Справа № 2-а-77/11
Суддя: Черненко В. О.
Дата ухвалення: 2011-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-77/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2011 рокуГородищенський районний суд

Черкаської області

в складі:

головуючого судді Черненка В.О.

при секретарі Сидоренко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городище в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Городищенському районі про визнання причин пропущення строку для звернення до суду поважними, поновлення пропущення строку, визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання субєкта владних повноважень нарахувати і виплатити недоплачену 30% надбавку до пенсії як дитині війни з 01.01.2009 року по 31.12.2010 року та виплачувати її в подальшому,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить: визнати причини пропущення строку для звернення до суду поважними та поновити пропущений строк для звернення до суду за захистом її прав, визнати дії УПФ України в Городищенському районі щодо нарахування і виплати несплаченої їй державної соціальної допомоги, як дитині війни протиправними та зобов'язати відповідача нарахувати і виплатити недоплачену 30% надбавку до пенсії як дитині війни з 01.01.2009 року по 31.12.2010 року та виплачувати її в подальшому.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що, відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», вона є дитиною війни. Згідно зі ст. 6 цього ж Закону, їй повинна виплачуватись щомісячна соціальна державна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Виплата надбавки до пенсії, згідно чинного законодавства, мала здійснюватися відповідачем. Звернувшись до ОСОБА_2 Пенсійного фонду в Городищенському районі з письмовою заявою про підвищення пенсії на 30% від мінімальної пенсії за віком, позивач отримала відмову, яку вважає неправомірною. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007, положення п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», визнані неконституційними. Вказане рішення КСУ є обовязковим до виконання на території України. Як особа, що має статус «дитина війни», ОСОБА_1, вважає, що має право на щомісячне підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Звертаючись з даним позовом, ОСОБА_1 просила суд визнати причини пропущення строку для звернення до суду поважними та поновити пропущений строк для звернення до суду за захистом її прав, визнати дій УПФ України в Городищенському районі щодо нарахування і виплати несплаченої їй державної соціальної допомоги, як дитині війни протиправними та зобов'язати відповідача нарахувати і виплатити недоплачену 30% надбавку до пенсії як дитині війни з 01.01.2009 року по 31.12.2010 року та виплачувати її в подальшому.

Позивач у судове засідання не з'явилася, але подала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, подала письмові заперечення та пояснила, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій дітям війни, що визначені ст. 6 даного Закону, здійснюються за рахунок коштів державного бюджету України, і в 2007 році відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет на 2007 рік» виплата щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни» була передбачена в розмірі 50% від розміру надбавки, передбаченої учасникам війни, за умови, що людина, яка має статус «дитина війни» за життя визнана інвалідом; а у 2008 році за Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (пп. 2 п. 41 розділу ІІ) та постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року за № 530, дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії виплачується підвищення в розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Згідно ст. 14 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасникам війни пенсії підвищуються на 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Тому всім особам, які мали право на допомогу, як дитина війни: з 01 січня 2008 року, щомісячно, було виплачено по 47,00 гривень, з 01 квітня по 48,10 гривень, з 01 липня по 48,20 гривень, з 01 жовтня по 49,80 гривень, при цьому, коштів на збільшення допомоги дітям війни не виділялося. Згідно п. 8 Постанови КМУ № 530 від 28.05.2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», з 01.01.2009 року по даний час виплата дітям війни проводиться у тому ж розмірі, що і в жовтні 2008 року. Тобто, у органів Пенсійного фонду не було і на даний час немає законних підстав для збільшення цієї виплати. Крім того, визначення мінімального розміру пенсії за віком ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», на що посилається позивач, застосовується виключно для обчислення розмірів пенсій, призначених даним Законом, і для визначення доплат або підвищення до пенсій не застосовується. УПФ України в Городищенському районі наполягає на відмові у задоволенні позову у звязку з пропущеним шестимісячним терміном позовної давності, відповідно до ст.ст. 99-100 КАС України. Крім того, вимога позивача, яка містить зобов'язання управління в подальшому проводити щомісячні виплати з перерахунком, згідно ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» не може задоволена судом, оскільки він не наділений повноваженнями на прийняття рішення з приводу майбутніх правовідносин, які не настали. Також, дана вимога суперечить змісту чинного законодавства України. Судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання, воно не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому правового регулювання суспільних відносин.

Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши та оцінивши всі наявні докази у справі, вважає, що позов не достатньо обґрунтований, а тому підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач має статус дитини війни, тому вона має право користуватися пільгами, передбаченими Законом України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції Закону України від 19 грудня 2006 року, що діяла з 01 січня 2007 року, дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму, визначеного законом для осіб, що втратили працездатність.

Таким чином, позивач з 01 січня 2007 року, мала право на отримання підвищення пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Однак, Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено на 2007 рік, а Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року, внесено зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», зокрема статтею 6 вказаного Закону після внесення змін передбачалось, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання, державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

.Рішеннями Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп /2007 року та № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, положення обох вищезазначених Законів, якими зупинялась дія ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та в неї вносились зміни, визнано такими, що не відповідають Конституції України. При цьому Конституційний Суд України вказав, що Верховна ОСОБА_1 України не уповноважена при прийнятті закону про Державний бюджет України зупиняти дію окремих законів України та (або) будь - яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин. Як зазначив Конституційний Суд України, це суперечить вимогам ст. 3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», згідно якій державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до ч. 3 ст. 54 ЗУ «Про державний бюджет України на 2009 рік» від 26.12.2008 року №835-VI та ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про державний бюджет України на 2010 рік» від 27 квітня 2010 року N 2154-VI розміри державних соціальних гарантій на 2009 рік та 2010 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим Законом та нормативно-правовими актами КМУ.

Проте, на виконання вищезазначеної норми, КМ України не приймалося окремої постанови щодо встановлення в 2009 та 2010 році розміру підвищення до пенсії особам віднесеним до категорії «Дитина війни». Пунктом 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» передбачено, що дітям війни, крім тих, на яких поширюється дія ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» до пенсії або щомісячного довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у таких розмірах: з 22 травня 48,1 гривні, з 01 липня 48,2 гривні та з 01 жовтня 49,8 гривень. Розмір підвищення до пенсії з 01 січня 2009 року та з 01 січня 2010 року цією постановою не визначений та змін стосовно цього питання у 2009 2010 роках у вищезазначену постанову не вносилося. Тобто, ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 01.01.2009 року по даний час є діючою в наступній редакції: «дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком».

Звуження змісту та обсягу конституційного права на забезпечення достатнього життєвого рівня (ст. 48 Конституції України) шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів відповідно до ст. 22 Конституції України не допускається.

З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини та положення частини 1 ст. 58 Конституції України, реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних відносин нормативно - правових актах національного законодавства, не може бути постановлена у залежність від бюджетних асигнувань, тому посилання органів державної влади на відсутність коштів, як на причину їх невиконання, не повинні прийматися до уваги.

Таким чином, відповідач, за спірний період, мав би виплачувати позивачу пенсію, збільшену на 30%, відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Конституція України у ст. 46 гарантує громадянам право на соціальний захист, який включає отримання пенсії, інших видів соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування та мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, особі, права та інтереси якої порушені, гарантується право на судовий захист. Право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати обмеженням, але їх застосування повинно зберігати пропорційність між застосованими засобами та постановленою метою (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Воловік проти України» заява №15123/03 від 6 грудня 2007 року).

Згідно ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, тому суд, вважає, що вимоги позивача в частині перерахунку її пенсії з підвищенням на 30%, як дитині війни, підлягають до часткового задоволення, а саме: за період з 10.07.2010 року по 31.12.2010 року, оскільки, остання, в своєму позові не навела причин пропущення строку звернення до суду, які б суд міг визнати поважними.

Що стосується вимог позивача в частині зобов'язання ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Городищенському районі в подальшому нараховувати та виплачувати підвищення до пенсії, то дані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки суд не наділений повноваженнями приймати рішення з приводу майбутніх правовідносин, які не настали. Судове рішення не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому стосовно правового регулювання суспільних відносин.

На підставі вище викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про соціальних захист дітей війни», Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», Законом України «Про державний бюджет України на 2009 рік» від 26.12.2008 року № 835-VI; Законом України «Про державний бюджет України на 2010 рік» від 27 квітня 2010 року N 2154-VI; Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян»; ст. ст. 6, 17, 71, 99, 102, 159, 160, 163, 181, 185, 186 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Городищенському районі про визнання причин пропущення строку для звернення до суду поважними, поновлення пропущення строку, визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання субєкта владних повноважень нарахувати і виплатити недоплачену 30% надбавку до пенсії як дитині війни з 01.01.2009 року по 31.12.2010 року та виплачувати її в подальшому, задоволити частково.

Визнати протиправними дії ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Городищенському районі по не нарахуванню та по не виплаті ОСОБА_1 державної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період часу з 10.07.2010 року по 31.12.2010 року.

Зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Городищенському районі нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 державну соціальну допомогу щомісячну доплату до пенсії як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, за період з 10.07.2010 року по 31.12.2010 року.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду, через Городищенський районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення постанови.

Суддя ОСОБА_4