Справа № 821/1496/15-а
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/1496/15-а
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кузьменко Н.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 2196,18 грн,

встановив:

14 травня 2015 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Управління Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області (далі позивач, УПФУ) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі відповідач, ФОП ОСОБА_1В.) з позовними вимогами про стягнення недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 2196,18 грн.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що відповідач є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та має недоїмку зі сплати даного внеску в сумі 2196,18 грн. ФОП ОСОБА_1 було надіслано вимоги про сплату недоїмки від 06.06.2013 р. № Ф-12 У на суму 1194,03 грн., від 11.03.2013 р. № 10-Ф на суму 4572,42 грн. Відповідач суми заборгованості не сплатив, тому стягнення відбувається у судовому порядку.

Представник позивача 04 червня 2015 року заявив клопотання про розгляд в порядку письмового провадження.

Відповідач надала до суду заперечення відповідно до якого просить відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на те що, Пенсійний фонд України не має права примушувати відповідача до сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, оскільки вони є добровільними по своїй правовій природі. Виходячи з цього, примушування його до участі у Пенсійному фонді України є протиправним та суперечить принципам здійснення особою своїх цивільних прав. До того ж, єдині внески не входять до системи оподаткування, а тому до них не можна застосовувати ст. 67 Конституції України щодо обовязку громадян сплачувати податки та збори. Враховуючи вищевикладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач у п. 2 свого заперечення справу просила розглянути без її участі в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливим розглядати справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши надані позивачем документи, зясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) фізична особа - підприємець, є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в управлінні Пенсійного фонду в Білозерському районі.

Управлінням Пенсійного фонду України в Білозерському районі винесено вимогу від 06.06.2013 року за № Ф-12 У на суму 1194,03 грн., від 11.03.2013 року за № 10 Ф на суму 4572,42 грн. відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Відповідачем заборгованість по вимозі № 10 Ф від 11.03.2013 року частково сплачена у розмірі 3570,27 грн. Тому, залишок недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування складає 2196,18 грн.

Суд застосовує законодавство, що діяло на момент виникнення спірних правовідносин.

Законом № 2464-VI визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Згідно із положеннями Закону № 2464-VI та Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 384/2011, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та збору, ведення обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Крім того, йому надано право стягувати у передбаченому законодавством порядку своєчасно не нарахованих та/або не сплачених сум єдиного внеску, страхових внесків та інших платежів.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Платники єдиного внеску визначені ст. 4 Закону №2464-VI, до них відносяться фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

Тобто, платниками є фізичні особи-підприємці, що є роботодавцями. Крім того, згідно положень цієї ж статті платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Виходячи із змісту ч. 4, ст. 5 Закону № 2464-VI обов'язки фізичних осіб-підприємців як платників єдиного внеску виникають з моменту їх державної реєстрації.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 4 Закону № 2464-VI фізичні особи-підприємці є застрахованими особами щодо себе та страхувальниками осіб, що на них працюють (для платників єдиного внеску, зазначених у пунктах 2, 3, 6 - 14 частини першої ст. 4 Закону № 2464-VI).

Відповідно до ч. 9, ст. 9 Закону № 2464-VI обчислення і сплата єдиного внеску за платників, зазначених у пунктах 2, 3, 6, 7, 8, 9 та 11 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюються платниками, зазначеними у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, за рахунок сум, на які внесок нарахований.

Таким чином, до обов'язків фізичних осіб-підприємців, що є роботодавцями, а також для фізичних осіб-підприємців, що не є роботодавцями, входить своєчасне нарахування та сплата нарахованого єдиного внеску до Пенсійного фонду на суми, що виплачуються ними найманим працівникам, а також на суми їх доходів або самостійно визначені ними суми (для фізичних осіб-підприємців, що обрали спрощену систему оподаткування), які є базою для нарахування єдиного внеску відповідно до зазначеного Закону.

Згідно із п. 1, ч. 2, ст. 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. При цьому, ч. 8, ст. 9 Закону №2464-VI встановлено базовий звітний період для фізичних осіб-підприємців - календарний рік. Відповідно до ч.8 ст.9 цього ж Закону, платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

Відповідно до ст. 25 Закону № 2464-VI територіальний орган Пенсійного фонду у порядку, за формою і в строки, встановлені Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. У цьому разі, боржник протягом десяти робочих днів з дня її отримання повинен або узгодити суму зобов'язання з органом Пенсійного фонду, або оскаржити вимогу до органу Пенсійного фонду вищого рівня чи до суду, або сплатити борг. Страхувальник не скористався цим правом, а значить визнав всю суму боргу зазначену у вимозі.

Стосовно доводів, якими відповідач обґрунтовувала свої заперечення, суд вважає їх необґрунтованими виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР, загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом. Одними із принципів загальнообовязкового державного страхування згідно із ст. 5 Основ є принцип обов'язковості страхування осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) та інших підставах, передбачених законодавством, а також осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності. А тому посилання відповідача на добровільність загальнообовязкового державного соціального страхування є безпідставними.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги УПФУ є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Оскільки спір вирішено на користь субєкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутністю витрат позивача субєкта владних повноважень, повязаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір), згідно з ч. 4 ст. 94 КАС України стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI ст.ст. 2, 7, 8, 9, 14, 70, 71, 79, 86, 122, 158 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 2196,18 грн. - задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) недоїмку зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 2196,18 грн. (дві тисячі сто дев'яносто шість грн. 18 коп.) на користь Управління Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області () на р/р №2102, МФО 852010 в ГУДКСУ.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 10.1