Справа № 813/4370/14
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року Справа № 876/10486/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мікули О.І.,

суддів Качмара В.Я., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання Щерби С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Спільного підприємства Бориславська нафтова компанія (у формі Товариства з обмеженою відповідальністю) на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року у справі за позовом Спільного підприємства Бориславська нафтова компанія (у формі Товариства з обмеженою відповідальністю) до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Львові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів, Стрийської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області (правонаступник -Стрийська обєднана державна податковаї інспекція Головного управління ДФС у Львівській області), за участю Прокуратури Львівської області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в :

Позивач - СП Бориславська нафтова компанія (у формі ТОВ) звернувся в суд з позовом до відповідачів СДПІ з обслуговування великих платників податків у м.Львові Міжрегіонального ГУ Міндоходів, Стрийської ОДПІ ГУ Міндоходів у Львівській області, в якому просив (з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог) визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення СДПІ з обслуговування великих платників податків у м.Львові Міжрегіонального ГУ Міндоходів: від 13 грудня 2013 року №/10040, яким СП «БНК» збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток на 7394641,25 грн., у тому числі: 6718572,00 грн. за основним платежем, 676069,25 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); від 13 грудня 2013 року №/10044, яким СП «БНК» збільшено суму грошового зобовязання за платежем надходження податків і зборів (обовязкових платежів), які справлялись до 01 січня 2011 року, але не визначені ПК України від 02 грудня 2010 року №2755-V (із змінами і доповненнями) - на 46406,65 грн., у тому числі: 37125,31 грн. за основним платежем, 9281,33 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); від 13 березня 2014 року №/3894, яким СП «БНК» збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах) на 6915300,75 грн., у тому числі: 5848587,00 грн. за основним платежем, 1066713,75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); від 13 березня 2014 року №/3895, яким СП «БНК» збільшено суму грошового зобовязання за платежем збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності (роботах, послугах) - на 157308,59 грн.., у тому числі: 130642,55 грн. за основним платежем, 26666,04 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та податкові повідомлення-рішення Стрийської ОДПІ ГУ Міндоходів у Львівській області: від 13 грудня 2013 року №, яким СП «БНК» збільшено суму грошового зобовязання за платежем плата за користування надрами для видобування нафти - на 685490,16 грн., у тому числі: 577176,31 грн. за основним платежем, 108313,85 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); від 13 грудня 2013 року №, яким СП «БНК» збільшено суму грошового зобовязання за платежем плата за користування надрами для видобування природного газу - на 15949,20 грн., у тому числі: 13393,65 грн. за основним платежем, 2555,55 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); від 10 квітня 2014 року №, яким СП «БНК» збільшено суму грошового зобовязання за платежем рентна плата за нафту, що видобувається в Україні, нарахована до 01 січня 2013 року - на 13248023,18 грн., у тому числі: 11240561,02 грн. за основним платежем, 2007462,17 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); від 10 квітня 2014 року №, яким СП «БНК» збільшено суму грошового зобовязання за платежем рентна плата за природний газ, що видобувається в Україні, нарахована до 01 січня 2013 року, - на 208414,82 грн. (двісті вісім тисяч чотириста чотирнадцять грн. 82 коп.), у тому числі: 172918,71 грн. за основним платежем, 35496,11 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню з таких підстав.

Судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що ПАТ «Укрнафта» у період з 1997 по 2011 роки, як власник Базових Вуглеводнів, отримувало їх від СП «БНК», як ліцензіата, що здійснював видобуток вуглеводнів на Стинавському родовищі, за щомісячними актами прийому-передачі нафтового газу та актами прийому-передачі базової нафти згідно з Ліцензійною угодою між Державним комітетом України по геології та використанню надр і Ліцензіатом - СП «БНК» у визначених Додатком №5 до Ліцензійної угоди обсягах. Отже, передача Базових Вуглеводнів від СП «БНК» українському учаснику ліцензії ПАТ «Укрнафта» не є їх продажем (реалізацією). У той же час ПАТ «Укрнафта» після завершення організаційного періоду було зобовязано оплачувати СП «БНК» послуги з видобування Базових Вуглеводнів. Прийом-передача зазначених послуг щомісячно оформлювалося актами прийому-передачі (окремо з видобутку нафти і видобутку нафтового газу), що були підписані уповноваженими представниками сторін; при цьому їх вартість (з ПДВ) визначалася щомісячними фактичними калькуляціями витрат (послуг по видобутку базових рівнів газу) по СП «БНК» та щомісячними фактичними калькуляціями витрат (послуг по видобутку базових рівнів нафти) по СП «БНК». Вказані акти містяться в матеріалах справи. Апелянт звертає увагу на те, що ст.11 Ліцензійної угоди називається «Реалізація вуглеводнів ліцензіата», а згідно з п.4.4. Ліцензійної угоди та Додатком №5 до Ліцензійної угоди Базові Вуглеводні ніколи не були власністю СП «БНК» (ліцензіата), вони з моменту видобутку були власністю ПАТ «Укрнафта». Відповідно до п.4.6. Ліцензійної угоди власністю Ліцензіата були лише Додаткові Вуглеводні, видобуті на Стинавському родовищі, які СП «БНК» мав право самостійно реалізувати з дотриманням умов статті ХІ Ліцензійної угоди. Таким чином, висновок суду першої інстанції в частині заниження СП «БНК» валового доходу та заниження податкового зобов'язання з ПДВ у звязку з реалізацією ПАТ «Укрнафта» базових обсягів вуглеводнів, що є власністю ПАТ «Укрнафта» згідно з умовами Ліцензійної угоди за цінами собівартості, які є нижчими: на нафту - від цін, встановлених на аукціонах, а на газ - від граничного рівня цін на природний газ, встановленого Постановами Національної комісії регулювання електроенергетики України (НКРЕ), є помилковим.

Обєктом оподаткування податком на прибуток при наданні СП «БНК» послуг ПАТ «Укрнафта» з видобутку Базових Вуглеводнів була вартість наданих послуг. Обєктом оподаткування податком на прибуток при продажу СП «БНК» газу ВАТ «НПК Галичина» та ВАТ «Нафтохімік Прикарпаття» була вартість проданого газу.

Позивач не відображав у бухгалтерському обліку обсяг Базових Вуглеводнів як матеріальний актив (не оприбутковував Базові Вуглеводні) та не відображав їх на рахунку 26 (готова продукція), оскільки вони згідно з умовами Ліцензійної угоди були власністю ПАТ «Укрнафта». Надання СП «БНК» послуг ПАТ «Укрнафта» з видобутку Базових Вуглеводнів у бухгалтерському обліку відображалося наступними проводками: витрати з послуг по видобутку базових рівнів нафти та газу по бухгалтерському обліку накопичувалися на рахунку 23 (виробництво) та надалі списувалися на рахунок 903 (собівартість реалізованих робіт і послуг). Надалі СП «БНК» реалізацію послуг з видобутку Базових Вуглеводнів по фактичних витратах відображало на наступних рахунках: рахунок 23 (виробництво); рахунок 91 (загальновиробничі витрати); рахунок 92 (адміністративні витрати); рахунок 64 (розрахунки за податками й платежами (в т.ч. плата за надра, рентна плата, плата за землю та інші). На підтвердження зазначених фактів СП «БНК» надано регістри бухгалтерського обліку (бухгалтерські довідки господарських операцій (послуг) по видобутку нафти та газу (щодо собівартості базових рівнів вуглеводнів)), видрукувані з програми «1С Бухгалтерія», в яких кількість Базових Вуглеводнів не зазначається, а відображається тільки вартість послуг з їх видобування по виробничій собівартості.

Зобовязання ПАТ «Укрнафта» з оплати послуг СП «БНК» з видобутку Базових Вуглеводнів за 2010-2011 роки припинені виконанням шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок СП «БНК» (про що свідчать платіжні доручення від 30.03.2012 року №№3304-ПБ12,3305-ПБ12, а також Лист ПАТ «Укрнафта» від 05.11.2013 року №18-36/808), а також відповідно до ст.601 ЦК України шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог (Протокол про зарахування взаємних вимог від 30.03.2012 року). Вказані документи містяться в матеріалах справи.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що мала місце реалізація товару (готової продукції), а не надання послуг з видобутку Базових Вуглеводнів не відповідає дійсності, первинним документам та бухгалтерському обліку, що вівся СП «БНК».

Обєктом оподаткування ПДВ за період, що перевірявся, СП «БНК» визначало вартість реалізованих у звітному періоду Власних (понадбазових) Вуглеводнів та вартість наданих послуг з видобування Базових Вуглеводнів.

Задекларовані суми податкових зобовязань з ПДВ підтверджуються наданими під час перевірки СДПІ з обслуговування великих платників податків у м.Львові податковими накладними, реєстрами виданих та отриманих податкових накладних.

Апелянт також вважає помилковим висновок суду першої інстанції про правомірність нарахування СДПІ з обслуговування великих платників податків у м.Львові доходу та ПДВ з обсягів втрат газу і нафти, а також з обсягів витрат нафти на власні потреби, виходячи з наступного.

Нормативні втрати вуглеводнів списувались відповідно до Наказу №2-2011 від 04 листопада 2011 року про облікову політику на підприємстві, тому їх обсяг було виключено зі складу товарної нафти. Відповідно, обсяг списаних на втрати вуглеводнів було включено до витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств. Це повязано з тим, що обсяги втрат вуглеводнів є обсягами вуглеводнів, що втрачені за незалежних від СП «БНК» обставин у процесі здійснення видобутку, підготовки до транспортування та транспортування вуглеводнів. Враховуючи визначення терміну «втрати», що міститься в Переліку нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат нафти, природного газу та газового конденсату під час їх видобування, підготовки до транспортування та транспортування, затвердженого наказом Мінпаливенерго від 30.06.2004 року №604, з огляду на те, що втрати вуглеводнів не можуть бути реалізованими чи використаними СП «БНК» у будь-який спосіб, включення СП «БНК» обсягу втрат вуглеводнів до витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств, є правомірним.

Апелянт звертає увагу на те, що обсяги втрат газу та нафти і витрат нафти на власні потреби не були і не можуть бути реалізовані, зазначені обсяги не можуть бути об'єктом оподаткування податком на додану вартість. СДПІ з обслуговування великих платників податків у м.Львові не представила доказів, які б підтверджували факт реалізації СП «БНК» обсягів технологічних втрат нафти і газу та витрат нафти.

Апелянт вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що при нарахуванні та сплаті СП «БНК» плати за користування надрами для видобування нафти, плати за користування надрами для видобування природного газу, рентної плати за нафту, що видобувається в Україні, рентної плати за природний газ, що видобувається в Україні, збору за геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок державного бюджету, з загального обсягу видобутих вуглеводнів були виключені обсяги нормативних втрат вуглеводнів і виробничо-технологічних витрат нафти на депарафінізацію свердловин, що призвело, на думку суду першої інстанції, до заниження декларування обсягів видобутих корисних копалин, а саме: нафти в кількості 4117,45 тон та газу в кількості 374,012 тис.м. куб., заниження нарахування рентної плати за видобуті корисні копалини (нафту та газ), заниження збору за геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок державного бюджету, виходячи з таких підстав.

При нарахуванні СП «БНК» податків з рентної плати за видобуток нафти та газу, плати за користування надрами, збору за геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок державного бюджету, обєктом оподаткування був фактичний загальний обсяг видобутку нафти й газу. Разом з тим, нормативні втрати та виробничо-технологічні витрати не виключалися з загального обсягу видобутих вуглеводнів при сплаті зазначених податків (податки нараховувались на весь видобутий обсяг).

СДПІ з обслуговування великих платників податків у м.Львові помилково включила обсяг нафти, що повернулася в збірники після закінчення депарафінізації, до обсягу видобутої нафти, здійснивши подвійний облік одного й того ж обсягу нафти.

Податковий орган не надав доказів, що при депарафінізації свердловин СП «БНК» використано всі 100% обсягу нафти, що брала участь у процесі промивки свердловин; також не надав доказів на підтвердження того, що СП «БНК» за період 4-й квартал 2010 року - 4-й квартал 2012 року додатково видобуто нафти в обємі 600,450 тонн та нафтового газу в обємі 374,012 тис.м. куб. в порівнянні з даними СП «БНК» щодо фактичного загального обсягу видобутих корисних копалин, що містяться в Фактичних балансах нафти та Актах розподілу нафтового газу, видобутих з Стинавського нафтового родовища СП «БНК».

Також помилковим є висновок суду першої інстанції про заниження позивачем декларування обсягів видобутих корисних копалин, виходячи з наступного.

СП «БНК» нарахувало плату за користування надрами згідно з даними щодо фактичного загального обсягу видобутих корисних копалин, що містяться в Фактичних балансах нафти, видобутої з Стинавського нафтового родовища СП «Бориславська нафтова компанія», та Актах розподілу нафтового газу, видобутого з Стинавського нафтового родовища СП «БНК», у повній відповідності до норм чинного податкового законодавства, що підтверджується розрахунками плати за користування надрами для видобування нафти, конденсату, природного газу (в тому числі супутнього при видобутку нафти), титанової та титано-цирконієвої руди, підземних вод (термальних, промислових), ропи, мінеральних грязей та мулу; податковими розрахунками з плати за користування надрами для видобування корисних копалин та іншими первинними документами.

Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про заниження нарахування рентної плати за видобуті корисні копалини (нафту та газ), оскільки обєктом оподаткування вказаного податку згідно з п.п.257.1 ст.257 ПК України є обсяг видобутої вуглеводневої сировини у податковому (звітному) періоді, визначений за даними, що містяться в Фактичних балансах нафти, видобутої з Стинавського нафтового родовища СП «Бориславська нафтова компанія», та Актах розподілу нафтового газу, видобутого з Стинавського нафтового родовища СП «БНК». Сплата СП «БНК» рентної плати у повній відповідності до норм чинного податкового законодавства підтверджується письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи.

Помилковим також є висновок суду першої інстанції про наявність розбіжностей між обсягами видобутої нафти задекларованими підприємством у податкових розрахунках зі збору за геологорозвідувальні роботи та обсягами, зазначеними у фактичному балансі видобутку нафти та нафтового газу в кількості 469,3 тонн нафти, оскільки якщо додати обсяги видобутої нафти згідно з даними Фактичних балансів нафти, видобутої з Стинавського нафтового родовища СП «БНК», за жовтень 2010 року - грудень 2010 року, то отримаємо обсяг видобутих корисних копалин, зазначений у Розрахунку збору за геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок державного бюджету за 4 квартал 2010 р.

Апелянт також не погоджується з висновком суду першої інстанції про заниження збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, оскільки СП «БНК» нарахувало збір у вигляді цільової надбавки 2% до діючого тарифу на газ, виходячи з договірних цін на газ, реалізований ВАТ «НАФТОПЕРЕРОБНИЙ КОМПЛЕКС - ГАЛИЧИНА» та ВАТ «Нафтохімік Прикарпаття». Обсяги технологічних втрат газу до обєкту оподаткування збором СП «БНК» не включалися, а податковий орган не надав доказів, які б підтверджували реалізацію СП «БНК» обсягів технологічних втрат газу, зокрема, актів приймання-передачі газу, підписаних платником СП «БНК» та відповідним споживачем.

Помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що СП «БНК» при реалізації газу споживачам (зокрема, ВАТ «НПК Галичина» та ВАТ «Нафтохімік Прикарпаття») повинно було застосовувати встановлений НКРЕ граничний рівень ціни на природний газ для промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання, оскільки встановлені Постановами НКРЕ граничні (максимально допустимі) рівні цін на природний газ для промислових споживачів повинні застосовуватися ліцензіатами, що здійснюють постачання газу за регульованим тарифом, до яких СП «БНК» не відноситься.

Таким чином, оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті неправомірно. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Представники позивача (апелянта) Золотнікова Н.С., Колечко І.В. у судовому засіданні підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та додаткових письмових поясненнях, вважають висновки суду першої інстанції неправильними та необгрунтованими. Просять скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Представники відповідачів Дуль Я.М., Антонюк І.Б. у судовому засіданні не погодилися з доводами апеляційної скарги і вважають, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Прокурор - Цинайко Н.І. у судовому засіданні не погодилася з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та прокурора, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану постанову - скасувати з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 09 вересня по 08 листопада 2013 року СДПІ з обслуговування великих платників податків у м.Львові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів провела планову виїзну перевірку СП БНК у формі ТОВ з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 жовтня 2010 по 31 грудня 2012 року, якою встановлено порушення п.п.1.20.3, п.п. 1.20.4, п.п. 1.205, 1.20.8 п.1.20. ст.1, п.4.1 ст.4, п.п.11.3.1 п.11.3 ст.11 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств та п.п.14.1.56, п.14.200 п.14.1 ст.14, п.п.39.1 п.39.1, п.39.10, п.п.39.11.2 п.39.11, п.39.14. ст.39, п.44.1, п.44.2.ст.44, п.135.1.та п.135.2. ст.135; п.137.1, п.137.4 ст.137; п.138.4 ст.138 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 6718572 грн.; п.4.1 ст.4, п.п.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України Про податок на додану вартість та п.39.1, п.39.10, п.п.39.11.2 п.39.11, п.39.14 ст.39, п.187.8 ст.187, п.188.1 ст.188, п.200.1 ст.200 ПК України, в результаті чого занижено податкові зобовязання з ПДВ за період з жовтня 2010 по грудень 2012 на загальну суму 5848587 грн.; абз.3 ст.3 Порядку встановлення нормативів збору за геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок державного бюджету, та його справляння, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 1999 року №115 та п.3.1.ст.3 Інструкції про порядок справляння збору за геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок державного бюджету, затвердженою спільним наказом Комітету України з питань геології та використання надр і ДПА України від 23.06.1999 №105/309, зареєстрованого у Мін'юсті України 16 липня 1999 за №474/3767, в результаті чого занижено збір за геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок Державного бюджету у 4-му кварталі 2010 на загальну суму 37125,32 грн.; п.п.263.1.1, п.п. 263.1.3 п.263.1 ст.263, п.п. 263.2.1, п.п. 263.2.2 п.263.2 ст.263 ПК України, в результаті чого занижено плату за користування надрами на загальну суму 590569,96 грн., в т.ч.: за видобуту нафту на суму 577176,31 грн. та за видобутий газ на суму 13393,65 грн.; п.315.1 ст.315, п.316.1 ст.316, п.317.1, п.317.2 ст.317 ПК України, в результаті чого занижено збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності на загальну суму 130642,55 грн.; п.256.1. ст.256, п.257.1. ст.257, п.п.258.1.1. п.258.1., п.258.2 ст.258, п.259.1. ст.259 ПК України, в результаті чого занижено нарахування рентної плати за видобуті корисні копалини (нафту та газ) на загальну суму 11413 479,73 грн.

За результатами перевірки складено Акт №207/41-10/22402928 від 18 листопада 2013 року.

На підставі вказаного акта та за результатами досудового врегулювання даного податкового спору прийнято податкові повідомлення-рішення СДПІ з обслуговування великих платників податків у м.Львові Міжрегіонального ГУ Міндоходів: від 13 грудня 2013 року №/10040, яким СП «БНК» збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток на 7394641,25 грн., у тому числі: 6718572,00 грн. за основним платежем, 676069,25 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); від 13 грудня 2013 року №/10044, яким СП «БНК» збільшено суму грошового зобовязання за платежем надходження податків і зборів (обовязкових платежів), які справлялись до 01.01.2011 року, але не визначені ПК України від 02.12.2010 року №2755-V (із змінами і доповненнями) - на 46406,65 грн., у тому числі: 37125,31 грн. за основним платежем, 9281,33 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); від 13 березня 2014 року №/3894, яким СП «БНК» збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах) на 6915300,75 грн., у тому числі: 5848587,00 грн. за основним платежем, 1066713,75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); від 13 березня 2014 року №/3895, яким СП «БНК» збільшено суму грошового зобовязання за платежем збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності (роботах, послугах) - на 157308,59 грн.., у тому числі: 130642,55 грн. за основним платежем, 26666,04 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та податкові повідомлення-рішення Стрийської ОДПІ ГУ Міндоходів у Львівській області: від 13 грудня 2013 року №, яким СП «БНК» збільшено суму грошового зобовязання за платежем плата за користування надрами для видобування нафти - на 685490,16 грн., у тому числі: 577176,31 грн. за основним платежем, 108313,85 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); від 13 грудня 2013 року №, яким СП «БНК» збільшено суму грошового зобовязання за платежем плата за користування надрами для видобування природного газу - на 15949,20 грн., у тому числі: 13393,65 грн. за основним платежем, 2555,55 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); від 10 квітня 2014 року №, яким СП «БНК» збільшено суму грошового зобовязання за платежем рентна плата за нафту, що видобувається в Україні, нарахована до 01 січня 2013 року, - на 13248023,18 грн., у тому числі: 11240561,02 грн. за основним платежем, 2007462,17 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); від 10 квітня 2014 року №, яким СП «БНК» збільшено суму грошового зобовязання за платежем рентна плата за природний газ, що видобувається в Україні, нарахована до 01 січня 2013 року, - на 208414,82 грн. (двісті вісім тисяч чотириста чотирнадцять грн. 82 коп.), у тому числі: 172918,71 грн. за основним платежем, 35496,11 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з доведеності податковим органом фактів порушення позивачем вимог податкового законодавства, зокрема, в частині заниження податку на прибуток та ПДВ у звязку з реалізацією ПАТ «Укрнафта» базових обсягів вуглеводнів, що є власністю ПАТ «Укрнафта» згідно з умовами Ліцензійної угоди за цінами собівартості, які є нижчими: на нафту - від цін, встановлених на аукціонах, а на газ - від граничного рівня цін на природний газ, встановленого Постановами Національної комісії регулювання електроенергетики України (НКРЕ). Також при нарахуванні та сплаті СП «БНК» плати за користування надрами для видобування нафти, плати за користування надрами для видобування природного газу, рентної плати за нафту, що видобувається в Україні, рентної плати за природний газ, що видобувається в Україні, збору за геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок державного бюджету, з загального обсягу видобутих вуглеводнів були виключені обсяги нормативних втрат вуглеводнів і виробничо-технологічних витрат нафти на депарафінізацію свердловин, що призвело до заниження декларування обсягів видобутих корисних копалин, заниження нарахування рентної плати за видобуті корисні копалини (нафту та газ), заниження збору за геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок державного бюджету.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з таких підстав.

Підставою для донарахування позивачу грошових зобов'язань з податку на прибуток та ПДВ став висновок податкового органу про заниження сум вказаних податків у звязку з передачею ПАТ «Укрнафта» базових обсягів вуглеводнів, що є власністю ПАТ «Укрнафта» згідно з умовами Ліцензійної угоди за цінами собівартості, які є нижчими: на нафту - від цін, встановлених на аукціонах, а на газ - від граничного рівня цін на природний газ, встановленого Постановами Національної комісії регулювання електроенергетики України (НКРЕ).

Як вбачається з матеріалів справи, 10 червня 1997 року між Державним комітетом по геології і використанню надр та ліцензіатом - СП «БНК» укладено Ліцензійну угоду щодо умов отримання ліцензії на експлуатацію Стинавського нафтогазового родовища (далі «Ліцензійна угода»).

П.3.2. Ліцензійної угоди передбачає, що вуглеводні, видобуті на підставі ліцензії, що видається, надходять у власність Ліцензіата та Українського Учасника Ліцензії на умовах, передбачених статтею ІV цієї Угоди.

Відповідно до п.4.1. Ліцензійної угоди вуглеводні, видобуті на підставі прав, наданих Ліцензіату за цією Угодою, розподіляються на Базові Вуглеводні (Вуглеводні Українського Учасника Ліцензії) та Вуглеводні Ліцензіата.

Згідно з п.4.2 Ліцензійної угоди обсяги видобування Базових Вуглеводнів на період дії Ліцензії на видобування визначені розрахунковим шляхом та затверджені Держнафтогазпромом, приведені в Додатку 5 і є основою розподілу Вуглеводнів між Ліцензіатом та АТ «Укрнафта» (Українським Учасником Ліцензії). В тому разі, якщо протягом календарного року Ліцензіат з будь-яких причин не забезпечить видобування та передачу АТ «Укрнафта» встановленого обсягу Базових Вуглеводнів, обсяг Базових Вуглеводнів наступного року збільшується на кількість Базових Вуглеводнів, недоотриманих АТ «Укрнафта» в поточному році.

Додаткові Вуглеводні являтимуть собою різницю загального обсягу видобутку Вуглеводнів у процесі експлуатації Стинавського родовища і Базових Вуглеводнів (п.4.3. Ліцензійної угоди).

П.4.4 Ліцензійної угоди передбачає, що Базові Вуглеводні є власністю АТ «Укрнафта», яке документально фіксує обсяги їх видобутку.

Відповідно до п.4.6. Ліцензійної угоди Додаткові Вуглеводні, видобуті на Стинавському родовищі, є власністю Ліцензіата і являють собою Вуглеводні Ліцензіата, які СП «БНК» самостійно реалізує з дотриманням умов статті ХІ Ліцензійної угоди.

Згідно з п.4.7 Ліцензійної угоди розподілу на Вуглеводні Українського Учасника Ліцензії та Вуглеводні Ліцензіата підлягає валовий обсяг видобутку нафти та газу. АТ «Укрнафта» передається товарний обсяг Вуглеводнів Українського Учасника Ліцензії. Товарний обсяг Базових Вуглеводнів визначається як різниця валового обсягу Валових Вуглеводнів і нормативних втрат нафти та газу та їх витрат на технологічні потреби, включно з газ-інєкцією.

П.4.9 Ліцензійної угоди передбачає, що після завершення організаційного періоду витрати на видобування Базових Вуглеводнів несе Ліцензіат (Позивач), а АТ «Укрнафта» відшкодовує їх (витрати).

Додатком №5 до Ліцензійної угоди встановлені обсяги видобутку Базових Вуглеводнів на Стинавському НГР (згідно з Протоколом ЦКР №26 від 25.01.1996 р.) на період з 1997 по 2011 роки.

ПАТ «Укрнафта» після завершення організаційного періоду було зобовязано оплачувати СП «БНК» послуги з видобування Базових Вуглеводнів. Прийом-передача зазначених послуг щомісячно оформлювалося актами прийому-передачі (окремо з видобутку нафти і видобутку нафтового газу), що були підписані уповноваженими представниками сторін; при цьому їх вартість (з ПДВ) визначалася щомісячними фактичними калькуляціями витрат (послуг по видобутку базових рівнів газу) по СП «БНК» та щомісячними фактичними калькуляціями витрат (послуг з видобутку базових рівнів нафти) по СП «БНК».

Враховуючи наведене передача Базових Вуглеводнів від СП «БНК» українському учаснику ліцензії ПАТ «Укрнафта» не є їх продажем (реалізацією).

Суд першої інстанції в обґрунтування висновків щодо необхідності реалізації позивачем видобутих Базових Вуглеводнів ПАТ «Укрнафта» за цінами аукціонів (на нафту) та за цінами, встановленими Постановами НКРЕ (на газ) покликається на п.11.1 Ліцензійної угоди, яким закріплено, що «вуглеводні, видобуті ліцензіатом на підставі прав, наданих цією Угодою, підлягають реалізації на території України, за винятком випадків, вказаних в п.11.4.», а також п.11.2 Ліцензійної угоди, яким встановлено, що «нафта реалізується за ринковими цінами, а попутний газ ринковими цінами, що формуються на базі встановлених Державою цін природного газу, але не обмежуються рівнем останніх…».

Колегія суддів вважає помилковим такий висновок суду першої інстанції, оскільки ст.11 Ліцензійної угоди називається «Реалізація вуглеводнів ліцензіата», а згідно з п.4.4 Ліцензійної угоди та Додатком №5 до Ліцензійної угоди Базові Вуглеводні ніколи не були власністю СП «БНК» (ліцензіата), вони з моменту видобутку були власністю ПАТ «Укрнафта». Відповідно до п.4.6 Ліцензійної угоди власністю Ліцензіата були лише Додаткові Вуглеводні, видобуті на Стинавському родовищі, які СП «БНК» мав право самостійно реалізувати з дотриманням умов статті ХІ Ліцензійної угоди.

Відповідно до абз.1 п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

На підтвердження виконання умов Ліцензійної угоди в обґрунтування підстав віднесення відповідних сум до валових витрат та податкового кредиту позивач долучив акти прийому-передачі нафтового газу та акти прийому-передачі базової нафти згідно з Ліцензійною угодою, відповідно до яких позивач у період з 1997 по 2011 роки передавав АТ «Укрнафта» у визначених Додатком №5 до Ліцензійної угоди обсягах Базові Вуглеводні, що були власністю АТ «Укрнафта»; щомісячні акти прийому передачі послуг щодо видобутку Базових вуглеводнів; щомісячні фактичні калькуляції витрат (послуги з видобутку базових рівнів нафти) по СП «БНК», щомісячні фактичні калькуляції витрат (послуги по видобутку базових рівнів газу) по СП «БНК», реєстри виданих та отриманих податкових накладних; податкові накладні СП «БНК», в яких у графі 3 зазначено послугу «базовий видобуток нафти».

Матеріалами справи стверджується факт припинення зобовязання ПАТ «Укрнафта» з оплати послуг позивача з видобутку Базових Вуглеводнів (зокрема, платіжні доручення від 30 березня 2012 року №№3304-ПБ12,3305-ПБ12, Лист ПАТ «Укрнафта» від 05 листопада 2013 року №18-36/808, Протокол про зарахування взаємних вимог від 30 березня 2012 року).

Обєктом оподаткування податком на прибуток при наданні СП «БНК» послуг АТ «Укрнафта» з видобутку Базових Вуглеводнів була вартість наданих послуг; обєктом оподаткування податком на прибуток при продажу позивачем газу промисловим споживачам була вартість реалізованого газу.

Коректність обчислення та сплати податку на прибуток підприємства підтверджують відповідні Декларації про податок на прибуток підприємства за період, який підлягав перевірці, що підвтерджуються матеріалами справи.

Базою оподаткування ПДВ за період, що перевірявся, позивач відповідно до п.п.3.1.1. п. 3.1. ст.3, п.4.1. ст.4 Закону України «Про податок на додану вартість», п.п. 14.1.185 та п.п.14.1.191 п.14.1. ст.14, п.п. «б» п.185.1. ст.185, п. 188.1. ст.188 ПК України визначав договірну вартість реалізованих у звітному періоді Додаткових Вуглеводнів, що були його власністю, та вартість наданих ПАТ «Укрнафта» послуг з видобутку Базових Вуглеводнів, що були власністю ПАТ «Укрнафта».

Коректність обчислення та сплати СП «БНК» ПДВ підтверджуються матеріалами справи, зокрема: відповідними податковими деклараціями з ПДВ, реєстрами виданих та отриманих податкових накладних, податковими накладними за період, що підлягав перевірці.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для донарахування податку на прибуток та ПДВ на різницю між вартістю Базових Вуглеводнів, розрахованою СДПІ з обслуговування великих платників податків у м.Львові за цінами аукціонів (на нафту) і граничними рівнями цін (на газ), встановлених НКРЕ, та вартістю наданих Позивачем послуг АТ «Укрнафта» з видобутку Базових Вуглеводнів, виходячи зі щомісячних фактичних калькуляцій витрат (послуги по видобутку базових рівнів нафти/послуги з видобутку базових рівнів газу) по СП «БНК».

Таким чином, висновок суду першої інстанції про порушення позивачем вимог податкового законодавства, зокрема, в частині заниження податку на прибуток та ПДВ є помилковим.

Колегія суддів вважає також помилковим висновок суду першої інстанції про заниження декларування обсягів видобутих корисних копалин, у результаті чого занижено плату за користування надрами, рентну плату за видобуті корисні копалини (нафту та газ) та збір за геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок Державного бюджету, який ґрунтується на твердженнях податкового органу про те, що позивач при нарахуванні та сплаті плати за користування надрами для видобування нафти, плати за користування надрами для видобування природного газу, рентної плати за нафту, що видобувається в Україні, рентної плати за природний газ, що видобувається в Україні, збору за геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок державного бюджету, з загального обсягу видобутих вуглеводнів виключив обсяги нормативних втрат вуглеводнів і виробничо-технологічних витрат нафти.

Згідно з абз.4 п.3.1 Інструкції про порядок обчислення і справляння плати за користування надрами для видобування корисних копалин, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього середовища та ядерної безпеки України, Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України, Державного комітету України по геології і використанню надр від 30 грудня 1997 р. №207/472/51/157 об'єктом справляння плати за спеціальне користування надрами для видобування нафти, конденсату природного газу ( в тому числі супутнього при видобутку нафти) визначалися обсяги видобутих корисних копалин - для нафти, конденсату, природного газу (у тому числі супутнього - при видобутку нафти), бурштинової, титанової та титано-цирконієвої руди, підземних вод (термальних, промислових), ропи, мінеральних грязей та мулу.

Відповідно до п.п. 263.2.1 п. 263.2 ст. 263 ПК України об'єктом оподаткування плати за користування надрами для видобування корисних копалин по кожній наданій в користування ділянці надр, що визначена у відповідному спеціальному дозволі, є обсяг видобутої у податковому (звітному) періоді корисної копалини (мінеральної сировини) або обсяг погашених у податковому (звітному) періоді запасів корисних копалин.

Обєктом оподаткування рентною платою згідно з п.п. 257.1 ст. 257 ПК України був обсяг видобутої вуглеводневої сировини у податковому (звітному) періоді.

П.3 Порядку встановлення нормативів збору за геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок державного бюджету, та його справляння, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.1999 року №115 нормативи збору за виконані геологорозвідувальні роботи встановлюються окремо для кожного виду корисних копалин чи групи близьких за призначенням корисних копалин у гривнях до одиниці видобутку чи погашення у надрах запасів корисних копалин.

Дані щодо обсягу видобутих вуглеводнів за період, що перевірявся, містяться в фактичних балансах нафти та актах розподілу нафтового газу, видобутого з Стинавського нафтового родовища СП «БНК».

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що нормативні втрати вуглеводнів та виробничо-технологічні витрати нафти не виключалися СП «БНК» із загального обсягу видобутих вуглеводнів, який був обєктом плати за користування надрами.

Коректність обчислення та сплати плати за користування надрами для видобування нафти, плати за користування надрами для видобування природного газу, рентної плати за нафту, що видобувається в Україні, рентної плати за природний газ, що видобувається в Україні, збору за геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок Державного бюджету підтверджується розрахунками плати за користування надрами для видобування нафти, конденсату, природного газу (в тому числі супутнього при видобутку нафти), титанової та титано-цирконієвої руди, підземних вод (термальних, промислових), ропи, мінеральних грязей та мулу за IV квартал 2010 року; податковими розрахунками з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за I квартал 2011 року - IV квартал 2012 року; податковими розрахунками з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за газ за період I квартал 2011 року - IV квартал 2012 року; податковими розрахунками рентної плати за видобуті нафту, природний газ і газовий конденсат за жовтень - грудень 2010 року; податковими розрахунками з рентної плати за нафту, природний газ і газовий конденсат, що видобуваються в Україні, за січень 2011 року - грудень 2012 року; розрахунком збору за геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок державного бюджету за IV квартал 2010 року.

Колегія суддів також не погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставне списання позивачем втрат нафти та технологічних втрат нафтового газу, в зв'язку з чим, зменшено об'єми видобутої продукції та занижено валовий дохід, що призвело до заниження податкового зобов'язання з податку на прибуток, виходячи з таких підстав.

Вказаний висновок суду першої інстанції ґрунтується на тому фаткі, що СП «БНК» не числиться у списках нафтовидобувних підприємств ПАТ Укрнафта, які мають право згідно з затвердженим розрахунком враховувати в обємі видобутої продукції технологічні втрати нафти та газу, крім того, СП «БНК» не представило належні розрахунки норм втрат та витрат нафти та нафтового газу, затверджені Міністерством палива та енергетики України.

Відповідно до Переліку нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат нафти, природного газу та газового конденсату під час їх видобування, підготовки до транспортування та транспортування, затвердженого Наказом Міністерства палива та енергетики України від 30 червня 2004 року № 604, нормативні втрати і витрати розраховуються суб'єктами господарювання самостійно або за їхнім дорученням спеціалізованими установами, які наведені в Переліку спеціалізованих установ, які виконують розрахунки або експертизу розрахунків нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат нафти, природного газу та газового конденсату під час їх видобування, підготовки до транспортування та транспортування.

Як вбачається з матеріалів справи, на замовлення СП «БНК» НДПІ ПАТ «Укрнафта» розроблено Звіти про надання науково-технічних послуг: «Розрахунок нормативних технологічних втрат та виробничо-технологічних витрат нафти і газу для СП «БНК» на 2010 рік (договір №17/32-р), «Розрахунок нормативних технологічних втрат та виробничо-технологічних витрат нафти і газу для СП «БНК» на 2011 рік (договір №17/1-р), «Розрахунок нормативних технологічних втрат та виробничо-технологічних витрат нафти і газу для СП «БНК» на 2012 рік (договір №17/26-р).

Вказані звіти погоджені Івано-Франківським національним технічним університетом нафти та газу, який входить до переліку у спеціалізованих установ, які виконують розрахунки або експертизу розрахунків нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат нафти, природного газу та газового конденсату під час їх видобування, підготовки до транспортування та транспортування.

Івано-Франківським національним технічним університетом нафти та газу видано відповідні позитивні експертні заключення, які підтверджують, що норми технологічних втрат нафти і газу та виробничо-технологічних витрат нафти визначені згідно з діючими нормативними документами та методиками.

Фактичні об'єми технологічних втрат нафти і газу відображені СП «БНК» в щомісячних актах на списання: при зборі та транспортуванні нафти, при підготовці нафти, при проведенні обробок привибійних зон свердловин та депарафінізації ліфтів свердловин.

Нормативні втрати вуглеводнів списувались СП «БНК» у кількісному вираженні відповідно до Наказу СП «БНК» №2-2011 від 04 квітня 2011 року про облікову політику на підприємстві, а тому їх обсяг було виключено зі складу товарної нафти.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обсяг технологічних втрат нафти та газу є обсягом вуглеводнів, що неминуче втрачається за незалежних від позивача обставин у процесі здійснення видобутку, підготовки до транспортування та транспортування вуглеводнів, обсяг списаних на втрати вуглеводнів було включено до витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств, а тому висновки суду першої інстанції в цій частині є помилковими.

Помилковим є також висновок суду першої інстанції про заниження податкового зобов'язання з податку на прибуток у звязку з заниження валового доходу через використання нафти для депарафінізації свердловин без оформлених документів, виходячи з наступного.

Основні витрати нафти повязані у СП «БНК» з проведенням депарафінізації нафтових свердловин Стинавського родовища гарячою нафтою шляхом зворотного промивання, яка спрямована на збільшення видобутку нафти.

Як встановлено під час апеляційного розгляду справи, при депарафінізації СП «БНК» використовує попередньо видобуту нафту, яка пройшла оперативний облік.

Вказаний факт підтверджується вахтовими журналами обліку нафти, які містяться в матеріалах справи.

З пояснень представника позивача- Золотнікової Н.С., наданих у судовому засіданні під час апеляційного розгляду справи, вбачається, що 90 % нафти, що використовується при депарафінізації, повертається того ж дня в систему збору, а списуються лише технологічні втрати нафти в обсязі 10% від загального обсягу використаної нафти. Обсяг списаної на технологічні втрати нафти при депарафінізації оформлюється щомісячними актами щодо списання втрат нафти при депарафінізації. Щоденний рух обсягу нафти, що використовується при депарафінізації, в бухгалтерському обліку СП «БНК» не відображався, вказаний обсяг нафти відображався лише у щомісячних Фактичних балансах нафти, видобутої з Стинавського нафтового родовища СП «БНК».

Колегія суддів також звертає увагу на те, що податковим органом не доведено факт реалізації позивачем обсягу технологічних втрат нафти та газу.

Таким чином, висновки суду першої інстанції в цій частині є помилковими та спростовуються доводами апеляційної скарги.

Даючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції про заниження СП «БНК» збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності у звязку з реалізацією газу позивачем промисловим споживачам за договірними цінами, які не відповідають граничному рівню цін на природний газ, встановленому Постановами НКРЕ України, колегія суддів виходить з такого.

З 01 січня 2009 року НКРЕ надано повноваження встановлювати граничні рівні цін на природний газ для установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів, промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 36 від 28 січня 2009 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)» №1548 від 25 грудня 1996 року.

Зокрема, Постановами НКРЕ встановлені граничні (максимально допустимі) рівні цін на природний газ для промислових споживачів, які застосовуються ліцензіатами, що здійснюють постачання газу за регульованим тарифом.

Разом з тим, СП «БНК» є ліцензіатом, який здійснює постачання газу за нерегульованим тарифом, що підтверджується Ліцензією серії АВ № 472031 на постачання природного газу за нерегульованим тарифом від 06 серпня 2009 року, виданої Національною комісією регулювання електроенергетики України (термін дії Ліцензії - з 06 серпня 2009 року по 05 серпня 2014 року).

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що ціна газу, реалізованого позивачем контрагентам -ВАТ «НПК Галичина» та ВАТ «Нафтохімік Прикарпаття» у період, що підлягав перевірці, не перевищувала граничний рівень ціни на природний газ, встановлений Постановами НКРЕ.

Вказаний факт підтверджується відповідними договорами купівлі-продажу газу, укладеним позивачем з ВАТ «НПК Галичина» та ВАТ «Нафтохімік Прикарпаття», актами прийому-передачі газу до зазначених договорів, податковими та видатковими накладними.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про заниження СП «БНК» збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності у звязку з реалізацією газу позивачем промисловим споживачам за договірними цінами, які не відповідають граничному рівню цін на природний газ, встановленому Постановами НКРЕ України, є помилковим.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що оскаржувані податкові повідомленнярішення прийняті неправомірно та підлягають скасуванню.

Колегія суддів звертає увагу на те, що збільшення суми грошового зобов'язання (шляхом прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення) порушує право позивача мирно володіти своїм майном, визначення якого міститься у Першому Протоколі до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20 березня 1952 року (надалі також "Протокол 1 до Конвенції"), яка є частиною національного законодавства України згідно із ст.9 Конституції України.

Зокрема, стаття 1 Протоколу 1 до Конвенції так визначає підстави, за яких особа може бути позбавлена свого майна: "Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права".

Роз'яснення цієї норми містяться в рішеннях Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у рішенні в справі "Щокін проти України"(п. 49) ЄСПЛ вказав, що збільшення податковим органом зобов'язання особи з податку безперечно є втручанням до майнових прав заявника, гарантованих статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції. Таке втручання за Конвенцією може бути визнане тільки якщо здійснене на умовах, передбачених законом. Так, у пп. 50-51 згаданого рішення ЄСПЛ зазначає: "Найпершою та найбільш важливою вимогою ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції є те, що будь-яке втручання державних органів у мирне володіння майном повинне бути законним: друге речення першого параграфу наділяє правом позбавляти майна лише "на умовах, передбачених законом" і другий параграф визначає, що Держава має право контролювати використання майна шляхом введення в дію "законів". Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, притаманний всім статтям Конвенції. Це поняття (поняття "закону") вимагає, перш за все, щоб заходи, що застосовуються, ґрунтувалися на національному законодавстві. Воно також посилається на якість закону, що застосовується, вимагаючи його доступності для осіб, яких він стосується, точності та передбачуваності в його застосуванні." Таким чином, будь-які дії, спрямовані на позбавлення особи її майна є незаконними, якщо контролюючі органи діють не у відповідності до закону.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Доводи апеляційної скарги є підставними та обґрунтованими і повністю спростовують висновки суду першої інстанції.

Ч.2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

СДПІ з обслуговування великих платників податків у м. Львові та Стрийська ОДПІ не довели правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень рішеннь, разом з тим позивач спростував твердження податкового органу про порушення СП «БНК» вимог податкового законодавства.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про доведеність податковим органом факту порушення СП «БНК» вимог податкового законодавства, оскільки такий спростовується дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомленьрішень СДПІ з обслуговування великих платників податків у м.Львові від 13 грудня 2013 року №/10040, від 13 грудня 2013 року №/10044, від 13 березня 2014 року №/3894, від 13 березня 2014 року №/3895 та Стрийської ОДПІ від 13 грудня 2013 року №, від 13 грудня 2013 року №, від 10 квітня 2014 року № та від 10 квітня 2014 року № є підставними і обґрунтованими та підлягають до задоволення.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно зясував обставини справи, постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим в силу вимог ст.202 КАС України постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п.п.1, 4 ч.1 ст.202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Спільного підприємства Бориславська нафтова компанія (у формі Товариства з обмеженою відповідальністю) задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року у справі № 813/4370/14 скасувати, та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Львові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів від 13 грудня 2013 року №/10040, від 13 грудня 2013 року №/10044, від 13 березня 2014 року №/3894, від 13 березня 2014 року №/3895 та Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області від 13 грудня 2013 року №, від 13 грудня 2013 року №, від 10 квітня 2014 року № та від 10 квітня 2014 року №.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді В.Я. Качмар

М.П. Кушнерик

Повний текст постанови виготовлено 15 червня 2015 року.