Справа № 808/5241/14
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/5241/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 червня 2015 року

справа № 808/5241/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2014 року у справі № 808/5241/14 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОГІСТ-ХІМ" до Запорізької митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛОГІСТ-ХІМ" (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Запорізької митниці Міндоходів (далі - відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 16.04.2014 №112050000/2014/000143/2 та від 28.04.2014 №112050000/2014/000151/2.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2014 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОГІСТ-ХІМ" задоволено повністю.

Відповідач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу. Запорізька митниця Міндоходів вважає постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2014 року такою, що винесена з порушенням норм матеріального, просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В судове засідання представники сторін не з’явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

По електронній системі декларанту надійшло повідомлення від митниці про те, що документи, які надано до митного оформлення товару не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності.

Контролюючим органом були витребувані додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення, а саме: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; інші документи для підтвердження митної вартості за бажанням декларанта (а.с. 19).

У звязку з ненаданням додаткових документів, відповідач використав наявну у нього інформацію щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей за основним та другорядними методами, та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2014/000143/2 від 16.04.2014 (а.с. 9).

Декларант не погодився з прийняттям такого рішення, але оформив нову ВМД по формі МД-2 №112050000/2014/008677, сплативши відповідні митні платежі. За даним рішенням оформлення товару під гарантійні зобов’язання не відбувалось.

Визначення митної вартості товару здійснено позивачем за основним (першим) методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Разом з ВМД позивачем наданий пакет необхідних документів відповідно до статті 53 МК України, перелік яких зазначено в додатку до графи 44 (Товар 1) (а.с. 92, зворотній бік).

За результатами розгляду поданих декларантом документів, контролюючим органом надіслано повідомлення про те, що документи, які надано до митного оформлення товару не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності. У зв'язку з чим контролюючим органом були витребувані додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; інші документи для підтвердження митної вартості за бажанням декларанта (а.с. 18).

Митний орган надав Консультацію про те, що наданих документів недостатньо для підтвердження митної вартості товару та про застосування методу визначення митної вартості товару за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, а інші методи визначення митної вартості застосувати неможливо, оскільки у позивача немає необхідної для цих методів інформації. На цій підставі відповідач використав наявну у нього інформацію щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей за основним та другорядними методами (резервний метод), про що контролюючим органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2014/000151/2 від 28.04.2014р.

Декларант не погодився з прийняттям такого рішення, але з метою випуску у вільний обіг товарів скористався правом, наданим пунктом 2 частини 3 статті 52 МК України (під гарантійні зобов’язання), та оформив ВМД форми МД-2 №112050000/2014/009997, сплативши митні платежі згідно із заявленою митною вартістю товарів та надавши гарантію у розмірі різниці між заявленою митною вартістю та митною вартістю визначеною відповідачем. Митним органом також оформлено аркуш коригування до ВМД від 29.04.2014 №112050000/2014/009997.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

У відповідності до частини 2 статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В силу частини п'ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Нормами Митного кодексу України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п'ятої статті 54, статті 58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, Запорізькою митницею Міндоходів встановлено, що документи позивача містять певні розбіжності та не містять усіх відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Відповідно до частин 3, 4 статті 53 МК України право органу доходів і зборів на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно частини 2 статті 53 МК України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв'язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.

Тобто, декларантом надано до митного органу усі необхідні документи на підтвердження числових значень складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни товарів, яка була фактично сплачена позивачем.

Ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Згідно частини 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

В оскаржених позивачем рішеннях митниці зазначено, що митну вартість визначено за ціною щодо товарів, інформація про яку міститься в автоматизованій системі. За загальним правилом формально інший рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого заявленого до митного оформлення, сам по собі не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем неправомірно прийняті рішення про коригування митної вартості товарів, а відтак вони підлягали скасуванню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування законної постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2014 року у справі № 808/5241/14 – залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак