Справа № 826/25/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2015-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 березня 2015 року № 826/25/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Шулежко В.П., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві (далі відповідач) про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернувся до відповідача з інформаційними запитами про надання публічної інформації, однак відповіді на запити не містили запитуваної інформації, що призвело до порушення права позивача на доступ до інформації, гарантованого Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідач на виконання вимог ухвали суду подав письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що відповідачем відповіді на обидва запити позивача надані, тому позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають, у звязку з чим відповідач просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Відповідно до ч.4 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, справа розглядається в порядку скороченого провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їхніх представників, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, судом встановлено наступне.

Як підтверджується матеріалами справи, позивач звернувся з запитом від 27.10.2014 p. до Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, в якому просила надати їй наступну інформацію: чи був обмежений рух в центральній частині м. Києва на майдані Незалежності та прилеглих до нього вулицях 18-20 лютого 2014 p., якщо так, то надати інформацію де саме та на якій підставі був обмежений рух в центральній частині міста Києва та надати відповідні документи - накази чи розпорядження про обмеження руху, постові відомості розстановки нарядів дорожньо-патрульної служби ДПС ДАІ ГУМВС України в м. Києві та картки маршрутів патрулювання стаціонарних постів м. Києва за зазначений період.

Листом від 05.11.2014 р. № 10/Н-335із Управлінням державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві надано відповідь, в якій повідомлено позивача про те, що у період 18-20 лютого 2014 року в центральній частині міста Києва продовжувалися акції протесту, учасниками яких були створені штучні перешкоди на проїзній частині вулиць Хрещатик, Городецького, Михайлівська, Інститутська, Трьохсвятительська, Петрівська Алея, Володимирський узвіз, по яких на окремих ділянках був неможливий проїзд автотранспорту.

Особовий склад Державтоінспекції міста Києва, у відповідності до вимог Законів України «Про міліцію», «Про дорожній рух», постанови Кабінету Міністрів України від 14.04.1997 р. №341, проводив відповідні заходи щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, охорони громадського порядку навколо вищезазначених ділянок вулично-дорожньої мережі та розяснював водіям маршрути їх обїзду.

В подальшому, позивач повторно звернулась із запитом від 10.11.2014 р., що містив аналогічні вимоги щодо обмеження руху саме силами УДАІ ГУМВС України в м. Києві.

Листом 13.11.2014 р. №10/Н-342із на запит ОСОБА_1 Управлінням державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві надано відповідь, згідно якої повідомлено позивача, що УДАІ ГУМВС України в м. Києві не обмежувало та не забороняло рух транспортних засобів у період 18-20 лютого 2014 p.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 6, ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні субєктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 року № 2939-VI.

Статтею 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про доступ публічної інформації», запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Згідно з ч.1 ст.20 Закону України про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до ст. 22 зазначеного вище Закону, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Відповідач, обґрунтовуючи свої заперечення, зазначив, що оскільки УДАІ ГУМВС України в м. Києві не обмежувало та не забороняло рух транспортних засобів у період 18-20 лютого 2014 pоку, відповіді на інформаційні запити позивача були надані в повній мірі. При цьому, надання підстав обмеження руху транспортних засобів силами УДАІ ГУМВС України в м. Києві, а саме наказів та розпоряджень не є можливим в зв'язку з їх відсутністю, адже, як зазначалося у відповідях, адресованих позивачу, перешкоди на проїзних частинах вулиць створювали саме учасники протесту. Особовий склад Державтоінспекції міста Києва лише забезпечував безпеку дорожнього руху та роз'яснював водіям безпечні маршрути об'їзду.

Відповідно до абзацу 12 частини 1 статті 10 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 р.№ 565-ХІІ, міліція відповідно до своїх завдань зобов'язана, зокрема, забезпечувати в межах своєї компетенції безпеку дорожнього руху, додержання законів, правил і нормативів у цій сфері.

Щодо постових відомостей про розстановки нарядів ДПС ДАІ ГУМВС України в м. Києві та карток маршрутів патрулювання відповідачем зазначено, що вказані відомості є службовою інформацією у системі Міністерства внутрішніх справ України відповідно до п. 9.4 Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого Наказом МВС України 14.05.2012 року № 423.

Окрім того, як стверджує відповідач, питання щодо неможливості надання даних документів та обмеження чи заборони руху транспортних засобів у період 18-20 лютого 2014 року встановлене у справі №826/12451/14 за позовом ОСОБА_4 до УДАІ ГУМВС України в м. Києві про визнання незаконним рішення та визнання незаконними дій, участь у якому приймала безпосередньо ОСОБА_1 В матеріалах справи міститься копія постанови від 25.09.2014 р. у справі №826/12451/14.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач по справі, як суб'єкт владних повноважень, виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та надання відповідей на запити позивача.

З урахуванням викладеного, системно проаналізувавши положення чинного законодавства України та надавши оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, оскільки позовною вимогою є визнання неправомірною ненадання відповіді на інформаційні запити та зобов'язати надати відповідну інформацію, а судом встановлено, що відповіді на такі запити були надані, отже позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Враховуючи положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко