Справа № 804/14335/14
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 червня 2015 рокусправа № 804/14335/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Губар Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року по справі

за позовом Державного підприємства «Науково виробниче обєднання «Павлоградський хімічний завод» до ОСОБА_1 державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 підприємство «Науково виробниче обєднання «Павлоградський хімічний завод» (далі ДП «НВО «Павлоградський хімічний завод») звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів (далі СДПІ ПР з ВПП у м. Дніпропетровську), в якому просить визнати протиправними та скасувати прийняті відповідачем 22.05.2014 року податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1, яким підприємст ву збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 406499 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 17305 грн., податкове повідомлення рішення № НОМЕР_2 , яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток за основним платежем в сумі 475051 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 1684,50 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.10. 2014 року позов задоволено, визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення рішення № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 від 22.05.2014 року.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, СДПІ ПР з ВПП у м. Дніпропетровську подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що СДПІ ПР з ВПП у м. Дніпропетровську в період з 30.12.2013 року по 16.04.2014 року проведено документальну планову виїзну перевірку ДП «НВО «Павлоградський хімічний завод» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2010 року по 31.12.2012 року, за результатами якої складено акт № 248/28-01-42-03-10-14310112 від 05.05.2014 року.

Відповідно до викладених в акті перевірки висновків позивачем порушено приписи п.5.1, пп.5.3.3, пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 із врахуванням вимог п.1.32 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (далі Закону №334/94-ВР), п.138.2, ч. «г» пп.138.10.2 п. 138.10 ст. 138, пп.139.1.6, пп.139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, в результаті чого ДП «НВО «Павлоградський хімічний завод» занижено податок на прибуток у сумі 475051 грн. за період I IV квартал 2011 року, I IV квартал 2012 року; п.198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, з урахуванням пп.14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України занижено податок на додану вартість на загальну суму 406499 грн. по періодах лютий, червень, серпень, вересень, листопад, грудень 2011 року, лютий, квітень, серпень 2012 року.

На підставі акту перевірки відповідачем винесені податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 22.05.2014 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 406499 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 17305 грн., та податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 22.05.2014 року, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток за основним платежем в сумі 475051 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 1684,50 грн.

Оскаржені в адміністративному порядку податкові повідомлення рішення залишені без змін, а скарги позивача без задоволення.

Позивач оскаржив зазначені податкові повідомлення рішення в судовому порядку.

Відповідно до п.5.1, пп. 5.4.4 п. 5.4 ст. 5 Закону №334/94-ВР, валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матері альній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності; до валових витрат включаються витрати платника податку на проведення передпродажних та рекламних заходів стосовно товарів (робіт, послуг), що продаються (надаються) такими платниками податку.

Відповідно до п.п 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону №334/94-ВР не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Відповідно до приписів пп.134.1.1 п.134.1. ст.134 ПК України, який почав діяти з 01.01.2011 року, об'єктом оподаткування на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі ст. 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі ст.138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених ст.152 цього Кодексу.

Згідно п.138.2,138.4 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу; та витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до пп.139.1.9 п.139 ст.139 ПК України витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку не включаються до складу витрат.

Із матеріалів справи вбачається, що між позивачем та контрагентами укладено наступні договори, а саме: з ТОВ «НВП Металелетромаш», ТОВ «Контактенерго», ТОВ «НПК «Ресурспром», ТОВ «Сталевий Дім», ТОВ «Бонд-Сервіс», ТОВ «Ривс», ПП «Агростальпром» договори поставки товарів № 3111211 від 07.12.2011 року, № 371311 від 01.08.2011 року, № 231/2010-352310 від 17.07.2010 року, № 2106 від 11.06.2011 року, № 334112 від 12.03.2012 року, № 364311 від 04.08.2011 року, № 397112 від 02.08.2012 року; з ТОВ «Сілін-Буд», ТОВ ВК Віконні системи» договори підряду № 544511 від 27.05.2011 року, № 3128011 від 16.12.2011 року; з ТОВ «НВП «Паралакс» договір про надання консультаційних послуг № 552011 від 20.06.2011 року.

Виконання вищевказаних договорів підтверджується первинними бухгалтерськими документами, оформленими згідно вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV(далі - Закон № 996-XIV), а саме: податковими накладними, видатковими накладними, товарно транспортними накладними, актами здачі прийняття робіт (надання послуг), платіжними дорученнями, банківськими виписками по руху коштів тощо.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач правомірно включив до складу валових витрат перевіреного періоду суми вартості наданих послуг по операціям з контрагентами ТОВ «НВП Металелетромаш», ТОВ «Контактенерго», ТОВ «НПК «Ресурспром», ТОВ «Сталевий Дім», ТОВ «Бонд-Сервіс», ТОВ «Ривс», ПП «Агростальпром» , ТОВ «Сілін-Буд», ТОВ ВК Віконні системи», ТОВ «НВП «Паралакс» та мав усі необхідні розрахункові, та інші документи, підтверджені відповідними первинними бухгалтерськими документами, а тому висновки податкового органу щодо заниження позивачем податку на прибуток за період I IV квартал 2011 року, I IV квартал 2012 року є неправомірними.

Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до приписів п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2. ст. 198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів (послуг), на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 201.6, 201.10 ст. 201 ПК України).

Згідно вищевказаних норм, ПК України встановлено вичерпний перелік документів (податкова накладна, митна декларація, товарний чек, інший платіжний чи розрахунковий документ), на підставі яких у платника податків виникає право на включення відповідних сум до податкового кредиту.

Пунктами 201.8. та 201.9. ст. 201 ПК України встановлено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст. 183 цього Кодексу. Не дає права на віднесення сум податку до податкового кредиту податкова накладна, виписана платником, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду.

Таким чином, витрати для цілей визначення податкового кредиту мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Із матеріалів справи вбачається, що виконання позивачем вищевказаних договорів з контрагентами ТОВ «НВП Металелетромаш», ТОВ «Контактенерго», ТОВ «НПК «Ресурспром», ТОВ «Сталевий Дім», ТОВ «Бонд-Сервіс», ТОВ «Ривс», ПП «Агростальпром», ТОВ «Сілін-Буд», ТОВ ВК Віконні системи», ТОВ «НВП «Паралакс» підтверджується первинними бухгалтерськими документами, оформленими згідно вимог Закону №996-XIV.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем правомірно віднесено суми ПДВ до складу податкового кредиту за перевірений період часу, оскільки чинне податкове законодавство України не ставить в залежність право сторони в договорі на податковий кредит від проведення перевірок податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету.

Оскільки відповідачем не надані належні докази нереальності укладених позивачем з контрагентами правочинів, також не існує судових рішень, якими контрагенти позивача визнані фіктивними, а їх установчі документи - недійсними, на час дії угод контрагенти позивача були зареєстровані в установленому порядку як платники ПДВ, мали право виписувати та надавати податкові накладні, не були виключені із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем висновок про нереальність правочинів з зазначеними контрагентами зроблений на припущеннях.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи те, що відповідачем в порушення приписів ч.2 ст.71 КАС України не доведено правомірність своїх дій та їх відповідність нормам діючого законодавства України, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що визнання протиправними та скасування винесених 22.05.2014 року СДПІ ПР з ВПП у м. Дніпропетровську оскаржуваних податкових повідомлень рішень № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 є обґрунтованим та вірним.

Доводами апеляційної скарги зазначені обставини не спростовуються.

За таких обставин судова колегія вважає, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалене рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Т.С. Прокопчук

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова