Справа № 819/1977/13-а
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2015-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року Справа № 876/12112/13

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2013 року по справі за позовом управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі до ОСОБА_1, треті особи публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В :

управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі (надалі УПФУ) звернулося з позовом до ОСОБА_1, треті особи які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 про стягнення боргу на суму 22064,36 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з лютого 2006 року по серпень 2012 року пенсія ОСОБА_1 виплачувалась безпідставно, оскільки відповідно до ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.09.2013 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. Суд виходив з того, що право громадян на одержання призначеної пенсії закріплено в ст. 46 Конституції України та конкретизовано в законодавстві і не може повязуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні. Подібне висвітлено в рішенні Конституційного Суду України від 07.10.2009 року (надалі КСУ).

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням сторона позивача подала апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким задоволити позовні вимоги.

Покликання маються на те, що пенсія відповідачу з лютого 2006 року по серпень 2012 року виплачувалась безпідставно так як останній перебував за кордоном на постійному місці проживання. Помилкове покликання на рішення КСУ, оскільки на час виникнення спірних правовідносин діяли норми ст. 49,51 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», які припиняли виплату пенсії в подібній ситуації.

У разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (п.2 ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду даної справи.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне задоволити її частково з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно заяви від 01.11.2005 року та відповідно до розпорядження від 20.01.2006 року з лютого 2006 року по серпень 2012 року пенсія ОСОБА_1 перераховувалась до АКБ «Укрсоцбанк» ТОФ.

На підставі довіреності від 23.12.2005 року ОСОБА_2 отримувала пенсію ОСОБА_1 з лютого 2006 року по листопад 2009 року всього на загальну суму 22064,36 грн.

19 червня 2013 року УПФУ в м. Тернополі отримало лист-відповідь від Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області, згідно якої ОСОБА_1, 20.05.1964 року вибула на постійне місце проживання в США в січні 2006 року.

З матеріалів справи також слідує, що ОСОБА_1 отримала громадянство США у 2013 році.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Приписам наведеної норми кореспондують положення частини четвертої статті 21 КАС, згідно з якими вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Аналіз припису наведеної норми дає підстави для однозначного висновку про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватись шкоди, завданої лише суб'єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновки про те, що характер спорів між органами Пенсійного фонду України та підприємствами, установами, організаціями чи фізичними особами з приводу стягнення надміру виплачених пенсій відповідачами в яких є фізичні особи, юрисдикція адміністративних судів не поширюється.

З урахуванням зазначених обставин та норм процесуального права, спір, який виник між сторонами, не належить до юрисдикції адміністративних судів, а підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки відповідно до п.1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України до справ адміністративної юстиції відносяться лише публічно-правові спори.

З огляду на викладене, судове рішення суду попередньої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 157, 195, 196 ч.4, 197, 198, 203, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі задоволити частково.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2013 року скасувати.

Провадження у справі № 819/1977/13-а за позовом управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі до ОСОБА_1, треті особи публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 про стягнення боргу закрити.

Розяснити право на звернення управлінню Пенсійного фонду України в місті Тернополі, з позовом із аналогічними вимогами в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

судді Н.Г. Левицька

В.П. Сапіга