Справа № 392/2507/14-а
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

09 червня 2015 рокусправа № 392/2507/14-а(2-а/392/3/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Чабаненко С.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 04 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу Державного земельного агенства у Маловисківському районі про стягненння середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась з адміністративним позовом до Відділу Державного земельного агенства у Маловисківському районі (далі відповідач) в якому просила визнати днем розірвання трудового договору та остаточного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 30 вересня 2009 року; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 31 279 грн. 50 коп. як середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 01.06.2007 року по 30.09.2009 року.

Постановою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 04 березня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, у поданій апеляційній скарзі позивач, вказує на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 та ст. 41 КАС України не перешкоджає розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що з 16.05.2007 року позивач була звільнена з посади головного спеціаліста Маловисківського районного відділу земельних ресурсів за власним бажанням в зв'язку з виходом на пенсію, як таку, що визнана інвалідом II групи, згідно зі ст. 38 КЗпП України, відповідно до наказу № 4 від 17.05.2007 року на підставі її заяви від 17.05.2007 року. З даним наказом позивач ознайомитися відмовивилась, про що свідчать підписи свідків. Спеціалісту І категорії ОСОБА_2 в звязку зі звільненням ОСОБА_3 наказано провести повністю розрахунки та виплатити 10 посадових окладів, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», відповідно до наказу № 4-а від 21.05.2007 року на підставі заяви ОСОБА_3 від 17.05.2007 року.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду, виходить з наступного.

Відповідно до ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом І групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Отже, трудовий договір з ОСОБА_3 було розірвано у строк який вона просила, тобто з 16.05.2007 року, отже не можливо визнати день розірвання трудового договору 30.09.2009 року, тому як з 17.05.2007 року ОСОБА_3 не перебувала в трудових відносинах з відділом земельних ресурсів та не виконувала покладені на неї обов'язки відповідно до трудового договору

За приписами ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Отже, днем звільнення вважається останній день роботи. У цей день працівникові має бути повністю виданий розрахунок із заробітної плати: має бути видана заробітна плата, включаючи оплату праці за останній день роботи, компенсація за невикористані дні відпустки.

Статтею 117 КЗпП України, передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Тому, виходячи з системного аналізу вказаних приписів закону, мали б настати наслідки саме у вигляді виплати позивачу середнього заробітку за час затримки, а не визнання днем остаточного розрахунку 30.09.2009 року - день фактичного проведення розрахунку при звільненні, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Крім того, суд першої інстанції вірно встановив, що постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.06.2012 року, яка ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.04.2013 року залишена без змін, позивачем предявлялися позовні вимоги з тих же підстав, а саме позивач просила стягнути середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку за період з 17.05.2007 року по 01.03.2012 року за не нарахування та затримку розрахунку коштів при звільнені в сумі 66 034 грн. 50 коп. та 2124 грн. 39 коп. витрат за проведення судово-економічної експертизи.

Отже, позов предялено позивачем з тих же підстав, тому як період часу з 17.05.2007 року по 01.03.2012 року включає в себе період з 01.06.2007 року по 30.09.2009 року. Кіровоградський окружний адміністративний суд своєю постановою відмовив в задоволенні даних позовних вимог позивача, мотивуючи тим, що дії відповідача є правомірними, тому як дані кошти були перераховані позивачу.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відсутній факт несвоєчасного нарахування та невиплати даних коштів, а вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки безпідставною.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 04 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу Державного земельного агенства у Маловисківському районі про стягненння середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: А.В. Шлай