Справа № П/811/2831/14
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 червня 2015 рокусправа № П/811/2831/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Чабаненко С.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

представника позивача: ОСОБА_1

представника третьої особи: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства "Лада" на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2014 року у справі за позовом Селянського (фермерського) господарства "Лада" до Головного управління Державного земельного агенства у Кіровоградській області, Державного кадастрового реєстратора в Ульянівському районі Кіровоградської області ОСОБА_3, виконуючого обов'язки начальника Головного управління державного земельного агентства у Кіровоградській області ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5 про визнання незаконними та скасування наказів та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Селянське (фермерське) господарство "Лада" (далі позивач) звернулось з адміністративним позовом до до Головного управління Державного земельного агенства у Кіровоградській області (далі відповідач 1), Державного кадастрового реєстратора в Ульянівському районі Кіровоградської області ОСОБА_3 (далі відповідач 2), виконуючого обов'язки начальника Головного управління державного земельного агентства у Кіровоградській області ОСОБА_4 (далі відповідач 3), третя особа - ОСОБА_5, в якому просило:

- зобовязати начальника Головного управління Держземагентства, або особу яка виконує його обовязки підписати (укласти) додаткову угоду, до договору оренди земельної ділянки (з кадастровим номером № :02:000:9004) зареєстрованого за № 4 від 13.12.2005 р., із викладенням тексту самої угоди в резолютивній частині рішення;

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Державного земельного агенства у Кіровоградській області «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» від 01.07.2014 року № 11-575/14-14-СГ;

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Державного земельного агенства у Кіровоградській області від 25.07.2013 р. № 3 «Про підписання договорів оренди земельних ділянок» ;

- зобовязати Державного кадастрового реєстратора, який за посадою здійснює свою діяльність на території Ульяновського району Кіровоградської області ОСОБА_3 поновити запис у Поземельній книзі відносно земельної ділянки з кадастровим номером №:02:000:9004.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 грудня

2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, у поданій апеляційній скарзі позивач, вказує на не повне зясування судом обставин по справі, що призвело до неправильного вирішення справи.

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі і просив останню задовольнити на підставах, що в ній зазначені. Щодо частини позовних вимог, відносно зобовязання укласти договір, просив провадження закрити.

Представник третьої особи в судовому засіданні вважав, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін. При цьому погодився, що частина позовних вимог підлягає закриттю.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 не перешкоджає її розгляду за відсутності останніх.

Заслухавши представників осіб, які беруть участь у справі, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції в 2004 році між позивачем (орендар) та Ульяновською районною державною адміністрацією (орендодавець) був укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 53,19 га строком на пять років, який зареєстрований в Книзі державної реєстрації договорів оренди землі 13 грудня 2005 року №4 (а.с.36-38 Т.2). Термін дії договору - до 13 грудня 2010 року (а.с.38 Т.2).

13 жовтня 2009 року Головою Ульяновської районної державної адміністрації Кіровоградської області видане розпорядження № 468-р про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, а саме п.3 вказаного розпорядження зобовязано Голову ФГ Лада ОСОБА_6 у місячний термін з дня прийняття даного розпорядження підготувати додаткову угоду (додаток до договору оренди), яку подати до райдержадміністрації для розгляду та підписання (а.с.24).

05 березня 2010 року Головою Ульяновської районної державної адміністрації Кіровоградської області видане розпорядження № 73-р про внесення змін до розпорядження голови Ульяновської райдержадміністрації від 13.10.2009 року № 468-р, зокрема, п.1 викладено в наступній редакції: Внести зміни до п.2 договору оренди земельної ділянки, загальною площею 53,19 га, що знаходиться на території Вільхівської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області, від 13 грудня 2005 р. № 4, укладеного між Ульяновською районною державною адміністрацією та СФГ Лада, а саме: змінити термін дії договору з 5 на 15 років (а.с.25).

Встановлено, що після прийняття вказаних розпоряджень, угода про внесення змін до договору оренди земельної ділянки загальною площею 53,19 га сторонами не укладалась та не реєструвалась.

08 липня 2014 року позивач звернувся до начальника Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області із листом-повідомленням з проханням поновити договір оренди землі, зареєстрований 13.12.2005 р. за № 4, строком на 15 років, згідно якого СФГ Лада надано земельну ділянку загальною площею 53,19 га :02:000:9004) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. До листа-повідомлення додано копію договору оренди, копію паспорта та ідентифікаційного номера, а також проект додаткової угоди (а.с.75-77).

Листом від 29.08.2014 р. Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області повідомило голову СФГ Лада про те, що договір оренди землі площею 53,19 га, укладений між СФГ Лада та Ульяновською районною державною адміністрацією строком на 5 років на території Вільховської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області та зареєстрований 13.12.2005 р. № 4, згідно ст.31 Закону України Про оренду землі припинив свою дію у звязку із закінченням строку, на який його було укладено (а.с.107 Т.1).

Виходячи з аналізу правовідносин, що склались між сторонами, а саме предмету даного спору, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що незважаючи на відмову в задоволенні позову в повному обсязі, суд першої інстанції не звернув уваги на певні обставини справи, не надавши їм належної правової оцінки та не розглянув усі позовні вимоги, що заявлялись позивачем в адміністративному позові.

Так, щодо вимоги позивача відносно визнання незаконним та скасування Наказу Головного управління Державного земельного агенства у Кіровоградській області про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_5 на території Вільхівської сільської ради Ульянівського району Кіровоградської області № 11-575/14-14-СГ від 01.07.2014 року, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 116 Земельного Кодексу України - громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» в редакції станом на 01.01.2011 рік - у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

Разом з тим, як підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, та на що не звернув уваги суд першої інстанції, позивач продовжує використовувати земельну ділянку за призначенням, сплачує відповідну орендну плату за договором, жодного доказу заперечень орендодавця стосовно продовження дії договору оренди земельної ділянки до суду не надано. З іншої сторони, норми ст. 33 Закону України «Про оренду землі» станом на 01.01.2011 рік вказівки, на обовязкове укладення додаткової угоди після продовження дії договору, не містили. Вказане свідчить про фактичне продовження дії договору оренди після закінчення строку на який він був укладений на той самий строк та на тих самих умовах, тобто до 13 грудня 2015 року. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України викладеною у Постанові від 25 лютого 2015 року № 6-219цс1.

Існування діючого Розпорядження Ульяновської РДА № 468-р 13 жовтня 2009р. зі змінами внесеними до нього розпорядженням № 73-р від 05 березня 2010 року свідчить про досягнення сторонами (уповноваженими станом на 01.01.2011 року) згоди щодо зміни умов договору. Відсутність укладеної сторонами додаткової угоди про внесення змін до існуючого договору оренди землі не позбавляє позивача (орендаря за договором) реалізувати своє набуте право шляхом подачі на розгляд орендодавця проекту відповідної додаткової угоди до договору, а в разі відмови оскаржити останню до суду.

Однак, за змістом статті 6 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Водночас субєктивна оцінка порушення права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення субєктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.

Так, відповідно до частини другої статті 171 КАС право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є субєктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто оскаржити такий акт інші особи не можуть.

Зі змісту регулювання, яке міститься у КАС, також убачається, що і право оскаржити індивідуальний акт має особа, якої він стосується.

Позивач оспорив наказ, який є правовим актом індивідуальної дії. Такі правові акти породжують права й обовязки тільки тих субєктів (чи визначеного цим актом певного кола субєктів), яким його адресовано.

Право на захист це самостійне субєктивне право, яке зявляється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Таким чином, відсутність у будь-кого (крім власників вказаних земельних ділянок), в тому числі і позивача, прав чи обовязків у звязку із оскаржуваним наказом не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

Посилання позивача на порушення його прав є безпідставними, оскільки зазначений наказ про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою не стосуються його безпосередньо, тому як останнє не є беззаперечним наслідком прийняття рішення щодо укладення відповідного договору (ст. 124 ЗК України), відмову ж у поновленні договору оренди позивач не оскаржував, а відповідно дані вимоги не підлягають задоволенню.

Крім того, слід зазначити, що підставою для відмови в наданні вказаного дозволу, з урахуванням приписів ст. 123 ЗК України, може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, що встановлено не було, тому як матеріали адміністративної справи відповідних доказів не містять.

Щодо вимог позивача відносно визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Державного земельного агенства у Кіровоградській області від 25.07.2013 р. № 3 відносно делегування права підпису та зобовязання Державного кадастрового реєстратора, який за посадою здійснює свою діяльність на території Ульяновського району Кіровоградської області ОСОБА_3 поновити запис у Поземельній книзі відносно земельної ділянки з кадастровим номером №:02:000:9004, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 9 Положення про Головне управління Держземагенства у Кіровоградській області, затвердженого Наказом Держземагенства від 14.06.2013 року № 261, Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. Наказ від 25.07.2013 року є саме наказом організаційно-розпорядчого характеру, виданий для належної організації роботи та виконання повноважень визначених законодавством між Головним управлінням та його територіальними органами. До того ж останній, жодним чином не порушує права позивача, а зворотного суду не доведено. Також слід зазначити, що виходячи з доказів, які містяться в матеріалах справи встановлено, що ОСОБА_3 займає посаду начальника управління Держземагенства в Ульяновському районі і за своїми посадовими обовязками не здійснює самостійно реєстраційних дій, а отже вимоги в частині зобовязання державного кадастрового реєстратора Ульяновського району ОСОБА_3 поновити запис у Поземельній книзі відносно земельної ділянки з кадастровим номером №:02:000:9004 предявлені до неналежного відповідача. З урахуванням викладеного, вказані позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відносно позовних вимог щодо зобовязання начальника Головного управління Держземагентства, або особу яка виконує його обовязки підписати (укласти) додаткову угоду, до договору оренди земельної ділянки (з кадастровим номером № :02:000:9004) зареєстрованого за № 4 від 13.12.2005 р., із викладенням тексту самої угоди в резолютивній частині рішення, колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що спір в цій частині є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. На думку колегії суддів, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права з огляду на нижченаведене.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом) компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позовні вимоги щодо зобовязання укласти договір, може бути розглянуто за правилами КАС.

Колегія суддів апеляційного суду, дійшла висновку, що у разі відмови субєктом владних повноважень укласти (продовжити, підписати тощо ) договір, останні з субєктом господарювання діють як рівноправні учасники господарських правовідносин (ст. 5 ЗК України), а тому спір в цій частині має вирішуватись в порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Не обговорюючи при цьому питання наявності правових підстав для задоволення, відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині, колегія суддів вважає, що в цьому випадку, судом першої інстанції не вірно застосовано статтю 6 Конвенції стосовно суду, встановленого законом. Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного зясування всіх обставин у справі й обовязок субєкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного (господарського) судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися судом, встановленим законом у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Отже, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню, а провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157, ч. 1 ст. 203 КАС України закриттю.

З огляду на зазначене, та враховуючи те, що судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду першої інстанції, з урахуванням приписів п. 4 ч. 1 ст. 202, ч. 1 ст. 203 КАС України підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог та в частині позовних вимог - закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 161, 195, 198, 202, 203, 207 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства "Лада" задовольнити частково.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2014 року у справі за позовом Селянського (фермерського) господарства "Лада" до Головного управління Державного земельного агенства у Кіровоградській області, Державного кадастрового реєстратора в Ульянівському районі Кіровоградської області ОСОБА_3, виконуючого обов'язки начальника Головного управління державного земельного агентства у Кіровоградській області ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5 про визнання незаконними та скасування наказів та зобов'язання вчинити певні дії скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Провадження у справі відносно зобовязання начальника Головного управління державного земельного агентства у Кіровоградській області, або особу яка виконує його обовязки підписати (укласти) додаткову угоду, до договору оренди земельної ділянки (з кадастровим номером № :02:000:9004) зареєстрованого за № 4 від 13.12.2005 року закрити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: А.В. Шлай