Справа № 820/14116/14
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Макаренко Я.М.
Суддів: Шевцової Н.В. , Мінаєвої О.М.
за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.
до Відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області , Харківської філії ДП МВС України "Інформ-Ресурси" , Інспектора відділення з обслуговування Дзержинського району відділу Державтоінспекції із обслуговування м.Харкова ГУМВС України в Харківській області капітана міліції ОСОБА_2, Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області
про визнання дій неправомірними, скасування постанов та стягнення коштів,
ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області (надалі відповідач-1), інспектора відділення з обслуговування Дзержинського району відділу Державтоінспекції із обслуговування м. Харкова ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_2 (відповідач-2), Харківської філії ДП МВС України "Інформ-Ресурси" (відповідач-3), в якому з урахуванням уточнень просив суд:
- скасувати постанову державного виконавця ВДВС ХРУЮ Харківської області Аксьонова М.В. від 09.07.2013 р. про відкриття виконавчого провадження за постановою ВДАІ від 01.06.2011 р., так як вона винесена всупереч вимогам Закону України "Про виконавче провадження", після пропущення строку на пред'явлення виконавчого документу;
- визнати неправомірними дії ВДВС ХРУЮ Харківської області щодо порядку виконання постанови ВДАІ від 01.06.2011 р. про стягнення адміністративного штрафу на користь держави, які було здійснено на підставі незаконного відкриття виконавчого провадження, та такі, що призвели до порушення прав позивача, гарантованих ст. 19 ч. 1 та ст. 41 Конституції України;
- визнати незаконною постанову державного виконавця Радчук В.В. від 07.04.2014 р. щодо розшуку майна, яке знаходиться у власності позивача, такою, що винесена в порушення ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження";
- визнати неправомірними дії ОСОБА_2 щодо затримки автомобіля позивача і примусу сплачувати кошти за збереження авто на штраф майданчику, такими, що порушили права позивача, гарантовані ст. 19 та ст. 41 Конституції України;
- визнати неправомірними дії ОСОБА_2 щодо відмови спілкуватись з позивачем українською мовою і оформлювати документи на українській мові, такими, що порушили права позивача, гарантовані ст. 3 Конституції України щодо гідності, та ст. 10 ч. 1 Конституції України щодо гарантій застосування української - рідної мови позивача;
- стягнути на користь позивача незаконно сплачені на користь держави кошти і витрати, пов'язані з їх зарахуванням, у розмірі 631,00 грн.;
- зобов'язати ХФ ДП МВС України "Інформ-Ресурси" повернути сплачені позивачем 144,00 грн. за збереження авто на штраф майданчику і витрати, пов'язані з їх зарахуванням, загальна сума повернення складає 146,00 грн.;
- вирішити питання про судові витрати, в тому числі стягнути на користь позивача солідарно з держави та ХФ ДП МВС України "Інформ-Ресурси" 250,00 грн. (по 125,00 грн.), які сплачено позивачем за оформлення у нотаріуса довіреності.
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 07.10.2014 року у задоволенні позову відмовлено.
Прийнято нову постанову, якою провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Харківської філії ДП МВС України "Інформ-Ресурси" про стягнення коштів, зобов'язання вчинити певні дії закрито.
Позовну заяву ОСОБА_1 в іншій частині задоволено частково.
Скасовано постанову державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області від 09.07.2013 р. про відкриття виконавчого провадження.
Стягнуто з Державного бюджету на користь ОСОБА_1 сплачені кошти в сумі 510 грн.
В задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 відмовлено.
06.04.2015 року позивач звернувся до суду апеляційної інстанції з заявою, в якій просив суд постановити додаткове рішення по справі, яким вирішити питання про розподіл судових витрат.
Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не зявилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.
Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши зазначену заяву про прийняття додаткового рішення у справі, докази в її обґрунтування, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення заяви з огляду на наступне.
У відповідності до ч. 1 ст. 168 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
З урахуванням аналізу зазначеної норми колегія суддів зазначає, що чинне законодавство передбачає можливість прийняття додаткового рішення, серед іншого, у разі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: 1) витрати на правову допомогу; 2) витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи.
Таким чином, витрати по сплаті судового збору є судовими витратами.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.
За результатами розгляду справи судом апеляційної інстанції позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Як вбачається з матеріалів справи, позов ОСОБА_1 містив 7 (сім) вимог, з яких судом апеляційної інстанції приймаючи рішення було задоволено 2 вимоги, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Враховуючи приписи ч.3 ст. ст.94 КАС України суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивач має право на присудження йому з Державного бюджету документально підтверджених судових витрат відповідно до задоволених вимог в розмірі 31 грн. 32 коп.
У стягненні з Державного бюджету витрат понесених на оформлення позивачем довіреності на представництво його інтересів у суді на ім'я ОСОБА_3 колегія суддів вважає за необхідне відмовити, оскільки у вказаній довіреності, виданій на ім'я ОСОБА_3, не зазначено, що вона видавалася позивачем для представництва його інтересів саме у цій справі, а тому витрати на посвідчення довіреності не пов'язані з розглядом виключно цієї справи.
Таким чином, документально підтвердженими витратами, які підлягають стягненню на користь позивача є витрати зі сплати судового збору у розмірі 31 грн.32 коп.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 168, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Заяву ОСОБА_1 щодо вирішення питання про судові витрати - задовольнити.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.
Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст додаткової постанови виготовлений 15.06.2015 р.