Справа № 740/2562/14
Суддя: Бережняк В. Д.
Дата ухвалення: 2014-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 740/2562/14
Провадження № 2-а/740/68/14
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 червня 2014 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Бережняка В.Д.,

при секретарі Полторацькій В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ніжині справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Ніжинської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, стягнення заборгованості з виплат щорічної допомоги на оздоровлення за втрату здоров*я по інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов*язаного з Чорнобильською катастрофою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить поновити строк звернення до суду; визнати відмову управління праці та соціального захисту населення Ніжинської міськради щодо нарахування і виплати несплаченої разової компенсації, призначеної за втрату здоров*я, у розмірі 30 мінімальних заробітних плат як інваліду ІІІ групи згідно ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.04.1999 року по теперішній час незаконною; визнати дії відповідача зробити нарахування та виплату позивачу суми разової компенсації, призначеної за втрату здоров*я неправомірними; зобов*язати відповідача зробити розрахунок, тобто нарахувати і виплатити з урахуванням отриманої суми разової компенсації, призначеної за втрату здоров*я як інваліду 3 групи у розмірі 30 мінімальних заробітних плат, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати згідно ст.48 ч.1 аб.2 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати; стягнути з відповідача суму недоплаченої щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення у сумі 29 220 грн., одноразову компенсацію за шкоду, заподіяну здоров*ю в розмірі 30 мінімальних заробітних плат в сумі 2 220 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є інвалідом ІІІ групи та віднесений до категорії 1 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Внаслідок неправомірних дій відповідача утворилась заборгованість 30 мінімальних заробітних плат, що складає 2 700 грн. як одноразова компенсація за шкоду, заподіяну здоров*ю та 28 391 грн. 20 коп. на оздоровлення. Однак, в порушення вимог Закону даний вид допомоги виплачувався йому в значно меншому розмірі. При зверненні позивача до Управління праці та соціального захисту населення Ніжинської міської ради була отримана відповідь, де зазначено, що одноразова компенсація позивачу як інваліду ІІІ групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС , який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 30 мінімальних заробітних плат не виплачувалась, оскільки позивач не звертався до відповідача за виплатою такої компенсації, тому управління не мало підстав для виплати вищевказаної компенсації, а щорічна допомога на оздоровлення призначена у відповідності до положень чинного законодавства, підстав для перерахунку та виплати допомоги в іншому розмірі не вбачається, з питань щомісячної додаткової пенсії позивачу було рекомендовано звернутися до управління Пенсійного фонду України в м.Ніжині.

Позивач просив справу розглядати без його присутності.

Відповідач - Управління праці та соціального захисту населення Ніжинської міської ради у судове засідання не з*явився, надіслав клопотання про розгляд справи у їх відсутність, з позовом не погоджуються та просять відмовити у її задоволенні з підстав, вказаних у поданому запереченні.

У поданому запереченні відповідач вказує на те, що ОСОБА_1 на обліку в управлінні перебуває з 19 вересня 2001 року як постраждалий від наслідків Чорнобильської катастрофи, учасник ліквідації наслідків на ЧАЕС вже маючи 3 групу інвалідності та з виплатою одноразової компенсації до управління не звертався. Оскільки група інвалідності позивачу не змінювалась, право на одноразову компенсацію учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС позивач не набував. Щорічна допомога на оздоровлення у 2007-2013 роках позивачу була нарахована та виплачена в розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Щорічна допомога на оздоровлення за 2013 рік позивачу, як інваліду 3 групи управлінням була нарахована була нарахована в січні 2012 року в розмірі 90 грн., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 та проведена виплата 24 травня 2013 року. Що стосується виплати щорічної разової допомоги на оздоровлення за 2014 рік, то вони є передчасними, оскільки у квітні 2014 року позивачу як інваліду 3 групи призначено зазначену допомогу в розмірі 90 грн., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 та чинних положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік». На теперішній час виплата допомоги за 2014 рік не здійснювалась, оскільки терміну проведення виплати чинним законодавством не встановлено та бюджетний період для виплати даної допомоги ще не закінчився.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом ІІІ групи (а.с.8-9), у зв*язку з чим відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання щорічної грошової допомоги на оздоровлення у розмірі 4 мінімальних заробітних плат, роз*яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов*язковими для виконання місцевими органами виконавчої влади. На підставі ст.117 Конституцій України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов*язковими до виконання, тому всі виплати, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які базуються на розмірі мінімальної заробітної плати, виплачуються у розмірах, встановлених постановами Кабінету Міністрів України. Фінансування витрат, пов*язаних з реалізацією вказаного Закону здійснюється за рахунок державного бюджету. Згідно із ст.95 ч.2 Конституції України виключно Законом «Про Державний бюджет України» визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Статтею 76 ч.1 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» право на подання позову про відшкодування ядерної шкоди, заподіяної життю і здоров*ю особи, не обмежується строком давності. Статтею 90 вказаного Закону передбачено, що всі вимоги Закону застосовуються щодо будь-якого ядерного інциденту, що може статися на території України, після набрання цим Законом чинності, тобто після 21 березня 1995 року.

Статтею 99 ч.2 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач же у поданому позові просить поновити йому пропущений строк звернення до суду, посилається на положення ст.76 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» та на ст.VI Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду, яка передбачає строк позовної давності за вимогами про відшкодування ядерної шкоди, завданої здоров*ю в тридцять років.

Однак, аналізуючи положення Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку», а саме положення ст.90, яка передбачає, що всі вимоги Закону застосовуються щодо будь-якого ядерного інциденту, що може статися на території України після набрання цим Законом чинності, тобто після 21 березня 1995 року, суд приходить до висновку, що в поновленні строку на звернення до суду позивачу слід відмовити.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім*ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до довідки про виплату одноразової щорічної допомоги на оздоровлення, згідно ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.13) щорічна допомога на оздоровлення у 2001-2010 роках позивачу була нарахована та виплачена в розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а з 2005 по 2012 рік включно розміри щорічної допомоги на оздоровлення регулювалися постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Щорічна допомога на оздоровлення у 2012- 2013 роках позивачу як інваліду ІІІ групи була нарахована 30 січня 2013 року в розмірі 90 грн. та 24 травня 2013 року в розмірі 90 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 року.

Таким чином, враховуючи викладене позов ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача суми недоплаченої щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення у сумі 29 220 грн., одноразову компенсацію за шкоду, заподіяну здоров*ю в розмірі 30 мінімальних заробітних плат в сумі 2 220 грн. слід залишити без розгляду у зв*язку з пропущенням строку звернення до адміністративного суду.

Що стосується вимог щодо визнання протиправною бездіяльність та зобов*язання управління праці та соціального захисту населення Ніжинської міської ради здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити позивачу одноразову компенсацію як інваліду ІІІ групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 30 мінімальних заробітних плат, то в цій частині позову слід відмовити, оскільки за час перебування на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Ніжинської міської ради позивачу з 19 вересня 2001 року позивач не звертався до управління праці та соціального захисту населення, у зв*язку з чим управління не мало підстав для виплати вказаної компенсації.

Щодо вимог позивача зобов*язати управління праці та соціального захисту населення Ніжинської міської ради зробити розрахунок тобто нарахувати і виплатити з урахуванням отриманої суми разової компенсації, призначеної за втрату здоров*я як інваліду 3 групи у розмірі 30 мінімальних заробітних плат в порядку та на умовах, визначених положеннями ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», то в цій частині позов слід залишити без розгляду, оскільки вказана вимога позивача є передчасною, і суд не вбачає підстав для її задоволення.

Керуючись ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.90 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку», ст.ст.99, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Ніжинської міської ради про поновлення строку звернення до суду залишити без задоволення.

У задоволенні вимог ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Ніжинської міської ради про визнання відмови управління праці та соціального захисту населення Ніжинської міськради щодо нарахування і виплати несплаченої разової компенсації, призначеної за втрату здоров*я, у розмірі 30 мінімальних заробітних плат як інваліду ІІІ групи згідно ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.04.1999 року по теперішній час незаконною відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Ніжинської міської ради про зобов*язання відповідача зробити розрахунок, тобто нарахувати і виплатити з урахуванням отриманої суми разової компенсації, призначеної за втрату здоров*я як інваліду 3 групи у розмірі 30 мінімальних заробітних плат, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати згідно ст.48 ч.1 аб.2 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати залишити без розгляду.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Ніжинської міської ради про стягнення з управління праці та соціального захисту населення Ніжинської міської ради суми недоплаченої щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення у сумі 29 220 грн., одноразову компенсацію за шкоду, заподіяну здоров*ю в розмірі 30 мінімальних заробітних плат в сумі 2 220 грн. залишити без розгляду.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Ніжинський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Бережняк В.Д.