Справа № 2-а-1652/11/2211
Суддя: Стасюк Р. М.
Дата ухвалення: 2011-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1652/11/2211
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2011 року суддя Нетішинського міського суду Хмельницької області Стасюк Р.М., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Нетішин Хмельницької області про визнання дій субєкта владних повноважень неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, -,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в місті Нетішин Хмельницької області про здійснення перерахунку та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виплата якої передбачена ст. 51 Закону від 28 лютого 1991 р. «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». В позовній заяві зазначає, що як учаснику ліквідації наслідків на ЧАЕС у 1986 році ІІ категорії, має право отримувати додаткову пенсію, передбачену ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 10.06.2011 року позивач звернувся до відповідача з вимогою нарахувати йому пенсію у вищевказаних розмірах, але УПФ відмовляється здійснити перерахунок пенсій відповідно до зазначеного Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тому просить визнати дії відповідача неправомірними і зобовязати його усунути зазначені порушення, провівши відповідний перерахунок з 01.01.2011 року.

Відповідно до ч.4 ст.183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідачем - Управлінням ПФУ в м. Нетішині надано письмові заперечення проти позову, в яких відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, пояснивши, що виплата пенсій для позивача здійснюється відповідно до чинного законодавства.

Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 08.07.2011 року вимоги позивача за період з 01.01.2011 року по 07.01.2011 року залишено без розгляду в зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків на ЧАЕС у 1986 році ІІ категорії, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією посвідчення серії А № 507489. Отримує додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у менших розмірах, ніж це передбачено ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Суд вважає, що нарахування і виплата додаткової пенсії позивачу здійснювалась з порушенням вимог чинного законодавства за таких міркувань.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 .02.1991 року, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про Державний бюджет на відповідний рік».

Суд вважає, що позивачем доведено ті обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги про зобов'язання зробити перерахунок додаткової пенсії відповідно до норм статті 51, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а відповідачем не доведена правомірність своїх дій.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною ОСОБА_2 України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття за незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Нормами ст. 49 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», передбачено пенсії особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, призначається у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно з ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення визначеного законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача який вважає, що обчислення пенсій має проводитися виходячи з розміру встановленому постановою КМ України від 28.05.2008 року № 530. При цьому УПФ посилається на ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно з якою порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала через захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначається Кабінетом Міністрів України, та що застосування щодо спірних правовідносин ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суперечить вимогам її ч. 3, згідно з якою мінімальний розмір пенсії за віком, установлений абзацом 1 частиною 1 тієї самої статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно із цим Законом.

Положення частини 3 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» стосовно застосування розміру мінімального розміру пенсії за віком встановленого частиною 1 цієї статті тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, на думку суду не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обчислення інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами суд як зазначалось вище вважає, що при розрахунку додаткової пенсії, передбаченою ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосуванню при обчисленні величини мінімальної пенсії за віком, підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Згідно частини 2 статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про пропущення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином дії управління Пенсійного фонду України в м. Нетішин, Хмельницької області щодо нарахування додаткової пенсії ОСОБА_1 з 08.01.2011 року, передбаченої Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи із розміру відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008 року за № 530 є неправомірними, оскільки Закон України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має вищу юридичну силу, ніж Постанови Кабінету Міністрів України.

Враховуючи положення абзацу девятого частини 1 статті 256 КАС України, відповідно до якого, негайно виконуються постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження, постанова суду підлягає негайному виконанню.

Звільнити позивача від сплати судового збору, як особу, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, ІІ категорії ( учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.51, ч.3 ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст.ст. 2, 6, 8, 9, 11, 69-71, 79, 86, 94, 158-163, 167,183-2, 256 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в місті Нетішин Хмельницької області, щодо відмови нарахування додаткової пенсії ОСОБА_1 у розмірі, передбаченому статтями 51, ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в місті Нетішин Хмельницької області здійснити перерахунок додаткової пенсії та провести виплату недоплаченої пенсії ОСОБА_1, виходячи із збільшеного розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а саме в розмірі 30% від мінімального розміру державної пенсії за віком, передбаченим статтями 51, ч.3 ст.67 ЗаконуиУкраїни «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 08.01.2011 року до втрати такого права, з врахуванням проведених виплат.

Постанова суду підлягає негайному виконанню.

Судові витрати віднести на рахунок Держбюджету.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною. У разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, ухвала суду апеляційної інстанції по такій справі є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_2 Р. М.

Відповідно до ст. 99 КАС України (в новій редакції) строк для звернення до адміністративного суду встановлений у шість місяців, а тому, нарахування недоплаченої суми пенсії позивачеві, повинно здійснюватись у межах даного строку, тобто за 6 місяців. Вимоги, які виходять за межі встановленого строку, задоволенню не підлягають.

Так як правовою підставою для звернення до адміністративного суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів, то право на позов у особи виникає лише після порушення відповідачем її права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні.

Частиною 2 ст. 99 КАС України встановлено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

З огляду на дану норму, внаслідок пропущення строків звернення до адміністративного суду для позивача наступають негативні юридичні наслідки.

В даному випадку, судом не встановлено поважності пропущеного строку звернення до суду позивачем. Також останнім вимога щодо поновлення пропущеного ним строку позовної давності не висувалась, в звязку з чим суд знаходить обґрунтованими підстави для відмови в задоволенні позову щодо здійснення перерахунку заборгованості, яка утворилася з 01.02.2010 року з підстав пропуску строку позовної давності, та у завязку з цим відмовити в задоволенні цієї частини позовних вимог.

Заперечуючи проти позову, відповідач просить відмовити у його задоволенні ще і за тих підстав, що позивачем пропущений строк на звернення до суду. Проте судом встановлено, що позивачка звернулася до суду у межах шестимісячного строку, встановленого ст.99 КАС України, оскільки відповідь від УПФУ стосовно мотивів відмови у здійсненні перерахунку датована 20.09.2010 р. й надіслана позивачці поштою, відповідно про порушення її прав позивачці стало відомо лише після отримання відповіді.