Справа № 819/1070/15-а
Суддя: Ходачкевич Н.І.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1070/15-a

04 червня 2015 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

судді Ходачкевич Н.І.

при секретарі судового засідання Цимбал А.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ТОВ " ПК Терполімергаз" до Тернопільська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання податкового повідомлення-рішення нечинним, -

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ "ПК Терполімергаз" звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання податкового повідомлення-рішення нечинним.

Позовні вимоги обґрунтовано безпідставністю прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки у позивача є в наявності всі підтверджуючі документи пов'язані із здійсненням господарської діяльності, а відтак вимог чинного законодавства позивач не порушував.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив повністю з підстав викладених у письмових запереченнях, та пояснив, що позивачем не підтверджено фактичності здійснення господарських операцій із вказаним у акті перевірки контрагентом, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Тернопільською ОДПІ Головного управління Міндоходів у Тернопільській області проведено позапланову невиїзну документальну перевірку TOB «ПК« Терполімергаз» з питань дотримання вимог податкового законодавства та іншого законодавства по взаємовідносинах з ТзОВ «Укр Інком»» за період з 01.07.2014р. по 30.07.2014р.

За результатами вказаної перевірки складено Акт № 9415/22-03/38417636 від 09.12.2014 р про порушення позивачемп.44.1 ст.44, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.3, п.198.6 ст.198, п.185.1 ст.185, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України

На підставі акта перевірки відповідачем 22 грудня 2014 року Тернопільською ОДПІ ГУ Міндоходів у Тернопільській області було прийнято податкове повідомлення-рішення про збільшення суми грошового зобов»язання з податку на додану вартість на загальну суму 181401,25 грн.в т.ч. за основним платежем в розмірі 145121 грн. та штрафними санкціями в розмірі 36280,25 грн.

Вказані порушення, згідно акта перевірки, полягають у тому, що господарська операція позивача з ТзОВ «Укр Інком» відсутня, відтак позивачем безпідставно завищено та відповідно неправомірно сформовано податковий кредит. Свою позицію податковий орган мотивує тим, що згідно проведеного аналізу інформаційної бази даних ІС «Податковий блок» та інформації отриманої з системи Звіти центр не встановлено придбання TOB «Укр Інком» труб в асортименті поліетилену в гранулах та не встановлено виробника продукції. Окрім цього у TOB « УкрІнком» відсутні трудові ресурси необхідні для здійснення господарської діяльності, відсутні основні фонди, технічний персонал,складські приміщення, транспортні засоби. Отже, TOB «УкрІнком» не може бути виробником. За період з початку реєстрації не встановлено придбання вищезазначених посередників, в яких би одержувався даний товар, поставлений товар не імпортувався,сертифікати для перевірки не надані.

Судом встановлено, що на підставі договору поставки № 0107 від 01.07.2014 рTOB «ПК «Терполімергаз» придбав у контрагента TOB «Укр. ІНКОМ» Товарно-матеріальні цінності. Відповідно до умов даного договору Постачальник зобов'язується поставити і передати у власність Покупцю поліетиленову продукцію, поліетиленові труби, поліетилен,а Покупець зобов'язується отримати та оплатити на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 3.2 договору, товар оплачується покупцем, згідно домовленостей сторін. Як вбачається з матеріалів справи, оплата за відвантажений товар в липні 2014 р. не проводились. Станом на 31.07.2014р. кредиторська заборгованість становить 870727,50 грн. Оплата здійснена в серпні на суму 69658,20 грн. згідно платіжного доручення №430 від 29.08.2014р. та в вересні на загальну суму 201069,30 грн. в т.ч.: згідно з доручень № 451 від 04.09.2014р., № 473 від 04.09.2014р., № 498від 19.09.2014р., № 316 від 19.09.2014 р. Дебіторська/кредиторська заборгованість станом на 30.09.2014р. відсутня.

Вказані товари були поставлені від Покупця до Продавця вантажним транспортом Покупця , що підтверджується товарно-транспортними накладними.Крім того, проведення вказаних операцій відповідає основним видам діяльності TOB «ПК «Терполімергаз». На момент проведення господарських операцій TOB «УкрІнком» був зареєстрований, як суб'єкт господарювання та був платниом податку на додану вартість.

Так, відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків називається договором.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієїі з сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторонни укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ст. 638 - 640 ЦК України).

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ст. 638 -640 ЦК України). Главою 53 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір може бути одностороннім, дво- та багатостороннім.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, з договору або інших підстав, зазначених у статті 11 цього Кодексу, виникають зобов'язання. В силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію, як-от: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші та інше або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Стосовно наявності ознак недійсності правочинів, стаття 203 ЦК України встановлює вимоги до правочинів, недотримання яких може стати підставою для визнання правочину недійсним (стаття 215 ЦК України). Договори, укладені від імені TOB «ПК «Терполімергаз», відповідають вимогам, які передбачені статтею 203 ЦК України, зокрема: зміст правочинів не суперечить Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасників правочинів було вільним та відповідало їх внутрішній волі; форма правочинів відповідала вимогам закону; правочини спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними.Критерій наявності або відсутності мети отримання економічної вигоди за правочином, не є підставою для визнання того чи іншого правочину недійсним.

Наведене вище свідчить про реальність проведених операцій, які належним чином оформлені первинними документами, а саме: податковимита видатковими накладними, отже записи в документах відповідають як суті, так і формі укладеного Договору та реальним обставинам, а висновки акту перевірки в частині виявлених порушень по податку на додану вартість базуються виключно на припущеннях.

TOB «ПК «Терполімергаз» має наявні всі необхідні умови для ведення даного виду господарської діяльності, яка відповідає завданням його підприємницької діяльності.

Згідно з п. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року № 996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарської операції є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Виходячи з вимог вказаного вище Закону, відображення господарських операцій в податковому обліку здійснюється на підставі даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до вимог п. 3.2 ст. 3 вказаного Закону, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до пп. 2.4 п. 2 Положення "Про документальне забезпечення запасів в бухгалтерському обліку", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 05.06.1995 року № 168/704, первинні документи для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному вираженні), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа. Згідно з пп. 2.15 -2.16 п. 2 вказаного Положення, первинні документи підлягають обов'язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документів обов'язкових реквізитів та відповідність господарської операції діючому законодавству, логічна зв'язку показників. Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним документам, встановленому порядку приймання, зберігання та витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, юридичним або фізичним особам.

Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні. Виходячи з вимог Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні"від 16.07.1999 року № 996-ХІV, обґрунтування відображення господарських операцій в податковому обліку здійснюється на підставі даних бухгалтерського обліку. Таким чином, для надання первинним документам юридичної сили і доказовості, вони повинні бути складені до вимог чинного законодавства.

Стаття 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні"від 16.07.1999 року № 996-ХІV встановлює вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з положеннями цієї статті, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

При цьому, згідно з ч. 2 цієї статті, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Отже, для надання первинним документам юридичної сили і доказовості, вони повинні відповідати вимогам чинного законодавства України. При цьому, фактичні витрати на послуги повинні оформлятися відповідними документами, які б підтверджували фактичне виконання тієї чи іншої господарської операції.

Первинні документи для надання їм юридичної сили повинні мати обов'язкові реквізити, передбачені ст. 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні"від 16.07.1999 року № 996-ХІV.

Із встановлених обставин суд робить висновок, що надані позивачем докази в повній мірі підтверджують обставини щодо здійснення поставки позивачу товару, а відповідні первинні документи є тими документами, на підставі яких ведеться податковий та бухгалтерський облік згідно ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні".

Таким чином, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази в повній мірі підтверджують факт реальності здійснення господарської операції з ТзОВ «Укр Інком».

Щодо заперечень відповідача слід зазначити.

Суд враховує те, що відповідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (ч.1 ст.19 Конституції України).

Суд також звертає увагу і на те, що платник податків, який через покладений на нього законами обов'язок щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів) вступає у зв'язку з цим у відповідні правовідносини з державою, не може нести відповідальність за невиконання чи неналежне виконання такого обов'язку іншими платниками податків, якщо інше прямо не встановлено законом. Також, слід враховувати і те, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання зі сплати податку до бюджету, то це тягне за собою відповідну відповідальність та інші негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податків права на віднесення відповідних витрат до валових та сплачених ним у ціні товару відповідних сум податку на додану вартість до податкового кредиту, якщо останній виконав усі передбачені умови щодо нього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту. Крім того, на думку суду, платник податку не повинен нести відповідальність за невиконання постачальником його зобов'язань зі спати податку і в результаті чого сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. Такі вимоги стають надмірним тягарем для платника податку, що порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності. Ця позиція суду узгоджується із постановою Верховного Суду України від 31.01.2011р. та рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Булвес"АД проти Болгарії" від 22.01.2009р. (заява №3991/03).

Твердження податкового органу про те, що товарно-транспортні накладні, копії яких надав позивач, не заповнені всі реквізити, суд не бере до уваги, оскільки, як вбачається із зазначених товарно-транспортних накладних, в них зазначені в достатньому обсязі всі реквізити, необхідні для ідентифікації вантажу, факту його перевезення та відвантаження.

Одночасно суд зазначає, що товарно-транспортна накладна відповідно до положень Закону України Про автомобільний транспорт та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом, затверджених наказом Міністерства транспорту та звязку України від 14.10.1997 року № 363, є первинним обліковим документом, що складається при наданні транспортних послуг вантажовідправникам/вантажоодержувачам незалежним перевізником. Тобто такий документ складається для обліку списання, руху та оприбуткування продукції у звязку з її переданням не безпосередньо продавцем покупцеві, а через третю особу (ліцензованого перевізника).

Тобто, товарно-транспортна накладна є підставою для списання товарно-матеріальних цінностей у вантажовідправника і оприбуткування їх у вантажоодержувача при перевезенні вантажів у межах України та не є єдиним та безумовним документом, що підтверджує факт придбання або продажу товарно-матеріальних цінностей.

Таким чином, із урахуванням встановлених обставин у справі та доказів якими вони обґрунтовуються, суд вважає, що висновки органу державної податкової служби, викладені в акті перевірки, не підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому, позивачем не допущені порушення податкового законодавства в межах цього спору.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення - рішення № від 22.12.2014р є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задоволити повністю

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 22.12.2014р. про збільшення суми грошового зобов"язання з платежу податку на додану вартість у розмірі 181401,25 грн.

3. Стягнути з державного бюджету на користь ТзОВ "Терполімергаз", м. Тернопіль, вул. Микуленецька, 31 судовий збір в сумі 362,81 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 09.06.2015р.

Головуючий суддя Ходачкевич Н.І.

копія вірна

Суддя Ходачкевич Н.І.