Справа № 815/1340/14
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/1340/14

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О.,

при секретарі Мадюді В.В.,

за участю прокурора Котюха С.А., представника відповідача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2014 року по справі за адміністративним позовом заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2) про скасування рішення про державну реєстрацію та свідоцтва про право власності, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2014 року заступник прокурора Київського району м. Одеси звернувся до суду в інтересах держави в особі Одеської міської ради з позовом до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (далі Реєстраційна служба Одеського МУЮ, Реєстраційна служба) про визнання протиправним та скасування свідоцтва про право власності від 28 серпня 2013 року серії САЕ № 975689, а також скасування рішення відповідача від 28 серпня 2013 року № 5352992 про державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення загальною площею 92,3 кв. м. по вул. Ак. Вільямса, 52/1-а, м. Одеса за ОСОБА_2.

В обґрунтування позову зазначалось, що ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу від 22 січня 2002 року серії АЕІ № 414271 придбано у МПП «Анаіс» торговий павільйон загальною площею 30 кв. м. за адресою м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 52/1. Перевіркою прокуратури Київського району м. Одеси встановлено, що ОСОБА_2 здійснено реконструкцію вказаного торгового павільйону та розширено його площу до 92,3 кв. м.. 19 липня 2013 року Інспекцією ДАБК в Одеській області зареєстровано декларацію за № ОД 75 про готовність обєкта до експлуатації. На підставі вказаної декларації Реєстраційною службою Одеського МУЮ прийнято рішення від 28 серпня 2013 року про державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення за ОСОБА_2, видано свідоцтво про право власності серії САЕ № 975689, та зареєстровано право власності на вказане приміщення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 2268848. На думку позивача, вказані реєстраційні дії, які здійсненні на підставі декларації Інспекції ДАБК про готовність обєкта до експлуатації, підлягають скасуванню, оскільки зазначена декларація зареєстрована з порушенням вимог законодавства.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2014 року відмовлено заступнику прокурора Київського району м. Одеси у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, заступник прокурора Одеської області в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, а також порушено норми матеріального та процесуального права, а саме ч. 4 ст. 15 та п. 4 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. На думку апелянта, державним реєстратором прийнято рішення про реєстрацію права власності та видачу свідоцтва про право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, оскільки торговий павільйон позивачем побудовано на земельній ділянці, не відведеній для цієї мети, без належним чином затвердженого проекту будівництва та дозволу. Крім того, оскаржені рішення прийняті на підставі декларації про готовність обєкта до експлуатації, яка містила недостовірні дані. У звязку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції з винесенням нової постанови про задоволення позовних вимог.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача просить залишити оскаржене судове рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи прокурора в підтримку апеляційної скарги, а також представника відповідача та третьої особи про залишення оскарженого судового рішення без змін, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність її задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу від 22 січня 2002 року № 414271 придбано у МПП «Анаіс» торговий павільйон загальною площею 30 кв. м. за адресою м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 52/1 (а. с. 14).

Перевіркою прокуратури Київського району м. Одеси встановлено, що ОСОБА_2 здійснено реконструкцію вказаного торгового павільйону із розширенням його площі до 92,3 кв. м..

19 липня 2013 року Інспекцією ДАБК в Одеській області зареєстровано декларацію за № ОД 75 про готовність обєкта до експлуатації нежитлового приміщення за адресою м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 52/1-А.

На підставі вказаної декларації Реєстраційною службою прийнято рішення від 28 серпня 2013 року за № 5352992 про державну реєстрацію права власності на зазначене нежитлове приміщення за ОСОБА_2 та видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САЕ № 975689.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що державним реєстратором під час проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 не було порушено вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Так, відповідно до частин 1, 2 та 4 ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобовязаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу від 22 січня 2002 року № 414271 придбано у МПП «Анаіс» торговий павільйон загальною площею 30 кв. м. за адресою м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 52/1 (а. с. 14).

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно ч. 1 ст. 8 названого Закону орган державної реєстрації прав, зокрема, проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Пунктами 1 та 2 ч. 2 ст. 9 Закону встановлено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обовязкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) повязує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Частиною 4 названої статті Закону визначено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Відповідно до ст. 15 Закону державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

- прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

- встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

- прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

- внесення записів до Державного реєстру прав;

- видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

- надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

На момент виникнення спірних правовідносин процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обовязки субєктів у сфері державної реєстрації прав визначалися Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703.

На підставі п. 27 названого Порядку документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, зокрема, є:

- укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат;

- інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Згідно п. 28 Порядку для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно заявник, крім документів, що зазначені у пункті 27 цього Порядку, подає копії документів, що зазначені в пункті 9 цього Порядку (крім документа, що посвідчує посадову особу органу державної влади або органу місцевого самоврядування).

Пунктом 9 вказаного Порядку встановлено, що заявник під час подання заяви про державну реєстрацію предявляє органові державної реєстрації прав, нотаріусові документ, що посвідчує його особу. Документом, що посвідчує особу, є паспорт громадянина України, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний, дипломатичний чи службовий паспорт іноземця або документ, що його заміняє.

В пункті 29 Порядку визначено, що для проведення державної реєстрації права власності на новозбудований чи реконструйований обєкт нерухомого майна заявник, крім документів, що зазначені у пунктах 27 і 28 цього Порядку, подає органові державної реєстрації прав технічний паспорт на такий обєкт.

Відповідно до п. 46 Порядку для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у звязку з набуттям права власності на новозбудовані чи реконструйовані обєкти нерухомого майна заявник, крім документів, що зазначені у пунктах 28, 29 і 31 цього Порядку, подає органові державної реєстрації прав, зокрема, документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку (крім випадків реконструкції квартири, житлового або нежитлового приміщення).

Таким чином, законодавством, яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин, був визначений виключний перелік документів, які подаються разом із заявою про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Як встановлено матеріалами справи, 19 липня 2013 року Інспекцією ДАБК в Одеській області за № ОД 75 зареєстровано декларацію про готовність обєкта до експлуатації.

При цьому в матеріалах справи наявні два різні примірники декларації про готовність обєкта до експлуатації, зареєстровані за названим номером, щодо реконструкції нежитлової будівлі за адресою м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 52/1, на якій міститься штамп Інспекції ДАБК в Одеській області із зазначенням вхідного номеру документа (а. с. 22-23), а також щодо реконструкції нежитлового приміщення за адресою м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 52/1-А, на якій відсутній штамп Інспекції ДАБК в Одеській області із зазначенням вхідного номеру документа (а. с. 57-60).

Матеріалами справи також встановлено, що ОСОБА_2 разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень було надано до Реєстраційної служби Одеського МУЮ документи, необхідні для державної реєстрації права власності на нерухоме майно та видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, в тому числі декларацію про готовність обєкта до експлуатації щодо реконструкції нежитлового приміщення за адресою м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 52/1-А.

В судовому засіданні апеляційного суду представник Реєстраційної служби пояснив, що відповідач при прийнятті оскарженого рішення виходив з того, що заявлений до реєстрації обєкт нерухомості є саме нежитловим приміщенням, а відтак відповідно до названого вище Порядку були відсутні підстави для надання ОСОБА_2 документу, що посвідчує речове право на земельну ділянку.

Проте, виходячи зі змісту договору купівлі-продажу від 22 січня 2002 року № 414271, на підставі якого ОСОБА_2 придбано у МПП «Анаіс» торговий павільйон загальною площею 30 кв. м. за адресою м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 52/1 (а. с. 14), тобто тимчасовий обєкт, апеляційний суд приходить до висновку про фактичне здійснення ОСОБА_2 саме реконструкції названого обєкта з розширенням його площі до 92,3 кв. м., а не житлового приміщення, як це розцінено відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Згідно ст. 1 Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку» нежиле приміщення - приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним обєктом цивільно-правових відносин.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що законодавець розділяє поняття, зокрема, будівлі, споруди та нежитлові приміщення. При цьому вказує, що нежитлові приміщення є частиною житлового комплексу.

Разом з цим, як встановлено матеріалами справи, належний ОСОБА_2 торговий павільйон за адресою м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 52/1, є окремим обєктом, який не є частиною будь-якого житлового комплексу, а відтак для реєстрації права власності на вказаний обєкт ОСОБА_2 повинна була надати відповідачу документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій здійснено реконструкцію зазначеного павільйону із збільшенням його площі більш ніж в три рази.

Оскільки в порушення п. 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень ОСОБА_2 не було надано до Реєстраційної служби документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, оскаржене рішення відповідача про державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення та видане на його підставі свідоцтво про право власності на нерухоме майно підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Із врахуванням викладеного, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог позивача не є обґрунтованим.

На підставі ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України для повного захисту прав та інтересів Одеської міської ради, на поновлення яких подано позов прокурором, апеляційний суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, визнавши протиправним рішення відповідача про державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення за ОСОБА_2.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постановлене судове рішення відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про задоволення позовних вимог прокурора.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2014 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28 серпня 2013 року № 5352992.

Визнати протиправним та скасувати Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 28 серпня 2013 року, індексний номер 8560912, серії САЕ № 975689.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Повний текст постанови складено 15 червня 2015 року.

Головуючий: О.С. Золотніков

Судді: Ю.В. Осіпов

ОСОБА_3