Справа № 826/7724/15
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

10 червня 2015 року м. Київ № 826/7724/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії:

головуючого судді - Добрівської Н.А., суддів: Гарника К.Ю., Кармазіна О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Шаповалової К.В.,

та представника відповідача - Масловської О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача про відвід колегії суддів у адміністративній справі

за позовом ОСОБА_2
до Міністерства соціальної політики України
про визнання нечинними наказів від 02.06.2006 №207, від 13.11.2013 №761, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства соціальної політики України, у якому просив:

- визнати нечинним наказ Міністерства соціальної політики України від 02.06.2006 року №207 «Про затвердження форми Персональної картки особи, яка звернулась за сприянням у працевлаштуванні до центру зайнятості та додатків до неї» з дня його прийняття, оскільки цей наказ в порушення ч.3. ст.57 Конституції України не був доведений до відома ОСОБА_2 у порядку, встановленому законом;

- визнати нечинним наказ Міністерства соціальної політики України від 13.11.2013 року №761 «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких наказів Міністерства соціальної політики України» з дня його прийняття, оскільки цей наказ в порушення ч.3 ст.57 Конституції України не був доведений до відома ОСОБА_2 у порядку, встановленому законом.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 травня 2015 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду в судовому засіданні колегією у складі трьох суддів.

В призначене на 10 червня 2015 року судове засідання позивач не з'явився, зазначивши у своїй заяві клопотання про розгляд заяви у його відсутність.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив і просив відмовити у його задоволенні, зазначивши про отримання позивачем оскаржуваних наказів 27 серпня 2014 року у відповідь на його інформаційний запит від 28 липня 2014 року, що свідчить про пропуск строку звернення до суду.

Ознайомившись з письмово викладеними позивачем доводами, заслухавши позицію представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і заперечення, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд зважає на наступне.

Предметом оскарження позивачем у даній справі є розпорядчі акти Міністерства соціальної політики України: наказ від 02.06.2006 року №207 «Про затвердження форми Персональної картки особи, яка звернулась за сприянням у працевлаштуванні до центру зайнятості та додатків до неї» та наказ від 13.11.2013 року №761 «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких наказів Міністерства соціальної політики України».

Як зазначає сам позивач у своїй позовній заяві, 27.08.2014 року відповідач своїм листом за №304/03/73-14 надав на інформаційний запит ОСОБА_2 копію наказу Міністерства соціальної політики України від 02.06.2006 року №207 «Про затвердження форми Персональної картки особи, яка звернулась за сприянням у працевлаштуванні до центру зайнятості та додатків до неї» та проінформував останнього про втрату вказаним наказом чинності на підставі наказу від 13.11.2013 року №761 «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких наказів Міністерства соціальної політики України».

Водночас, як вбачається з Автоматизованої бази документообігу суду (АСДОС), 18 липня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Міністерства соціальної політики України щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача, який за наслідками розгляду судом було постановою суду від 18 вересня 2014 року задоволено частково.

При цьому, у мотивувальній частині судового рішення зафіксовано, що листом від 04.07.2014 № ДЦ-01-4293/0/6-14 за підписом заступника директора Державного центру зайнятості С.Тюлєнєва, позивачу було направлено належним чином засвідчені копії наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 02.06.2006 № 207 «Про затвердження форм Персональної картки особи, яка звернулась за сприянням у працевлаштуванні до центру зайнятості та додатків до неї» та Додатку до ПК № 1 «Відвідування особою ЦЗ, надані послуги та прийняті рішення». Дана відповідь була отримана позивачем 09.07.2014, проте позивач зазначив у судовому засіданні, що не вважає її належним реагуванням відповідача на запит позивача, оскільки така надана іншим центральним органом виконавчої влади, не ґрунтується на нормах Закону України «Про доступ до публічної інформації» та надано копії наказів, які позивачем не запитувались.

У відповідності до частини 1 статті 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В контексті наведеного суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, правовий припис «в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом» означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

У частині 2 статті 99 КАС України встановлено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, що пов'язане зі специфікою правовідносин, а також має сприяти наданню доказів, підвищує їхню достовірність і тим самим сприяє встановленню істини у конкретній адміністративній справі.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Необхідно зазначити, що строком є проміжок часу, у який особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Зібрані у справі докази засвідчують обізнаність позивача про зміст оскаржуваних рішень ще у липні 2014 року (щодо змісту наказу Міністерства соціальної політики України від 02.06.2006 року №207 «Про затвердження форми Персональної картки особи, яка звернулась за сприянням у працевлаштуванні до центру зайнятості та додатків до неї»), а також проінформований про наявність і зміст наказу Міністерства соціальної політики України від 13.11.2013 року №761 «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких наказів Міністерства соціальної політики України» - в серпні 2014 року.

Отже саме з липня-серпня місяця 2014 року починає перебіг строку, визначеного Кодексом адміністративного судочинства України для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Тим часом враховуючи те, що позивач порушення його прав пов'язує з не доведенням до його відома оскаржуваних розпорядчих документів Міністерства, прийнятий у 2006 та 2013 роках, а також враховуючи вищенаведені обставини щодо обізнаності позивача із даними рішеннями ще в липні - серпні 2014 року рішення, позивач, лише 29 квітня 2015 року звернувся до суду із позовними вимогами до відповідача, тобто з порушенням строку звернення до суду, встановленого частиною 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо посилань позивача на те, що порушення своїх прав він дізнався лише у листопаді 2014 року, що він пов'язує з отриманням листа Міністерства від 10 листопада 2014 року, колегія суддів не визнає такі доводи обґрунтованими, оскільки позивач оскаржуючи спірні накази, вказуючи на підстави для визнання їх нечинними зазначає про не доведення їх до відома позивача.

Частиною 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Одночасно слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду підставами для розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно до частини 2 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Враховуючи наведене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду та про відсутність документально підтверджених обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку звернення до суду, у зв'язку з чим до поданої заяви слід застосувати наслідки, передбачені частиною 1 статті 100 та пункту 9 частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме - залишити позов без розгляду.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.99, 100, п.9 ч.1 ст.155, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Міністерства соціальної політики України про визнання нечинними наказів від 02.06.2006 №207, від 13.11.2013 №761- залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки визначені статтею 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки встановлені ст.ст.185-187 КАС України.

Головуючий суддя: Н.А. Добрівська

Судді: К.Ю. Гарник

О.А. Кармазін