Справа № 2а-1319/1644/12
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2015-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року Справа № 9104/68991/12

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Левицької Н.Г.,Сапіги В.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області на постанову Сихівського районного суду міста Львова від 13 березня 2012 року по справі за позовом Сихівського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання дій протиправними,-

В С Т А Н О В И В :

Сихівський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради звернувся із адміністративним позовом до відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання дій протиправними державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області щодо накладення на нього штрафу у виконавчому провадженні (ВП №27769996) та скасування постанови від 25.08.2011 року про накладення штрафу.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в підрозділі примусового виконання рішень відділу Головного управління юстиції у Львівській області (надалі ППВР ВДВС ГУЮ у Л/о), знаходиться виконавчий листи 2а-897/09, виданий 16.06.2010 року Сихівським районним судом міста Львова про зобов'язання Сихівського відділу соціального захисту (надалі СВСЗ), провести нарахування та виплату ОСОБА_1 у 2008, 2009 роках щорічної допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у передбаченому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадячи, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 5 мінімальних заробітних плат на момент виплати позивачу такої допомоги у 2008, 2009 роках, з урахуванням проведених виплат. Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження (ВП №27769996) від 26.07.2011 року, боржнику надано термін для добровільного виконання рішення суду та зобов'язано провести нарахування зазначеної допомоги та виплату такої. В частині виплати допомоги боржником рішення суду виконано та здійснено нарахування у розмірі 5410 грн., а в частині виплати допомоги - вчинено усі залежні від нього дії та надано обґрунтування неможливості виплати такої. Проте 03.08.2011 року постановою державного виконавця на боржника накладено штраф за невиконання без поважних причин судового рішення, яка ним оскаржена до суду, однак незважаючи на це 25.08.2011 року аналогічною постановою на боржника повторно накладено штраф за невиконання без поважних причин судового рішення. Вважає зазначену постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки боржником вжито усіх залежних від нього заходів, необхідних для виконання судового рішення та вимог державного виконавця. А оскільки необхідною передумовою виконання зазначеного судового рішення є наявність у Державному бюджеті України необхідних коштів, а такі кошти на даний момент відсутні, вважає, що його вини у невиконанні рішення немає. У зв'язку з наведеним штрафні санкції, застосовані держаним виконавцем є безпідставними та підлягають скасуванню

Постановою Сихівського районного суду міста Львова від 13 березня 2012 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Суд виходив з того, що рішення суду не виконано з поважних причин із-за відсутності відповідних асигнувань. Крім того вжито усіх необхідних заходів для виконання судового рішення.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, сторона відповідача подала апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Покликання маються на те, що твердження позивача про відсутність коштів, розглядалось судами в аналогічних спорах, відтак висновки не доводяться повторно. Сторона позивача не зверталась із заявою відстрочити, розстрочити чи змінити спосіб виконання судового рішення. Крім того, судом першої інстанції не враховано практику Європейського Суду з прав людини.

У разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (п.2 ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду даної справи.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з листів управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 13.08.2011 року № 2605-вих.-3339 та від 09.08.2011 року №2605-вих.-3489, скерованих на адресу начальника підрозділу примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції у Львівській області вбачається, що на виконання вимог постанови державного виконавця ВП №27769996 від 26.07.2011 року, боржником вжито всіх можливих заходів для виконання рішення суду, виконання якого неможливо внаслідок незалежних від боржника обставин відсутності необхідних бюджетних призначень.

Згідно із частиною 1 статті 89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до частини 2 статті 89 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає штраф на боржника у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

З наведеного вбачається, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише при умові, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Відповідно до положень статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до законодавства питань про надання компенсацій і пільг громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в інших випадках, передбачених законодавством віднесено до делегованих повноважень органів місцевого самоврядування у сфері соціального захисту населення.

Статтею 67 цього Закону встановлено, що держава фінансує у повному обсязі здійснення органами місцевого самоврядування наданих законом повноважень органів виконавчої влади. Кошти, необхідні для здійснення органами місцевого самоврядування цих повноважень, щороку передбачаються в Законі України про Державний бюджет України.

Рішення органів державної влади, які призводять до додаткових видатків органів місцевого самоврядування, обов'язково супроводжуються передачею їм необхідних фінансових ресурсів. Вказані рішення виконуються органами місцевого самоврядування в межах переданих їм фінансових ресурсів.

Крім цього, із матеріалів справи вбачається, що позивач протягом 2011 року неодноразово звертався до вищестоящих органів виконавчої влади з приводу вирішення питання щодо фінансування зазначених видатків.(а.с. 18)

Враховуючи викладене, невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів при відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки боржник не мав, і це встановлено судовим рішенням, фінансової можливості протягом встановленого державним виконавцем строку, виконати судове рішення.

Накладення за таких обставин штрафу на боржника ще більше ускладнює його фінансове становище та ще більше утруднює виконання судового рішення.

У зв'язку з фактичною неможливістю виконання бюджетними державними органами судових рішень про стягнення, виплату коштів Верховною Радою України 5 червня 2012 року було прийнято Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», відповідно до положень частини 1 статті 3 якого виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Вищевикладена правова позиція суду апеляційної інстанції відповідає судовій практиці Вищого адміністративного суду України (постанова від 27.08.2014 року № К/9991/40466/12,).

Посилання апелянта на відповідні рішення Європейського Суду з прав людини щодо неможливості посилання державних органів при виконанні судових рішень на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань безпідставні, оскільки у даному випадку мова не йде про звільнення від нарахування та виплати коштів Сихівського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, а про оцінку причин такого невиконання та про наявність підстав для накладення штрафу.

Викладені інші доводи в апеляційній скарзі не можуть слугувати підставою для скасування по суті правильного судового рішення.

Відтак, з огляду на наведене, доводи апеляційної скарги в цілому суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 195, 196 ч.4, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області залишити без задоволення, постанову Сихівського районного суду міста Львова від 13 березня 2012 року по справі № 2а-1319/1644/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

судді Н.Г. Левицька

В.П. Сапіга