Справа № 750/1303/14
Суддя: Горбань Н.І.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/1303/14 Головуючий у 1-й інстанції: Требух Н.В. Суддя-доповідач: Горбань Н.І.
У Х В А Л А
09 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді: Горбань Н.І.,
суддів: Земляної Г.В., Сорочка Є.О.,
при секретарі: Драч М.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 11.03.2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернулося до Деснянського районного суду міста Чернігова з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання неправомірними дій щодо відмови включити в грошове забезпечення для обчислення пенсії суми щомісячної додаткової грошової винагороди, яка виплачувалась на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 ( зі змінами та доповненнями); зобов`язання відповідача призначити йому з 28.12.2013 року пенсію за вислугу років, з урахуванням зазначеної щомісячної додаткової грошової винагороди.
Постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 11.03.2014 року позовні вимоги задоволено.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ГУ ПФУ в Чернігівській області подало апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в позові. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, незаконність та необ`єктивність судового рішення, що є підставами для його скасування.
Відповідно до частини 1 статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки, будучи належним чином повідомлені про час та місце судового засідання позивач та відповідач в судове засідання не з`явились, фіксування звукозаписувальним засобом при розгляді справи не здійснювалось.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач проходив військову службу на посаді начальника відділення мобілізаційної готовності та мобілізаційної підготовки заступника начальника мобілізаційного відділу центру організаційно-мобілізаційної роботи та підготовки мобілізаційних ресурсів територіального управління «Північ» (військова частина НОМЕР_1 ). Наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 17.12.2013 року № 894 його звільнено в запас у зв`язку із скороченням штату на підставі пункту «г» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.12.2013 року № 300 позивача виключено зі списків особового складу цієї військової частини.
Починаючи з квітня 2013 року позивач щомісячно отримував додаткову грошову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 (зі змінами), з якої щомісячно утримувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 2.6%.
Після звільнення з військової служби позивачу відповідачем призначено пенсію за вислугу років, до складу якої не включено додаткову грошову винагороду.
Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції прийшов до висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.
Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Відповідно до частини 4 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ (далі Закон) пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсії на цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Пунктом 1.2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 (із подальшими змінами, далі Постанова) військовослужбовцям Збройних Сил України встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду:
- з 01.04.2013 року у розмірі, що не перевищує 20% місячного грошового забезпечення;
- з 01.09.2013 року у розмірі, що не перевищує 40% місячного грошового забезпечення;
- з 01.01.2014 року у розмірі, що не перевищує 60% місячного грошового забезпечення;
- з 01.04.2014 року у розмірі, що не перевищує 80% місячного грошового забезпечення;
- з 01.07.2014 року у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
В силу положень пункту 2 цієї Постанови граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди визначаються Міністерством оборони України за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.
Наказом Міністерства оборони України від 15.11.2010 року № 595 (із наступними змінами) затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України (далі Інструкція). Цією Інструкцією щомісячну додаткову грошову винагороду не включено до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення (пункт 8), а командиру військової частини надано право зменшувати розмір винагороди лише за порушення статутних правил несення служби; особисті незадовільні показники в командирській, бойовій та мобілізаційній підготовці; уживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) у службовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння); порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів, які призвели до поломок військової (спеціальної) техніки, озброєння, пошкодження майна, інших матеріальних збитків, а також завдали шкоди здоров`ю військовослужбовців або інших осіб (пункт 10). При цьому Постанова та Інструкція не містять положень, які б передбачали можливість не виплачувати щомісячну додаткову грошову винагороду навіть у разі допущення військовослужбовцем перелічених дисциплінарних порушень.
Отже, щомісячна додаткова грошова винагорода, яка виплачується відповідно до Постанови, за своєю правовою природою та юридичними ознаками в розумінні статті 43 Закону є додатковим видом грошового забезпечення (підвищення), а тому підлягає обов`язковому включенню до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії за вислугою років.
За таких обставин, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому вони не заслуговують на увагу.
Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 41, 158, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
В задоволенні апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області відмовити.
Постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 11.03.2014 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Н.І.Горбань

Судді: Г.В. Земляна

Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлено 12.06.2015 року.

.

Головуючий суддя Горбань Н.І.

Судді: Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.