Березовський

заяву задоволено повністю