Справа № 815/2090/15
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2015-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2090/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року

10год.40хв.

Зала судових засідань №19

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Аракелян М.М.

За участю секретаря - Торубка М.А.

За участю сторін:

Від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2 - за довіреністю

Від відповідача: не з'явився

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла адміністративна позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в якій позивачка просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області № від 17.12.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог вказує на протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та відсутність в її діях порушень норм Податкового кодексу України, посилаючись на наступне. Так, в Акті документальної перевірки працівники податкового органу роблять висновок про порушення з боку позивача п. 185.1 ст. 185, п. 186.1 ст. 186, ст. 188, п.200.1 ст.200 ПКУ, де іде мова про визначення об'єкта оподаткування, місце постачання товарів та послуг, порядок визначення бази оподаткування в разі постачання товарів/послуг, порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню. При цьому, в даному випадку ФОП ОСОБА_1, у періоді, що перевірявся, була Покупцем товару, а не Постачальником, згідно Договору № 10213 від 01.02.2013р. Згідно п. 14.1.191 ст. 14 ПКУ постачання товару - це будь-яка передача права на розпоряджання товаром як власник, у тому числі продаж. Тобто, Позивач купила товар, який знаходився на митній території України, так само як і контрагент Позивача зареєстрований на митній території України. У перевіряємому періоді між ФОП ОСОБА_1 та ПП «РІДНИЙ БЕРІГ» у відповідності до вимог чинного законодавства склалися договірні відносини щодо поставки Позивачу Столу для пінг-понгу, які оформлені належними первинними документами. На підтвердження товарності операції сторонами складено видаткові та податкові накладні, рахунок-фактура та платіжне доручення. У зв'язку з чим у ФОП ОСОБА_1 виникло право на віднесення суми податку до податкового кредиту.

Разом з цим, обладнання яке було придбане позивачем у ПП «РІДНИЙ БЕРІГ» було в подальшому продане ПП «Таврія Плюс». Тобто, ФОП ОСОБА_1 увесь придбаний у ПП «РІДНИЙ БЕРІГ» товар по накладній № 41 від 06.02.14р. на суму 7560,00 грн. ( у т.ч. ПДВ 1260,00 грн.) реалізувала у лютому місяці 2014 року на загальну суму 8679,00 грн. ( в тому числі ПДВ 1446,51 грн.), тобто товар було реалізовано з прибутком вище ціни придбання, а це, в свою чергу свідчить про те, що проведена господарська операція спричинила реальну зміну майнового стану платника податків, а саме Позивача.

Таким чином, реальність придбання Позивачем обладнання від ПП «РІДНИЙ БЕРІГ», його транспортування документально підтверджено договорами, товарно-транспортною накладною, податковими накладними, видатковими накладними, платіжними документами.

Також позивач зазначає, що висновки акту перевірки здебільшого ґрунтуються на Акті ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області від 08.05.2014 № 203/14-03-22-08/38350603 про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «РІДНИЙ БЕРІГ» (код за ), при цьому на час укладання договору контрагент позивача мав статус платника ПДВ, та позивач не може нести відповідальність за порушення норм діючого законодавства його контрагентом, будь яких порушень, що стосуються саме позивача акт перевірки не містить

При наявності усіх первинних документів, що підтверджують реальність придбання товару та його подальшу реалізацію, наявність акту про неможливість проведення зустрічної звірки не може доводити зворотнє.

Відповідач з адміністративним позовом не погоджується та вважає його таким, що не підлягає задоволенню, посилаючись на правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, у зв'язку з встановленням порушення позивачем вимог податкового законодавства. Так, проведеним в ході перевірки аналізом було встановлено, що в перевіряємому періоді ФОП ОСОБА_1 сформований податковий кредит по контрагенту ПП «Рідний беріг», обсяг придбання складає 6300,00 грн., податок на додану вартість 1260,00 грн.

При цьому, згідно з інформацією по вказаному постачальнику, щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні Міністерства доходів і зборів України в ході перевірки встановлено розбіжності податкового кредиту ФОП ОСОБА_1 з податковими зобов'язаннями ПП «Рідний беріг».

Так, при перевірці був використаний Акт ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївський області від 08.05.2014 р. №203/14-03-22-08/38350603 про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ПП «РІДНИЙ БЕРІГ». Згідно вказаного акту встановлено, що у підприємства ПП «РІДНИЙ БЕРІГ» відсутні основні засоби та інші необоротні активи, транспортні засоби, також підприємством не задекларовано послуги по транспортуванню ТМЦ, тому не можливо підтвердити транспортування (рух) ТМЦ від продавця до покупця. Крім того, у ПП «РІДНИЙ БЕРІГ» відсутня достатня кількість трудових ресурсів для здійснення робіт/послуг у задекларованих об'ємах. Отже перевіряючий дійшов висновку, що даною звіркою не можливо скласти товарний баланс щодо придбаних та реалізованих товарів (робіт, послуг), не можливо дослідити напрям та період використання - придбаних товарів (робіт, послуг), реалізованих товарів (робіт послуг), товарів використаних у власної господарської діяльності, залишків на складі.

Таким чином, на теперішній час неможливо підтвердити факт реального здійснення господарських операцій ПП «РІДНИЙ БЕРІГ» (код за ) із платниками податків контрагентами-постачальниками та контрагентами-покупцями за періоди січень, грудень 2013 року, січень, лютий 2014року.

Також, відповідач зазначає, що документи щодо підтвердження факту придбання (специфікація, сертифікати якості на продукцію та інше), будь які пояснення щодо механізму придбання, транспортування, розвантаження, умови зберігання ТМЦ позивачем до перевірки не надавались.

У зв'язку з чим, перевіряючий дійшов висновку про недоведеність позивачем фактичного здійснення фінансово-господарських операцій з ПП «Рідний беріг» та ділову мету в розумінні ст. 14.1. 231 Податкового кодексу України у лютому 2014 року.

Отже, перевіркою було встановлено порушення позивачем п. 185.1 ст.185, п. 186.1 ст. 186, ст.188, п.200.1 ст. 200 Податкового кодексу України - не підтверджено реальність здійснення ФОП ОСОБА_1 р.н.о.к.п.п.. НОМЕР_1 фінансово-господарських операцій з придбання товарів у ПП «РІДНИЙ БЕРІГ» (код за ), сума завищення податкового кредиту з податку на додану вартість у лютому 2014 року складає 1260,00 гри.

На підставі висновків акту перевірки податковим органом було сформовано податкове повідомлення-рішення № від 17.12.2014 року, яке є обґрунтованим та скасуванню не підлягає.

В судовому засіданні представники сторін підтримали наведені позиції по суті спору.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що фахівцем податкового органу на підставі наказу ДПІ у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області від 30.10.2014 року № 712-п, та відповідно пп. 75.1.2 п. 75.1 ст.75, п.п.78.1.1, п.78.1,ст.78 п. 79.2 ст.79 Податкового кодексу України було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з питань правових відносин з Приватним підприємством «Рідний берег» (код за ) за період з 01.02.2014 року по 28.02.2014 pp., із врахуванням податкової інформації ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області.

За результатами вказаної перевірки відповідачем складений Акт від 26.11.2014р. № 4426/1701 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 з питань правових відносин з Приватним підприємством «Рідний берег» (код за ) за період з 01.02.2014 по 28.02.2014 рр.».

В висновках акту перевірки зазначено, що перевіркою встановлено порушення позивачем п.185.1 ст.185, п. 186.1 ст.186, ст.188, п.200.1 ст. 200 Податкового Кодексу України - не підтверджено реальність здійснення ФОП ОСОБА_1 фінансово-господарських операцій з придбання товарів у ПП «РІДНИЙ БЕРІГ» (код за ), сума завищення податкового кредиту з податку на додану вартість у лютому 2014 року складає 1260,00 грн.

На підставі акту перевірки від 26.11.2014р. № 4426/1701 ДПІ прийняте податкове повідомлення-рішення № від 17.12.2014 року, яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість всього на 1 890, 00 грн., за основним платежем - 1260, 00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 630, 00 грн. у зв'язку з порушенням позивачем п.185.1 ст.185, п. 186.1 ст.186, ст.188, п.200.1 ст. 200 Податкового кодексу України.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням від 17.12.2014 року №, ФОП ОСОБА_1 26.01.2015 року подала первинну скаргу за вих. № 2115/1 від 20.01.2015 до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області

Рішенням ГУ ДФС в Одеській області «Про результати розгляду первинної скарги» від 13.02.2015 р. №/А/15-32-10-02-08 податкове повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 17.12.2014 року № залишило без змін, а первинну скаргу позивача - без задоволення.

28 лютого 2015 року ФОП ОСОБА_1 направила повторну скаргу № 0215/3 від 27 січня 2015 року до Держаної фіскальної служби України на податкове повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Одеси № від 17.12.2014 року.

12 березня 2015 року Державною фіскальною службою України прийнято Рішення вих. №2252/А/99-99-10-01-03-14 про залишення без змін податкового повідомлення-рішення від 17.12.2014 року № та Рішення, прийнятого за розглядом первинної скарги, а повторну скаргу позивача - без задоволення.

Посилаючись на протиправність податкового повідомлення-рішення від 17.12.2014 року №, позивач звернувся до суду з позовом., вимагаючи його скасування.

Суд погоджується з правовою позицією позивача виходячи з наступного.

Підставою для висновку про завищення податкового кредиту ПДВ та відповідно заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, за лютий 2014р. на суму 1260, 00 грн. слугувало наступне. Податковий кредит з ПДВ за вказаний період сформовано за результатами господарських відносин позивача з ПП «Рідний беріг».

Так, згідно акту перевірки, перевіряючими було встановлено, що згідно з детальною інформацією по вказаному постачальнику, щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні Міністерства доходів і зборів України в ході перевірки встановлено розбіжності податкового кредиту ФОП ОСОБА_1 з податковими зобов'язаннями ПП «Рідний берег» код за .

Згідно отриманої податкової інформації, а саме: Акту ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївський області від 08.05.2014 р. №203/14-03-22-08/38350603 про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ПП «РІДНИЙ БЕРІГ» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків контрагентами - постачальниками за період січень, грудень 2013, січень, лютий 2014 року та контрагентами - покупцями. Згідно з висновками вказаного акту зустрічної звірки, перевіряючими було встановлено що підприємство ПП «РІДНИЙ БЕРІГ» не має основних засобів (складських приміщень, автотранспорту, земельних ділянок, обладнання та інше) для здійснення господарських операцій з купівлі-продажу будь-якого товару. Також проведеним аналізом Єдиного реєстру податкових накладних встановлено невідповідність придбаних та реалізованих товарів ПП «РІДНИЙ БЕРІГ» у грудні 2013 року, січні, лютому 2014 року. ПП «РІДНИЙ БЕРІГ» за період грудень 2013, січень - лютий 2014 року закуповує товари різного призначення (торти, труби в асортименті, дизельне топливо, ананас сушений, петрушка, промишлені швейні машинки «Typical», стіл «Typical», оверлок «Typical», профілі з вуглецевої нелегованої сталі, електр. приводи високо - оборотні), а реалізовує: товари та послуги з організації та проведення заходів для клієнта Замовника, послуги з прибирання, при цьому згідно з податковими накладними, що зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, вбачається невідповідність у номенклатурі придбаних та реалізованих товарів. У підприємства ПП «РІДНИЙ БЕРІГ» відсутні основні засоби та інші необоротні активи, транспортні засоби, також підприємством не задекларовано послуги по транспортуванню ТМЦ, тому не можливо підтвердити транспортування (рух) ТМЦ від продавця до покупця.

Крім того, у ПП «РІДНИЙ БЕРІГ'» відсутня достатня кількість трудових ресурсів для здійснення робіт/послугу задекларованих об'ємах.

Враховуючи вищенаведене, перевіряючий зазначає, що даною звіркою не можливо скласти товарний баланс щодо, придбаних та реалізованих товарів (робіт, послуг), не можливо дослідити напрям та період використання - придбаних товарів робіт, послуг), реалізованих товарів (робіт, послуг), товарів, використаних у власної господарської діяльності, залишків на складі.

Також, в ході проведеного аналізу фінансово-господарської діяльності ПП «РІДНИЙ БЕРІГ» було встановлено, що Підприємства постачальники формують податковий кредит у грудні 2013 року, січні 2014 року від «податкової ями» - до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням, свідоцтво ПДВ анульоване 14. 03.14 p., на обліку ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м. Києві.

Враховуючи вищенаведене, за результатами проведеного аналізу та здійснених заходів податковий орган дійшов висновку про не можливість підтвердження факту реального здійснення господарської діяльності ПП «РІДНИЙ БЕРІГ» по вказаним періодам з підприємствами-контрагентами за періоди січень, грудень 2013 року, січень, лютий 2014року.

З цього зроблено висновок про неможливість підтвердження факту реального здійснення господарських операцій ФОП ОСОБА_1 з контрагентом-постачальником ПП «РІДНИЙ БЕРІГ» за період лютий 2014 року.

Також перевіряючий в акті перевірки зазначає, що зустрічною звіркою не встановлено бази оподаткування операцій з придбання та реалізації товарів (робіт, послуг).

Отже, згідно акту перевірки ДПІ у Київському районі ГУ Міндоходів в Одеській області податковим органом було встановлено, що ФОП ОСОБА_1 по взаємовідносинам з ПП «РІДНИЙ БЕРІГ» порушено п.185.1 ст.185, п. 186.1 ст.186, ст.188, п.200.1 ст. 200 Податкового Кодексу України, в результаті чого суму податкового кредиту з податку на додану вартість у лютому 2014 року завищено на 1260, 00 грн.

На думку суду, такі висновки відповідача є необґрунтованими з огляду наступного.

Як вбачається з акту перевірки, копії первинних документів по спірним господарським операціям були надані на запит ДПІ ФОП ОСОБА_1 та вивчались в ході перевірки.

Судом встановлено, що господарські відносини між ФОП ОСОБА_1 та ПП «РІДНИЙ БЕРІГ» ґрунтувались на договорі на поставку продукції №10213 від 01.02.2013 року. Згідно умов вказаного договору ПП «Рідний Беріг» - Постачальник, з одного боку, та ФОП ОСОБА_1 - Покупець, з іншого боку, Постачальник зобов'язується поставити, а Покупець прийняти і оплатити товар по договірній ціні відповідно накладних або рахунків, що є невід'ємними частинами Договору. Кількість та розгорнута номенклатура продукції визначаються сторонами в Рахунках. Загальна кількість, ціни та асортимент товару узгоджуються сторонами додатково та вказуються в накладній, яка є невід'ємною частиною Договору. Продукція поставляється в 5-ти денний термін від дня виписаної накладної або рахунка, якщо інше не передбачено в самій Специфікації. Датою достачання продукції і переходу права власності є момент одержання товару і підписання сторонами накладних на товар. Ціни вказуються в накладних (рахунках) на оплату. Порядок розрахунків - оплата на умовах відстрочки платежу (на строк не більше ніж 65 днів) на розрахунковий рахунок постачальника, якщо інше не передбачено в специфікації (рахунках).

На підтвердження товарності операції по Договору сторонами складено видаткові та податкові накладні, рахунок-фактура та платіжне доручення, які були дослідженні в ході перевірки та надані до суду.

Як вбачається з первинної документації, позивачем були придбані столи для пінг-понгу на суму 7560,00 грн. в тому числі ПДВ 1260,00 грн. (6 шт.).

Факт отримання та оплати товару підтверджується податковою накладною №41 від 06.02.2014р, видатковою накладною № 41 від 06.02.2014 p., ТТН від 06.02.2014 р, банківською випискою за особовим рахунком № 3700 від 18.09.2014р.

Перевезення товару здійснювалося транспортом ФОП ОСОБА_1 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № ВНС 180569 та генеральна довіреність на право розпоряджатися транспортним засобом від 21.07.2012р.) що підтверджується товарно-транспортною накладною № 1 від 06.02.2014р.

На підставі податкової накладної №41 від 06.02.2014р., виписаної ПП «Рідний Беріг» ФОП ОСОБА_1, позивачем до податкового кредиту віднесено податку на додану вартість в сумі 1260,00 грн у лютому 2014 року.

Первинні документи, що підтверджують товарність господарської операції з придбання позивачем товару, а також виникнення права на віднесення сум сплаченого ПДВ до складу податкового кредиту залучені до матеріалів справи та підтверджують реальність господарських операцій позивача з визначеним в акті перевірки контрагентом, та обґрунтованість віднесення спірної суми ПДВ до податкового кредиту (договори, податкові накладні, видаткові накладні, банківські виписки, тощо).

Згідно з пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Порядок формування податкового кредиту встановлений статтею 198 ПК України.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст.198 ПК України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст.198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Проте, включена позивачем до складу податкового кредиту спірна сума податку на додану вартість на відповідну дату була підтверджена наявною в матеріалах справи податковою накладною, що була виписані ПП «Рідний Берег» згідно п.201.1 ст.201 ПК України, відповідно до якого платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються певні реквізити.

Відповідно до пунктів 201.4, 201.6, 201.8, 201.10 ст.201 ПК України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно пунктів 1, 6.2 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2011р. №1379, податкову накладну заповнює особа, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі та якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість. Податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж зазначена у цьому пункті. Податкова накладна є підставою для віднесення до податкового кредиту витрат зі сплати податку на додану вартість у покупця, зареєстрованого як платник податку.

Суд вважає за необхідне зазначити, що на час здійснення спірних господарських операцій контрагент позивача мав статус платника ПДВ, при цьому докази зворотнього суду не надані та подібних даних не містять матеріали перевірки.

Відповідно до ст.3 ГК України господарська діяльність - це діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно Національного класифікатора України, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 26.12.2005р. №375 (з наступними змінами і доповненнями), економічна діяльність - це процес виробництва продукції (товарів, послуг), який здійснюється з використанням певних ресурсів: сировини, матеріалів, устаткування, робочої сили, технологічних процесів тощо. Економічна діяльність характеризується витратами на виробництва, процесом виробництва та випуску продукції.

Згідно ст.509 ЦК України та ст.173 ГК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до положень ст.526 ЦК України та ст.193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 626, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до ч.1 та ч.5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно з ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Правовими наслідками укладення правочину є виникнення у сторін такого договору взаємних прав та обов'язків з їх подальшою реалізацією. Оскільки вищезазначений договір був укладений сторонами, скріплений печатками та підписами, сторонами виконані зобов'язання за цим договором (сплачені кошти, переданий товар), то відповідно такий договір не може бути визнаний фіктивним. Отже, відповідачем зроблено необґрунтований висновок про безтоварність укладеної між позивачем та його контрагентом угоди (відсутність реального характеру задокументованої господарської операції).

Судом встановлено, що укладений між позивачем та ПП «Рідний Берег» договір не є недійсним в силу вказівки на це в законі, відсутні судові рішення про визнання його недійсним, реальність господарської операції за цим договором підтверджується первинними документами в матеріалах справи.

Позивач та його контрагент ПП «Рідний Берег» належним чином оформили договірні правовідносини та на виконання вимог законодавства оформили первинні документи бухгалтерської та податкової звітності, дефектність яких нічим не підтверджена та не обґрунтована в акті перевірки.

Також не є підставою для висновку про завищення податкового кредиту у лютому 2014 року спірній сумі і дані Акту про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Рідний Беріг» оскільки фактичне зіставлення даних первинних бухгалтерських документів з даними податкового обліку в такому разі (в разі неможливості провести зустрічну звірку) не відбулося, як того вимагають положення п.73.5 ст.73 ПК України.

Згідно з п.п. 185.1 ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст. 186 цього Кодексу. Згідно п п. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Згідно ст. 188 ПК України, база оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), згідно із законами України з питань оподаткування (за винятком податку на додану вартість, а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку, що включається до ціни товарів (послуг))».

При цьому, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Зміст господарської операції може встановлюватися з урахуванням змісту цивільно-правових чи господарсько-правових зобов'язань сторін, але не вичерпується останнім.

Судом встановлено, що придбаний позивачем товар у ПП «РІДНИЙ БЕРІГ» в подальшому був використаний у власній господарській діяльності, в межах оподатковуваних операцій, а саме: на підставі договору поставки №155 (а/с 44) ФОП ОСОБА_1 продала ПП «Таврія Плюс» обладнання, а сааме стіл для пінг-понгу - 6 штук, всього на суму: 8679,00 грн.., що підтверджується: податковими накладними № 1 від 06.02.14р. на суму 2893,00 грн.; № 2 від 06.02.14р. на суму 2893,00 грн. та № 3 від 06.02.14р. на суму 2893,00 грн.; видатковими накладними № А-00000001 від 06.02.14р. на суму 2893,00 грн.; № А-00000002 від 06.02.14р. на суму 2893,00 грн. та № А-00000003 від 06.02.14р. на суму 2893,00 грн.;, банківською випискою за особовим рахунком № 2 700 від 18.09.2014р.

Тобто, ФОП ОСОБА_1 увесь придбаний у ПП «РІДНИЙ БЕРІГ» товар по накладній № 41 від 06.02.14р. на суму 7560,00 грн. ( у т.ч. ПДВ 1260,00 грн.) реалізувала у лютому місяці 2014 року на загальну суму 8679,00 грн. ( в тому числі ПДВ 1446.51 грн.), отже в даному випадку зміна майнового стану позивача за результатами проведеної господарської операції підтверджується матеріалами справи, та спростовує висновки акту перевірки.

Згідно п.5.2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 22.12.2010р. №984, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів.

Відповідно до п.6 Порядку №984 факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Відповідно до ст.83 ПК України для посадових осіб органів державної податкової служби під час проведення перевірок підставами для висновків є документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на органи державної податкової служби.

Згідно п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

В акті перевірки ФОП ОСОБА_1 не обґрунтовано згідно з вимогами Порядку, в чому полягає порушення позивачем п. 185.1 ст. 185, п. 186.1 ст. 186, ст. 188, п.200.1 ст.200 ПКУ з посиланням на первинні або інші документи бухгалтерського та податкового обліку, тому цей акт оцінюється судом за правилами ст.86 КАС України як доказ, що не підтверджує наявність такого порушення у зв'язку з включенням ФОП ОСОБА_1 до складу податкового кредиту спірної суми ПДВ по господарським операціям з ПП «Рідний Берег» у лютому 2014р. до податкової звітності з ПДВ відповідних періодів.

Заперечуючи проти позову, відповідач не наводить на спростування доводів позивача інших, ніж зазначені в акті, обставин та міркувань.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідачем не доведена.

Враховуючи необґрунтованість та безпідставність висновків акту перевірки, суд дійшов висновку про протиправність оскарженого податкового повідомлення-рішення, що є підставою для визнання його протиправним та скасування і задоволення позову ФОП ОСОБА_1 у повному обсязі.

Судові витрати розподілити згідно із нормою ч.1 ст.94 КАС України.

Керуючись ст.94, ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області № від 17.12.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 182, 70 грн.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено та підписано 15.06.2015 року

Суддя М.М. Аракелян

.