Справа № 2-а-876/11
Суддя: Березовський О. Д.
Дата ухвалення: 2011-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-876/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2011 місто Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі :

головуючого судді - Березовського О.Д.,

при секретарі Швачко О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городня адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС 5-го взводу батальйону ДПС ВДАІ УМВС України в Чернігівській області старшини міліції ОСОБА_2 про скасування постанови серії СВ1 № 026553 в справі про адміністративне прввопорушення від 13.02.2011 року, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділ ДАІ УМВС України в Чернігівській області, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністратвиним позовом до інспектора ДПС 5-го взводу батальйону ДПС ВДАІ УМВС України в Чернігівській області старшини міліції ОСОБА_2 і просить скасувати постанову серії СВ1 № 026553 в справі про адміністративне правопорушення від 13.02.2011 року про накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 260 грн., а справу провадженням закрити відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді від 21 лютого 2011 року відкрито провадження у зазначеній адміністративній справі.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені ним позовні вимоги у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення. Підтвердив обставини викладені ним в позовній заяві. Вказав, що 13.02.2011 року він перебував у м. Чернігові та керуючи своїм автомобілем «Фіат Скудо», д.н.з. НОМЕР_1, близько 15 години, підїхав до супермаркету «Сільпо». Автомобілі біля супермаркету стояли в два ряди і місця для стоянки не було. Перший ряд автомобілів стояв ближче до проїзної частини дороги, а другий ряд автомобілів стояв вздовж стін супермаркету. Поряд з супермаркетом були обладнані місця для підїзду до нього, дорога була однорівнева, так як не було заїзду на підвищення. Визначити місце розташування бордюру, який би відділяв тротуар від проїзної частини, не було можливості через сніг, а можливо бордюру в даному місці взагалі не було. На той момент через погодні умови визначити закінчення проїзної частини, місце знаходження бордюру, який відділяв тротуар від проїзної частини було не можливо. З обох боків супермаркету був заїзд і був підїзд до його стін. Він скерував свій автомобіль в заїзд, підїхав до стін супермаркету «Сільпо»і припаркував автомобіля біля стін супермаркету, де на той момент, окрім його автомобіля, було припарковано ще близько 50 машин. Біля стін супермаркету його автомобіль простояв близько двох з половиною годин і десь о 17 годині він виїхав з місця стоянки на проїзну частину дороги, але був зупинений інспектором ДПС. Останній звинуватив його в порушенні п. 11.13. Правил дорожнього руху, а саме в порушенні правил їзди по тротуару. Його заперечення про те, що межі тротуару не проглядались і був однорівневий заїзд і виїзд з місця стоянки відповідач до уваги не взяв. Знаків забороняючих стоянку і зупинку автомобілів біля стін супермаркету не було. Після цього він ще раз був біля супермаркету «Сілько», коли вже зійшов сніг, та зясував, що мається спеціально обладнаний заїзд і виїзд від стін супермаркету. Також є бордюр, який відмежовує місце стоянки автомобілів зі сторони проїзної частини дороги. 13.02.2011 року цього бордюру видно не було через сніг і визначити межі тротуару було неможливо.

Відповідач інспектор ДПС 5-го взводу батальйону ДПС ВДАІ УМВС України в Чернігівській області старшина міліції ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, шляхом надсилання повістки рекомендованим листом за адресою місця служби відповідача, про причини своєї неявки в судове засідання останній суд не повідомив ( а.с. 10, 15, 22 ).

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Таким чином, неявка без поважних причин в судове засідання відповідача інспектора ДПС 5-го взводу батальйону ДПС ВДАІ УМВС України в Чернігівській обалсті старшина міліції ОСОБА_2, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, відповідно до приписів ч. 4 ст. 128 КАС України, не є перешкодою для розгляду справи, і справа підлягає вирішенню на підставі наявних у ній доказів.

Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділу ДАІ УМВС України в Чернігівській області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання представника суд не повідомила. Неявка в судове засідання представника третьої особи відповідно до положень ст. 128 КАС України не є перешкодою для розгляду справи ( а.с. 10, 15, 22 ).

Заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача, показання свідка, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 6 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом.

Стаття 18 КАС України передбачає, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КпАП України порушення водіями транспортних засобів встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягне за собою накладення штрафу від пятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 11.13. «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, передбачено, що забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під'їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1-26.3 цих Правил.

Судом в судовому засіданні встановлено, що 13.02.2011 року інспектором ДПС 5-го взводу батальйону ДПС ВДАІ УМВС України в Чернігівській області старшиною міліції ОСОБА_2 було складено протокол серії СВ1 № 087085 про адміністративне правопорушення. З протоколу виходить, що 13.02.2011 року, о 16 годині 50 хвилин, в м. Чернігові ОСОБА_1 керував автомобілем «Фіат»на вул. Музикальній та здійснив рух по тротуару, чим порушив п. 11.13. Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 122 КпАП України. У протоколі не зазначено, що до нього додаються будь-які документи. ОСОБА_1 у протоколі зазначив, що з протоколом він не згоден, як свідків зазначив ОСОБА_3, ОСОБА_4 ( а.с. 6 ).

У ч. 1 ст. 222 КпАП України передбачено, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КпАП України розглядають органи внутрішніх справ ( міліція ). Пункт 3 ч. 2 ст. 222 КпАП України передбачає, що від імені органів внутрішніх справ ( міліції ) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч. 1, 2 ст. 122 КпАП України, мають право працівники Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України, які мають спеціальні звання.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 являється працівником Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України та має спеціальне звання старшина міліції, а тому він мав право розглядати справу про адміністративне правопорушення вчинене позивачем і накладати на останнього стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП України.

З копії постанови серії СВ1 № 026553 від 13.02.2011 року по справі про адміністративне правопорушення встановлено, що інспектор ДПС 5-го взводу батальйону ДПС ВДАІ УМВС України в Чернігівській області старшина міліції ОСОБА_2, розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, встановив, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає : АДРЕСА_1, 13.02.2011 року, о 16 годині 50 хвилин, в м. Чернігові керував автомобілем НОМЕР_2, та здійснив рух по тротуару. Ураховуючи, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП України, та керуючись положеннями статті 14-1, ч. 5-6 статті 258 та статті 283 КпАП України, відповідач постановив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 260 грн.. Також в постанові відповідач вказав, що на підставі ч. 2 ст. 308 КпАП України у разі несплати ОСОБА_1 штрафу протягом 15 днів з метою примусового виконання цієї постанови органами ДВС стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу 520 грн.. У постанові мається підпис позивача про отримання ним оскаржуваної постанови 13.02.2011 року. До постанови додається протокол серії СВ1 № 087085 ( а.с. 5 ).

Відповідно до вимог статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

В ухвалі про відкриття провадження у справі від 21.02.2011 року, яка була надіслана відповідачу, суд зобовязав останнього у разі заперечення проти позову у визначені строки надати письмові заперечення проти позову та всі матеріали, що були або мали бути взяті до уваги при прийнятті рішення про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладенні адміністративного стягнення.

Однак письмові заперечення та адміністративний матеріал на вимогу суду від відповідача не надійшли, як і не було надано доказів, підтверджуючих факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, та які були взяті інспектором ДПС 5-го взводу батальйону ДПС ВДАІ УМВС України в Чернігівській області старшиною міліції ОСОБА_2 до уваги при прийнятті рішення про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладенні адміністративного стягнення. Окрім, наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови, які до позовної заяви долучив позивач, інші докази, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, відсутні.

Статтею 251 КпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначено законом порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 показала, що 13.02.2011 року вони разом з чоловіком поїхали до м. Чернігова на автомобілі «Фіат Скудо». За кермом автомобіля був її чоловік ОСОБА_1. У м. Чернігові вони заїхали до супермаркету «Сільпо». Підїжджаючи до супермаркету, побачили, що площа перед «Сільпо»засипана снігом і була рівною, бордюру не було. Автомобілі біля супермаркету стояли в два ряди, а саме один ряд автомобілів біля стін магазину, а другий ряд навпроти та ближче до дороги. Вони підїхали до супермаркету та поставили автомобіль біля його стін. Будь-яких дорожніх знаків, які б забороняли стоянку або ж зупинку в цьому місці там не було. Їх машина простояла близько 2 годин, а потім вони виїжджали з місця стоянки і їх зупинив інспектор ДПС. При цьому машини підїжджали до супермаркету та виїжджали звідти як до, так і після них. Місця для пішоходів між рядами транспортних засобів там було достатньо.

З наданих суду позивачем фотознімків ( а.с. 7, 23-24 ) вбачається, що площадка перед торгівельним центром «Сільпо»в зимовий період була записана снігом, що ускладнювало можливість визначення меж проїзної частини та тротуару, оскільки бордюр було записано снігом, автомобілі біля торгівельного центру здійснюють стоянку в два ряди ( один ряд в заїзному кармані біля проїзної частини, інший ряд безпосередньо біля стін торгівельного центру ). З обох боків торгівельного центру обладнано спеціальні заїзди, які забезпечують підїзд і здійснення стоянки автомобілями біля стін центру. Знаки забороняючі стоянку біля стін торгівельного центру «Сільпо»відсутні. На фотознімках видно, що для здійснення стоянки безпосередньо біля стін торгівельного центру «Сільпо»автомобілі здійснюють рух по тротуару. При цьому з фотознімків вбачається, що здійснення стоянки автомобілів біля стін торгівельного центру не заважає руху пішоходів по тротуару, оскільки для руху останніх залишається щонайменше 2 м..

Підпункт «в»п. 15.10. Правил дорожнього руху дозволяє стоянку на тротуарах легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.. Відповідно в даних місцях дозволяється і рух по тротуару, оскільки для того щоб здійснити стояну на тротуарі необхідно спершу заїхати на тротуар.

При прийнятті рішення по справі, за відсутності інших доказів, які мали б бути надані стороною відповідача, суд враховує пояснення надані позивачем в судовому засіданні, які узгоджуються з показами допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_3, та спростовують наявність в його діях ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України.

Незважаючи на покладений законодавством на відповідача субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, під час судового розгляду справи відповідач не надав суду доказів, якими б підтверджувалися дані про вчинення позивачем 13.02.2011 року правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, що містяться в постанові серії СВ1 № 026553 від 13.02.2011 року по справі про адміністративне правопорушення, та про правомірність накладення на позивача адміністративного стягнення. Приймаючи рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та встановлюючи факт порушення ним Правил дорожнього руху, інспектор ДПС 5-го взводу батальйону ДПС ВДАІ УМВС України в Чернігівській області старшина міліції ОСОБА_2 виходив з того, що позивач порушив вимоги п. 11.13. ПДР, а саме здійснив рух по тротуару.

Однак даний факт не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні та спростовується поясненнями позивача, показаннями свідка ОСОБА_3, фотознімками території прилеглої до торгівельного центру «Сільпо», з яких вбачається, що позивач мав право здійснити стоянку безпосередньо біля стін торгівельного центру у відповідності до положенням п.п. «в»п. 15.10 Правил дорожнього руху, а тому мав право здійснити рух по тротуару для проїзду до місця стоянки та послідуючого виїзду з місця стоянки.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що винність позивача у порушенні ним вимог п. 11.13. „Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, а саме рух по тротуару, недоведена, оскільки відсутні належні докази того, і пояснення позивача та показання свідка нічим не спростовані, а інших доказів правомірності свого рішення сторона відповідача не надала.

Вирішуючи питання в частині заявлених позивачем позовних вимог про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, суд прийшов до наступного.

Так, стаття 283 КпАП України передбачає, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган ( посадова особа ) виносить постанову по справі. Згідно положень ст. 284 КпАП України по справі про адміністративне правопорушення орган ( посадова особа ) виносить одну з таких постанов : 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового слідства чи дізнання, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу, які виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення. Таким чином, рішення про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення приймається органом ( посадовою особою ) за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення і це рішення оформлюється відповідною постановою. Відповідно до ст. 287 КпАП України особа має право оскаржити вказану постанову по справі про адміністративне правопорушення, яка і є предметом розгляду в суді.

Стаття 162 КАС України передбачає, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 122, 222, 251-252, 255, 283-284, 287-289 КпАП України, «Правилами дорожнього руху», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, ст. ст. 6, 8-11, 18, 70-72, 86, 128, 158-163, 167, 171-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ДПС 5-го взводу батальйону ДПС ВДАІ УМВС України в Чернігівській області старшини міліції ОСОБА_2 про скасування постанови серії СВ1 № 026553 в справі про адміністративне правопорушення від 13.02.2011 року задовольнити частково.

Скасувати постанову серії СВ1 № 026553 від 13.02.2011 року в справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором ДПС 5-го взводу батальйону ДПС ВДАІ УМВС України в Чернігівській області старшиною міліції ОСОБА_2, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 260 грн..

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора ДПС 5-го взводу батальйону ДПС ВДАІ УМВС України в Чернігівській області старшини міліції ОСОБА_2 про скасування постанови серії СВ1 № 026553 в справі про адміністративне правопорушення від 13.02.2011 року відмовити.

Рішення суду є остаточним і постанова оскарження не підлягає.

Суддя О. Д. Березовський

заяву задоволено повністю