Справа № 808/1918/13-а
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2015 року м. Київ К/800/58128/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Борисенко І.В.

Моторного О.А.

при секретарі Калініні О.С.

за участю представника відповідача - Дрозд І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекцій з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів

на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2014

та постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 22.01.2014

у справі № 808/1918/13-а

за позовом Приватного акціонерного товариства «Завод напівпровідників»

до Спеціалізованої державної податкової інспекцій з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Завод напівпровідників» звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Спеціалізованої державної податкової інспекцій з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів від 18.01.2013 № та № .

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 22.01.2014, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2014, позов задоволено; визнано протиправними та скасовано спірні податкові повідомлення-рішення, з підстав обґрунтованості позовних вимог.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, за результатами проведеної камеральної перевірки податкової звітності з податку на додану вартість за листопад 2012 року ПрАТ «Завод напівпровідників», складено акт № 9/26-0/31792555 від 04.01.2013, в якому зафіксовано порушення: п. п. 198.3, 198.6 ст. 198, п. п. 200.1, 200.3, абз. «а» п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, п. 2 Розділу ХІ «Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість» від 25.11.2011 № 1492, в результаті чого завищено суму бюджетного відшкодування за листопад 2012 року на загальну суму в розмірі 34 304 грн.; п. 200.4 ст. 200 ПК України та Порядку заповнення податкової декларації а подання податкової декларації з податку на додану вартість» від 25.11.2011 № 1492, внаслідок чого позивачем завищено залишок від'ємного значення з податку на додану вартість (рядок 24 декларації за листопад 2012 року) на загальну суму в розмірі 1 082 145 грн., у тому числі по періодах: за лютий 2010 року - заниження на суму 187 444 грн., за березень 2010 року - заниження на суму 45 449 грн., за серпень 2010 року - завищення на суму 2 314 грн., за жовтень 2010 року - заниження на суму 5 000 грн., за січень 2011 року - заниження на суму 892 765 грн., за лютий 2011 року - завищення на суму 832 114 грн., за березень 2011 року - завищення на суму 269 251 грн., за квітень 2011 року - заниження на суму 736 грн., за травень 2011 року - завищення на суму 16 991 грн., за липень 2011 року - завищення на суму 1 грн., за вересень 2011 року - завищення на суму 2 101 грн., за листопад 2011 року - завищення на суму 15 580 грн., за січень 2012 року - завищення на суму 1 028 грн., за серпень 2012 року - завищення на суму 936 931 грн., за вересень 2012 року - завищення на суму 137 228 грн.

На підставі результатів проведеної перевірки, 18.01.2013 відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 34 304 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 17 152 грн.;

- № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість на 1 082 145 грн.

В акті перевірки зазначено, що перевіркою з питань достовірності нарахування від'ємного значення податку на додану вартість за вересень 2012 року та суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку (акт від 29.11.2012 № 524/26-0/31792555) встановлено завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту за вересень 2012 року на суму податку на додану вартість 1 491 627 грн.

Перевіркою з питань достовірності нарахування від'ємного значення податку на додану вартість за вересень 2012 року та суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку (акт від 29.11.2012 № 524/26-0/31792555) встановлено, що на порушення п. 198.3 ст. 198, п. п. 200.1, 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України ПрАТ «Завод напівпровідників» завищено дозволений податковий кредит за вересень 2012 року на загальну суму 1 491 627 грн., що призвело до завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту за вересень 2012 року на суму 1 491 627 грн., а саме: згідно наданих до перевірки податкових накладних, ВМД, видаткових накладних, бухгалтерських документів за вересень 2012 року та договорів встановлено, що дохід ПрАТ «Завод напівпровідників» від реалізації основної продукції за звітний податковий період складає 3 517 546,34 грн. (без ПДВ).

У бухгалтерському обліку для узагальнення інформації про собівартість реалізованої готової продукції призначено субрахунок 901 «Собівартість реалізованої готової продукції». За дебетом зазначеного субрахунку відображається фактична виробнича собівартість реалізованої продукції, за кредитом - списання в порядку закриття дебетових оборотів на рахунок 79 «Фінансові результати». Фактична виробнича собівартість реалізованої готової продукції підлягає списанню з кредиту рахунка 26 «Готова продукція» до дебету субрахунку 901 «Собівартість реалізованої готової продукції». Згідно з планом бухгалтерських рахунків підприємства на бухгалтерському субрахунку 260 ведеться облік готової продукції за фактичною виробничою собівартістю.

Згідно наданих до перевірки первинних бухгалтерських документів за вересень 2012 року: калькуляцій собівартості реалізованої продукції, реєстру отриманих та виданих податкових накладних, первинних документів щодо придбання товарів, послуг (податкових накладних, накладних, актів виконаних робіт, договорів та інших) собівартість реалізованої продукції у вересні 2012 року складає 19 794 571,86 грн., що в бухгалтерському обліку відображено проводкою: Дт901 - Кт26 - 19 794 571,86 грн., відображено фактичну виробничу собівартість реалізованої готової продукції.

Як зазначає відповідач в акті перевірки, ПрАТ «Завод напівпровідників» у вересні 2012 року було реалізовано готову продукцію на загальну суму 3 517 546,34 грн. (без ПДВ), фактична виробнича собівартість якої склала 19 794 571,86 грн. Частина готової продукції була реалізована за ціною нижче її собівартості, в результаті чого отримано збиток від реалізації готової (основної) продукції у сумі 16 277 025,52 грн.

Згідно фінансової звітності («Звіт про фінансові результати» форма № 2) за І півріччя 2012 року (вх. № від 09.08.2012) та за 9 місяців 2012 року (вх. № від 08.11.2012) (розділу II «Елементи операційних витрат») (додаток до положення (стандарту) бухгалтерського обліку 3), складеної ПрАТ «Завод напівпровідників», за 3 квартал 2012 року при загальному розмірі операційних витрат у сумі 168 466 грн. матеріальні витрати дорівнюють 77 188 грн., що складає 45,82% від загальної суми.

Відповідно до зазначеного, частка матеріальної складової в обороті фактичних витрат на виробництво реалізованої продукції по збитковим операціям за вересень 2012 року становить 7 458 133,09 грн. без ПДВ, що складає 45,82% від загальної суми.

Податок на додану вартість по матеріальній складовій, яка не використана в оподатковуваних операціях в межах господарській діяльності підприємства за рахунок реалізації продукції за цінами, нижчими за собівартість, становить у вересні 2012 року 1 491 626,62 грн. (7 458 133,09 грн.* 20%).

Як встановлено судами попередніх інстанцій, спірні податкові повідомлення-рішення, винесені на підставі акта перевірки від 04.01.2013 № 9/26-0/31792555, стосуються перевіряємого періоду листопада місяця 2012 року, натомість акт перевірки від 04.01.2013 № 9/26-0/31792555 містить посилання на акт перевірки від 29.11.2012 № 524/26-0/31792555 за вересень 2012 року.

В той же час, постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 02.04.2013 по справі № 808/462/13-а, яка набрала законної сили 30.10.2013, з якої вбачається, що позивач звертався до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.12.2012 № , яке винесено на підставі акта перевірки від 29.11.2012 № 524/26-0/31792555. За результатами судового оскарження, податкове повідомлення-рішення від 11.12.2012 № визнано протиправним та скасовано.

При розгляді справи № 808/462/13-а досліджувалось питання завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту за вересень 2012 року на суму в розмірі 1 491 627 грн., у зв'язку з чим позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 1 491 627 грн.

Судом у справі № 808/462/13-а зроблено висновок про те, що позивач мав всі законні підстави для віднесення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, які були сплачені у зв'язку з придбанням товарів (послуг) для потреб власної господарської діяльності, організації та забезпечення виробництва продукції у серпні 2012 року. Також, суд зазначив, що він не погоджується з правомірністю здійсненого податковим органом донарахування податкового зобов'язання з ПДВ з причин продажу позивачем товару за ціною, нижчою ніж собівартість його виготовлення, адже до факторів ціноутворення, крім рівня витрат, пов'язаних з виробництвом товару, належать рівень попиту на продукцію, кон'юнктура ринку, платоспроможність покупця, обсяги виробництва та складські запаси продавця та інші умови, які об'єктивно впливають на формування ціни.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що прибутковість кожної окремої операції не є обов'язковою ознакою господарської діяльності, яка може включати і окремі збиткові операції, здійснення яких викликано об'єктивними причинами; продаж позивачем продукції власного виробництва за ціною, нижчою собівартості, не можна розглядати як операцію поза межами господарської діяльності позивача; в акті перевірки відсутнє чітке викладення факту порушень; з відомостей, наведених в акті перевірки, неможливо встановити, які саме фактичні обставини є порушенням позивачем вимог ст. ст. 198 та 200 ПК України, оскільки в акті перевірки міститься лише посилання на інший акт перевірки.

Суд касаційної інстанції погоджується з таким висновком судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 зазначеного Кодексу право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Відповідно до п. п. 200.1-200.4 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Як встановлено в судовому порядку при розгляді справи № 808/462/13-а, податковий кредит сформований позивачем у вересні 2012 року у зв'язку з придбанням товарів (сировини, матеріали, енергоресурси) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях (виготовлення полікристалічного кремнію для подальшого його продажу) у межах господарської діяльності ПрАТ «Завод напівпровідників», за результатами якої був отриманий та задекларований дохід.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно зі ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Оскільки, правомірність та обґрунтованість висновків акта перевірки від 29.11.2012 № 524/26-0/31792555, посилання на який міститься в акті перевірки від 04.01.2013 № 9/26-0/31792555, досліджено судом при розгляді адміністративної справи №808/462/13-а, за результатами якої податкове повідомлення-рішення від 11.12.2012 № скасовано, тому прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, в основу яких було покладено висновки акту перевірки від 29.11.2012 № 524/26-0/31792555, є безпідставним.

За вказаних обставин, відсутності порушень норм матеріального та процесуального права, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог є вірним, а касаційна скарга відповідача - необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекцій з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2014 та постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 22.01.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді І.В. Борисенко
О.А. Моторний