Справа № 2-а-2804/11
Суддя: Синиця Л. П.
Дата ухвалення: 2011-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБДАСТІ
Справа № 2-а-2804/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/в порядку скороченого провадження/

05 вересня 2011 рокум.Городище

Суддя Городищенського районного суду Черкаської області Синиця Л.П. розглянувши, в порядку скороченого провадження, позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області про визнання дії посадових осіб Управління Пенсійного фонду України у Городищенському районі Черкаської області по нарахуванню та виплаті пенсії неправомірними і такими, що звужують конституційні права постраждалого від наслідків аварії на ЧАЕС 3-ї категорії; зобовязати посадових осіб Управління Пенсійного фонду України у Городищенському районі Черкаської області провести перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю постраждалому від наслідків аварії на ЧАЕС 3-ї категорії, починаючи з 08.02.2011 року в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, щомісячно, згідно ст. 51, ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і ч.2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», -

встановив :

позивач звернувся до суду з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області про поновлення строків позовної давності для перерахунку та виплати щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, починаючи з 11.06.2007 року, як постраждалому від наслідків аварії на ЧАЕС 3-ї категорії; визнання дії посадових осіб Управління Пенсійного фонду України у Городищенському районі Черкаської області по нарахуванню та виплаті пенсії неправомірними і такими, що звужують конституційні права постраждалого від наслідків аварії на ЧАЕС 3-ї категорії; зобовязати посадових осіб Управління Пенсійного фонду України у Городищенському районі Черкаської області провести перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю постраждалому від наслідків аварії на ЧАЕС 3-ї категорії, починаючи з 11.06.2007 року в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, щомісячно, згідно ст. 51, ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і ч.2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

На обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві зазначив, що він є постраждалим від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3-ї категорії. З 11.06.2007 року перебуває на обліку в УПФУ Городищенського району як пенсіонер за віком і отримує пенсію.

Відповідно до ст. 51 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щомісячно, як постраждалому від наслідків аварії на ЧАЕС, йому повинна призначатися додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком.

Законом N107-//І від 28.12.2007 до тексту ст. 51 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», були внесені зміни, згідно із якими особам, віднесеним до категорії 3, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається в розмірі 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно із довідкою УПФУ в Городищенському районі від 08.08.2011 року (довідка додається) він отримує щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Вважає, що розмір його додаткової пенсії необґрунтовано занижений із наступних підстав:

Відповідно до ст. 71 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

Крім того, зміну визнано неконституційною згідно з Рішенням Конституційного Суду N 10-рп/2008 від 22.05.2008 року. Конституційний Суд України в Рішенні від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008, у справі № 1-28/2008, за конституційними поданнями Верховного Суду України і 101 народного депутата України сформулював правові позиції щодо відповідності деяких положень Закону про Держбюджет, Конституції України, а саме: У Конституції України Україну проголошено соціальною і правовою державою (стаття 1), в основу правового регулювання бюджетних відносин закладено принцип справедливого і неупередженого розподілу суспільного багатства між громадянами і територіальними громадами (частина перша статті 95). Держава відповідальна перед людиною за свою законодавчу діяльність, зобов'язана утверджувати та забезпечувати права і свободи людини і громадянина. Закони та інші нормативно-правові акти мають прийматися на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8). Правові акти можуть бути визнані неконституційними в разі їх невідповідності Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності (частина перша статті 152). Затвердження Державного бюджету України належить до повноважень Верховної Ради України (пункт 4 частини першої статті 85, частина перша статті 96 Конституції України) і відбувається виключно у формі закону (пункт 1 частини другої статті 92, частина друга статті 95 Конституції України). Конституція України не визначає окремої процедури розгляду, ухвалення і набрання чинності законом про Держбюджет, але встановлює деякі особливості для його змісту, що обумовлює також певні вимоги для його розгляду, ухвалення і, відповідно, набрання ним чинності. Згідно зі статтями 96,116 Конституції України проект закону про Держбюджет розробляє і подає до Верховної Ради України Кабінет Міністрів України разом із доповіддю про хід виконання Державного бюджету України поточного року, а його дія в часі обмежується конкретним періодом з 1 січня по 31 грудня, а за особливих обставин іншим періодом. Зі змісту частини другої статті 95 та частини першої статті 130 Конституції України вбачається, що закон про Держбюджет обов'язково повинен визначати будь-які видатки на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків, а також окремо визначати видатки на утримання судів. Структура і, відповідно, зміст закону про Держбюджет визначені частиною другою статті 38 Бюджетного Кодексу.

У Рішенні від 14 грудня 2000 року N 15-рп/2000 (справа про порядок виконання рішень Конституційного Суду України) Конституційний Суд України зазначив, що "рішення Конституційного Суду України мають пряму дію і для набрання чинності не потребують підтверджень з боку будь-яких органів державної влади. Обов'язок виконання рішення Конституційного Суду України є вимогою Конституції України (частина друга статті 150)" (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини). Ухвалюючи Рішення від 9 липня 2007 року N 6-рп/2007( у0а6р710-07 ) (справа про соціальні гарантії громадян). Конституційний Суд України звернув увагу Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України на необхідність додержання положень статей 1, З, 6,8,19, 22, 95,96 Конституції України ( 254к/9б-ВР), статей 4, 27, частини другої статті 38 Бюджетного Кодексу ( 2542-14) при підготовці, прийнятті та введенні в дію закону про Держбюджет. Ця рекомендація ґрунтувалася на правових позиціях Суду, висловлених у зазначеному Рішенні, відповідно до яких: стаття 38 Бюджетного Кодексу ( 2542-14) конкретизує вимоги частини другої статті 95 Конституції України (254к/96-ВР ) щодо змісту закону про Держбюджет; у сукупності вказані статті Кодексу ( 2542-14 ) і Конституції України ( 254к/96-ВР) визначають вичерпний перелік правовідносин, які повинні регулюватися законом про Держбюджет - встановлення тільки доходів та видатків держави на загальносуспільні потреби, а тому закон про Держбюджет не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України (абзаци четвертий, п'ятий, шостий, восьмий пункту 4 мотивувальної частини). У звязку з цим Конституційний Суд України дійшов висновку, що "зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого(додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає статтям 1, З, частині другій статті 6, частині другій статті 8, частині другій статті 19, статтям 21, 22, пункту 1 частини другої статті 92, частинам першій, другій, третій статті 95 Конституції України" ( 254к/96-ВР ) (абзац перший пункту 5 мотивувальної частини) (у0абр710-07). При прийнятті оспорюваного Закону всупереч зазначеним правовим позиціям законодавець вийшов за межі правового регулювання бюджетних відносин: зупинив дію окремих положень законів і вніс до ряду законодавчих актів зміни і доповнення та визнав деякі з них нечинними. Конституція України у статті 92 визначила сфери, зокрема бюджетну, які мають врегульовуватися виключно законом. Закон про Держбюджет є основним фінансовим документом держави. Через своє спеціальне призначення цей закон не повинен регулювати відносини в інших сферах суспільного життя. Конституція України не надає закону про Держбюджет вищої юридичної сили стосовно інших законів.

Таким чином. Конституційний Суд України дійшов висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об'єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно до ч.1 ст.8 ЦПК України, текст ст.51 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено так, що відповідач не повинен його тлумачити, а зобов'язаний однозначно застосовувати.

Відповідно до ч. 8 ст. 8 ЦПК України тлумачення або застосування законів, що регулюють подібні за змістом відносини допустиме тільки у тому випадку, коли спірні питання не врегульовані законом.

Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначені конкретні розміри державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю. В цьому законі не передбачено призначення пенсії за судовим рішенням, тому не виконання прямих, чинних норм, встановленого Законодавством розміру мінімальної пенсії за віком та розміру додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю є зловживаннями з боку посадових осіб управління Пенсійного Фонду України у Городищенському районі Черкаської області.

Встановлений УПФУ в Городищенському районі,Черкаської області, розмір пенсії його не влаштовує, так як він вважаю, що останній не відповідає перерахованим вимогам вказаних Законів України і нормативних актів, що звужує і дискримінує його конституційні і громадські права, як учасника ліквідації та постраждалого від наслідків Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст. 70 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають право захищати у відповідних державних, судових органах свої законні інтереси та інтереси своїх дітей.

Стаття 99 КАС України зазначає, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів встановлюється шестимісячний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. Крім того, при прийнятті рішення про відшкодування щомісячної доплати до пенсії слід застосовувати поняття аналогії права відповідно до ст. 46 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» згідно із якою, якщо виплати здійснені неправильно по вині органу, який призначив і виплачує ці виплати, то вони виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

На підставі вищевикладеного, керуючись положеннями ст.ст. 1, З, ч.2 ст. 6, ч.2 ст. 8, Ч.2 ст. 19, ст. 21, ст. 22, ст. 24, ст. 46, ст. п. 1 ч.2 ст. 92, ч.1,ч.2, ч. З ст. 95 Конституції України, ст. ст. 13,34 Європейської Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», ст. ст. 49,51,67,70,71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 46 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Рішенням Конституційного суду від 22.05.2008 року № у010р7108, ч. 1 ст.8 ЦПК України, ст.ст.6-11, п.2 ст. 14, ст. 18, ст.ст. 69,86,99,104 -106,158-167 КАС України, просить його позов задовольнити.

За ухвалою судді Городищенського районного суду Черкаської області від 09.08.2011р., позовні вимоги ОСОБА_1, позивача по справі, за період часу з 11.06.2007 року по 07.02.2011 року, включно, залишені без розгляду, застосовано строки позовної давності, що передбачені ч.2 ст. 99 КАС України, чим і відмовлено у поновлені строку позовної давності. По інший частині позовних вимог, відповідно до ст. 183-2 КАС України прийнято ухвалу про відкриття скороченого провадження.

Вищенаведені ухвали отримані позивачем, відповідачем ухвала щодо залишення без розгляду частини позовних вимог за період часу з 11.06.2007 року по 07.02.2011 року, включно, не оскаржена в апеляційному порядку.

Відповідач Управління пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області, отримавши ухвалу про залишення частини позовних вимог без розгляду, про відкриття скороченого провадження у справі та позовну заяву з додатками, не оскаржуючи ухвалу про залишення без розгляду частини позовних вимог надіслав заперечення, де вказав, що відповідно до частини четвертої статті 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" додаткова пенсія для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 3 категорії, не можуть бути нижчими, ніж 25 % мінімальної пенсії за віком.

Порядок обчислення пенсії по інвалідності, яка настала внаслідок каліцтва чи захворювання, визначає Кабінет Міністрів України.

Проте, визначення мінімального розміру пенсії за віком надане в статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Частиною 1 цієї статті передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок -20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. При цьому, частиною З цієї статті встановлено, що таким чином визначений мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для обчислення розмірів пенсій, призначених за цим Законом.

Враховуючи наведене, положення статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо мінімального розміру пенсії за віком не застосовуються при призначенні пенсії за Законом України „ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Конституційний Суд України в ухвалі від 19 травня 2009 року № 27-у/2209 по справі 2-25/2009 дійшов висновку, що у частині третій статті 28 Закону України № 1058-ІУ закладено однозначну вимогу щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, установленого у абзаці першому частини першої цієї статті, - виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» текст ст. 51 Закону № 796-ХІІ був викладений у новій редакції, якою передбачено, зокрема, виплату додаткової пенсії учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії у розмірі 15 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Рішенням Конституційного суду України (КСУ) від 22.05.2008 № 10-рп/2008 визнані неконституційними положення окремих пунктів Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», у тому числі й п. 28 розділу II, який містив нову редакцію ст. 51 Закону № 796- XII.

Згідно з рішенням КСУ від 14.12.2000 № 15-рп/2000 у справі про порядок виконання рішень КСУ закони, інші правові акти або окремі їх положення, визнані неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність, з дня ухвалення Конституційним судом рішення про їх неконституційність. Крім того, КСУ надано право у разі необхідні визначити у своєму рішенні порядок і строки його виконання та покласти обов'язок на відповідні державні органи забезпечити це виконання.

На виконання рішення КСУ від 22.05.2008 № 10-рп/2008 КМУ постановою від 28.05.2008 № 530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» встановив, що особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і належать до 3 категорії, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону № 796-ХІІ виплачується у розмірі 10 % прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, а саме: з 01.01.2011 75,00 гри., а з 01.04.2011 76,40 грн.

Крім того, вимога позивача, яка містить зобов'язання управління в подальшому проводити щомісячні виплати з перерахунком згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», не може бути задоволена судом, оскільки, суд не наділений повноваженнями на прийняття рішення з приводу майбутніх правовідносини, які не настали. Також, дана вимога суперечить змісту чинного законодавства України. Судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання. Воно не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому правового регулювання суспільних відносин.

Просять суд взяти до уваги те, що 19.06.2011 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" № 3491-УІ від 14.06.2011, яким встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік". Постановою КМУ від 05.0і?.2011 № 745 постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС 3-ої категорії щомісячна додаткова пенсія встановлена в розмірі 10% від прожиткового мінімуму, для осіб, які втратили працездатність. Таким чином, управління правомірно здійснює виплату щомісячної/і додаткової пенсії постраждалому внаслідок аварії на ЧАЕС 3 категорії в розмірі 10 % від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Враховуючи викладене, просять суд, в задоволені позову відмовити повністю.

Суддя опрацювавши та вивчивши матеріали позовної заяви, з урахуванням ухвали по залишення частини позовних вимог без розгляду, ухвали про відкриття скороченого провадження, при вирішенні спору, з огляду на загальні засади пріоритету законів над підзаконними актами, вважає, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення в силу слідуючого.

Відповідно до вимог Конституції України (ч.2 ст.19), органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи мають право вчиняти дії та приймати рішення виключно в межах наданих їм повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України та законами України.

Пенсійний Фонд України діє на підставі положення «Про Пенсійний Фонд України», затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002р. за №121/2001, і є центральним органом виконавчої влади, на який покладено обовязок щодо: призначення пенсії, підготовки документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування виплат пенсій, та здійснює свої повноваження на підставі п.15 вказаного положення через створенні в установленому порядку його територіальні управління, по ефективному використанню коштів Пенсійного Фонду України. Згідно з п.п. 7 п.2.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002р. за №8-2, управління відповідно до покладених на них завдань, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, допомогу на поховання та інші соціальні виплати відповідно до чинного законодавства. Пунктом 4.2 вищенаведеного Положення, передбачено, що Управління є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банках (у тому числі валютні), печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

Конституційний Суд України в Рішенні від 03.10.1997р. №4-зп (справа про набуття чинності Конституцією України) зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному, і з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі.

Відповідно до ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесення до них змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Ст.46 Конституції України гарантований державою рівень соціального захисту, в тому числі соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижче від прожиткового мінімуму.

Згідно ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 3 категорії призначається у розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з неналежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визначає, якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить закону, суд зобовязаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Відповідно до ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Стаття 71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлює, що дія його положень не може призупинятися іншими законами, за виключенням законів про внесення змін до нього.

Рішеннями Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 та № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнані такими, що не відповідають Конституції України, зміни внесені до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пунктом 30 статті 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» від 19.12.2006 року та підпунктом 9 пункту 28 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік» № 107 від 28.12.2007 року.

Рішенням Конституційного Суду України № 10 рп/2008 від 22.05.2008 року визнані такими, що не відповідають Конституції України, зміни внесені до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підпунктом 13 пункту 28 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік».

У 2010 році та у 2011 році дія ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не призупинялася, а застосування відповідачем положень Постанови Кабінету Міністрів України № 863 від 26.07.1996 року щодо визначення розміру підвищення пенсії є безпідставним, оскільки Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має вищу юридичну силу, ніж постанова Кабінету Міністрів України.

З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини та положення частини 1 ст. 58 Конституції України, реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних відносин нормативно правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тому посилання органів державної влади на відсутність коштів, як на причину їх не виконання, не повинні прийматися до уваги.

Відповідно до частини 7 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011рік» від 14.06.2011р., що набрав чинності 16.06.2011р., прикінцеві положення доповнено пунктом 4 такого змісту, установити, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік». І на виконання вищенаведеного, Кабінет Міністрів України прийняв Постанову від 6.07.2011р. №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності 23.07.2011р., де в частині 1 зазначено, Установити, що особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується у таких розмірах до прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність: 2) тим, що належать до категорії 3, 10 відсотків.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є постраждалим від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, категорія №3 (посвідчення від 10.03.1993р. серія б №104014), і з 11.06.2007 року отримує пенсію за віком, на даний час, в розмірі 935,02грн., в т.ч. 76,40грн. додаткова пенсія потерпілому внаслідок ЧК 3 категорія, що відповідає розміру 10% від прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р. №530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорії громадян».

Обрахунок даної пенсії проведено, згідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2002р. за №1, виходячи з розміру 19грн. 91коп..

У своїй роботі, Управління пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області, щодо призначення пенсії за ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», керувалося Постановами Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008р. № 530, «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008р. № 654, «Про встановлення щомісячної державної допомоги до пенсії (дотації) інвалідам війни, учасникам бойових дій» від 02.12.2009р..

З огляду на вищевикладене, відповідач, здійснивши позивачу нарахування та виплату додаткової пенсії як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, повинен був діяти, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, тобто за нормами ЗУ №796-ХІІ від 28.02.1991р., а не за положеннями постанов Кабінету Міністрів України, і здійснити позивачу відповідні нарахування, але у порушення цього, відповідач таких нарахувань не проводив, допустивши звуження конституційних прав позивача, що є неправомірно.

Отже, є доведеною вимога позивача про зобовязання зробити перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії як особі віднесеній до категорії 3, потерпілий внаслідок ЧК учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986-87р.р., у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. за №796-ХІІ, починаючи з 08.02.2011р. по 22.07.2011 року, включно, бо 23.07.2011р. набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 06.07.2011р. №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка встановила інший розмір таких нарахувань.

Враховуючи вищевикладене та керуючись Конституцією України, Рішенням Конституційного Суду України від 11.10.2005р. (№8рп/2005); Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. за № 796-ХІІ; ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІУ; Законом України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20.10.2009р. № 1646-УІ, Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002р. за № 8-2, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011рік» від 14.06.2011р., Постановою Кабінету Міністрів України від 6.07.2011р. №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» та ст. ст. 6, 7, 8, 9, 10, ч.2 ст. 11, ст. 11, 12, 17, 71, 159, 160, 161, 163, 185, 186, 183-2 КАС України, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області про визнання дії посадових осіб Управління Пенсійного фонду України у Городищенському районі Черкаської області по нарахуванню та виплаті пенсії неправомірними і такими, що звужують конституційні права постраждалого від наслідків аварії на ЧАЕС 3-ї категорії; зобовязати посадових осіб Управління Пенсійного фонду України у Городищенському районі Черкаської області провести перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю постраждалому від наслідків аварії на ЧАЕС 3-ї категорії, починаючи з 08.02.2011 року в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, щомісячно, згідно ст. 51, ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і ч.2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - задовольнити частково.

Визнати дії посадових осіб Управління Пенсійного Фонду України в Городищенському районі Черкаської області по нарахуванню та виплаті щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю потерпілому від наслідків аварії на ЧАЕС 3-ї категорії ОСОБА_2 за період часу з 08.02.2011р. по 22.07.2011р., включно, неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, додаткової пенсії в розмірах, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року за № 796-ХІ, ст. 51, з розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком, виходячи зі встановленого розміру мінімальної пенсії відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за період часу з 08.02.2011 року по 22.07.2011 року, включно, з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Городищенський районний суд Черкаської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_3