Справа № 2014/1347/2012
Суддя: Овдієнко В. В.
Дата ухвалення: 2012-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
іменем України
16.03.2012 року м. Зміїв
Суддя Зміївського районного суду Харківської області Овдієнко В.В.
розглянувши у порядку письмового провадження заяву управління праці та соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Зміївського районного суду Харківської області,
07.02.2012 року управління праці та соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації звернулося до суду з заявою, а 06.03.2012 року - з уточненою заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Зміївського районного суду Харківської області від 01.09.2009 року по справі №2-а-2574/09 за позовною заявою ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації про зобов'язання вчинити певні дії, з вимогою скасувати постанову та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування заяви начальник управління праці та соціального захисту населення Зміївської РДА Харківської області ОСОБА_2 вказала, що постановою Зміївського районного суду Харківської області від 01.09.2009 року адміністративний позов ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Зміївської РДА Харківської області, Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної держадміністрації про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність управління праці та соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації Харківської області та зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації Харківської області вчинити дії щодо перерахунку ОСОБА_1 належної до виплати у 2007-2008 роках щорічної допомоги на оздоровлення, відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та здійснення виплати цих коштів у розмірі 4585 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
В зв'язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 26.12.2011 року №20-рп/2011, рішення від 25.01.2012 року №3-рп/2012 виникли істотні для справи обставини, тому постанова Зміївського районного суду Харківської області від 13 травня 2009 року підлягає перегляду у зв'язку з нововиявленими обставинами згідно зі ст. ст. 245-249 КАС.
Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачає здійснення компенсаційних виплат у розмірах, встановлених від мінімальної заробітної плати.
Законами України Про державний бюджет України на відповідний рік КМУ було надано право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.
Ст. 63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" закріплює норму, якою встановлюється, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону здійснюється за рахунок державного бюджету. Виконання цього Закону залежить від фінансових ресурсів доходної частини державного бюджету України.
Розміри соціальних виплат залежить від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, гарантоване ст. 48 Конституції України.
Виходячи з викладеного, Урядом були гарантовані виплати окремих видів компенсацій, доплат і допомоги, у розмірах визначених постановами КМ України. Відповідно до ст. 87 Бюджетного кодексу України видатки на державні програми з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, здійснюються у встановленому порядку за рахунок наявних надходжень до загального фонду державного бюджету в межах обсягів призначень, передбачених у державному бюджеті України. В останні роки видатки, пов'язані з соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначалися в обсягах, виходячи з реальних фінансових ресурсів державного бюджету та з огляду на те, що більшість інших видатків державного бюджету мали також соціальну направленість.
Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.
Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 року №20-рп/2011 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" підтверджено право КМ України, як державного органу, що має забезпечувати реалізацію встановлених законами України, в тому числі встановлення порядку та розміру соціальних виплат виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету.

Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року №3-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень ст. 1, частин 1, 2, 3 ст. 95, ч. 2 ст. 96, п. 2, 3, 6 ст. 116, ч. 2 ст. 124, ч. 1 ст. 129 Конституції України, пункту 5 частини 1 ст. 4 Бюджетного кодексу України, п. 2 ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України, підтверджено, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості. Повноваження КМ України щодо розробки проекти закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. КМ України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

КМ України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який розробляє проект закону про Державний бюджет України на наступний рік і подає його до Верховної Ради України, забезпечує виконання затвердженого ВР України Державного бюджету України, звітує перед ВР України про його виконання (ч. 2 ст. 96, ч. 1 ст. 97, ч.1 ст. 113, п. 6 ст. 116 Основного Закону України). Ефективне здійснення КМ України цих повноважень є основою для вжиття ним заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина, проведення політики у сфері соціального захисту, фінансової та податкової політики (п. 2, 3 ст. 116 Конституції України).

Така політика базується на передбачених у законодавстві державних соціальних гарантіях. Згідно з Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" державні соціальні стандарти - встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій; державні соціальні гарантії - це встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення соціальної допомоги, розміри інших видів громадян, пенсійного забезпечення соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами (абзаци 2, 3 ст. 1).

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Представник управління праці та соціального захисту населення Зміївської РДА Харківської області головний спеціаліст з юридичних питань відділу організаційно кадрової роботи ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій просила розглянути заяву про перегляд постанови за нововиявленими обставинами без представника управління праці та соціального захисту населення Зміївської РДА Харківської області, на заяві про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Зміївського районного суду Харківської області наполягала з підстав, викладених у заяві.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, причини не явки суду не сповістив.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов наступного:

Постановою Зміївського районного суду Харківської області від 01.09.2009 року частково задоволено позовну заяву ОСОБА_1 Визнано протиправною бездіяльність управління праці та соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації Харківської області та зобов'язано відповідача вчинити дії щодо перерахунку ОСОБА_1 належної до виплати у 2007-2008 роках щорічної допомоги на оздоровлення, відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та здійснення виплати цих коштів у розмірі 4585 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Ухвалою колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.01.2010 року постанова Зміївського районного суду Харківської області від 01.09.2009 року залишена без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КАС України постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

5) встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано.

3. Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час розгляду справи, не допускається, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність фізичної особи.

Зі змісту поданої заяви про перегляд постанови за нововиявленими обставинами вбачається, що нововиявлені обставини пов'язані з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 26.12.2011 року №20-рп/2011 року та рішенням від 25.01.2012 року №3-рп/2012.

Водночас, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 245 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 5) встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано. виникли істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Рішеннями Конституційного Суду України від 26.12.2011 року №20-рп/2011 року та рішенням від 25.01.2012 року №3-рп/2012 не було встановлено неконституційності будь-якого закону чи іншого правового акта чи їх окремого положення.

За таких обставин, заява про перегляд постанови за нововиявленими обставинами не містить посилань на підстави такого перегляду, що передбачені ст. 245 КАС України, а відповідно є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 5, 128, 245, 252, 253 КАС України,

у х в а л и в:

Заяву управління праці та соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації Харківської області про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Зміївського районного суду Харківської області від 01.09.2009 року по справі №2-а-2574/09 - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зміївський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: