Справа № 2-а-6402/2011
Суддя: Панфілова А. В.
Дата ухвалення: 2011-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-6402/2011
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2011 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючої судді Панфілової А.В.

при секретарі Максютенко Ю.В.

розглянувши в м. Кіровограді в скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень з приводу обчислення та призначення пенсійних виплат ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень з приводу обчислення та призначення пенсійних виплат та зобов»язання до вчинення дій.

В обґрунтування позову зазначено, що з 1 серпня 1989 року по 19 червня 1993 року проходив військову службу в Київському вищому військово-морському училищі на посаді курсанта у військовому званні «головний корабельний старшина». 19 червня 1993 року у зв'язку з закінченням навчання у військовому навчальному закладі було присвоєно військове звання «лейтенант» та в подальшому до 24 квітня 1998 року проходив військову службу у Збройних Силах України на різних посадах офіцерського складу. 24 квітня 1998 року наказом Міністра Оборони України № 0143 був відряджений до Генеральної прокуратури України та проходив службу на прокурорсько-слідчих посадах. 16 грудня 2010 року наказом Міністра оборони України № 1463 був звільнений з військової служби за станом здоров'я. У зв'язку з цим, 22 грудня 2010 року наказом Генерального прокурора України №1883к був звільнений з органів військової прокуратури Генеральної прокуратури України з посади військового прокурора Кіровоградського гарнізону за станом здоров'я.

Загальна вислуга на військовій службі станом на 17 листопада 2010 року (згідно розрахунку вислуги років) складала 21 рік 3 місяці 16 днів.

27 грудня 2010 року звернувся до Управління пенсійного фонду України в місті Кіровограді з заявою, в якій просив офіційно обчислити та призначити пенсію за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», як прокурорському працівнику. До заяви надав документи, згідно яких необхідно було зарахувати до 20 річного стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугою років, як прокурорському працівнику, окрім проходження військової служби у період з 24 квітня 1998 року по 17 листопада 2010 року, також проходження дійсної строкової військової служби в Київському вищому військово-морському училищі на посаді курсанта у військовому званні «головний корабельний старшина» та проходження дійсної військової служби на посадах офіцерського складу військових частин Міністерства оборони України у період 01 серпня 1989 року по 24 квітня 1998 року.

Після звернення, одержав лист від 27 грудня 2010 року Управління пенсійного фонду України в місті Кіровограді про відмову у зарахуванні до 20 річного стажу роботи проходження вказаної дійсної військової служби в Київському вищому військово-морському училищі на посаді курсанта та посадах офіцерського складу військових частин Міністерства оборони України за період з 01 серпня 1989 року по 24 квітня 1998 року.

Як вбачається з даного листа, на думку Управління пенсійного фонду України в місті Кіровограді, зазначеного недостатньо для призначення пенсії за вислугу років, як працівнику прокуратури, на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Вважає таку позицію Управління пенсійного фонду України в місті Кіровограді помилковою, оскільки вона грунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, а також незаконною, оскільки дії службових осіб Управління пенсійного фонду України в місті Кіровограді грубо порушують його конституційні та законні права на вибір пенсії в порядку, встановленому ст. 50 Закону України «Про прокуратуру», з наступних підстав.

Посилається на :

- Правила частини 2 статті 11 Закону СРСР «Про загальний військовий обов'язок» від 12 жовтня 1967 року (зі змінами і доповненнями, внесеними Указами Президії Верховної Ради СРСР від 17 грудня 1980 року та від 10 квітня 1989 року), який діяв на час вступу та проходження військовою служби в Київському вищому військово-морському училищі, громадяни, прийняті у військово-навчальні заклади, перебувають на дійсній військовій службі і іменуються курсантами. На них поширюються обов'язки, встановлені для військовослужбовців строкової служби. Вони та їхні сім'ї користуються правами, пільгами і перевагами, передбаченими чинним законодавством для військовослужбовців строкової служби та їх сімей.

- п. 29 «Положення про вищі військово-навчальні заклади Міністерства оборони СРСР», затвердженого наказом Міністра оборони СРСР від 1982 року № 260, особи цивільної молоді, прийняті до вищих військово-навчальних закладів, перебувають на дійсній військовій службі з дня зарахування їх на навчання наказом начальника вищого військово-навчального закладу. Одночасно з зарахуванням на навчання їм присвоюється військове звання «рядовий» («матрос»).

- Постанову Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року № 1545-ХХН «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території Республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України, 25 березня 1992 року прийнято Закон України № 2232-ХІІ «Про військовий обов'язок і військову службу», у частині першій статті 25 якого зазначено, що період навчання у військово-навчальних закладах зараховується курсантам як строкова військова служба.

- Статтю 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції закону від 20 грудня 1991 року №2011 якою було передбачено, що час перебування громадян на військовій службі зараховується до загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю.

- Статтяю 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції закону від 26 листопада 1993 року № 3662, яка діяла на той час та не містила будь-яких заборон та застережень з цього приводу.

Зазначає, що протягом 1999-2001 років, вже під час проходження служби на прокурорських посадах в органах Генеральної прокуратури України, до чинного законодавства України було внесено ряд змін, які істотно звузили зміст та обсяг соціального права на зарахування часу проходження військової служби у військовому вищому навчальному закладі до стажу роботи за новою спеціальністю прокурорського працівника, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, яке мав як військовослужбовець Збройних Сил на час переведення для подальшої служби в органи прокуратури України.

Так, Законом України від 18 червня 1999 року № 766 «Про внесення змін до Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу», в статтю 25 цього Закону внесено зміни, згідно яких зі статті 25 було виключено норму, якою було передбачено зарахування курсантам періоду навчання у військово-навчальних закладах як строкової військової служби. Зокрема, частиною шостою статті 25 вказаного Закону визначено, що в строк військової служби військовослужбовцям зараховується тривалість служби під час навчання у вищих військових навчальних закладах та вищих навчальних закладах, які мають військові навчальні підрозділи, із розрахунку два місяця служби (навчання) у зазначених військових навчальних закладах за один місяць строкової військової служби.

Посилається на те , що Закони та інші нормативно-правові акти повинні прийматися на підставі Конституції України та повинні відповідати їй. Водночас із цим, наведеною нормою Конституції України передбачено, що норми Конституції України є нормами прямої дії, а звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини та громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантовано.

Статтею 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їх сімей.

Статтею 22 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються та не можуть бути скасовані, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Вважає , що деклароване статтею 17 Конституції України конституційне право, як військовослужбовця Збройних Сил України, на соціальний захист, конкретизоване, зокрема у наведених нормах законодавства, які діяли на час проходження військової служби у Збройних Силах та гарантували зарахування періоду навчання у військово-навчальному закладі як строкової військової служби, а також зарахування часу перебування на військовій службі до загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю, не може бути скасоване, а зміст та обсяг цих прав не може бути звужений.

Відповідачем суду надано заперечення на даний позов. Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді позовні вимоги не визнає в повному обсязі . На обґрунтування заперень зазначено, що до управління 27.12.2010 року звернувся позивач за призначенням пенсії за вислугою років відповідно до вимог Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" право на пенсію за вислугу років мають прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років - незалежно від віку.

Працівникам які не мають вислуги 20 років, якщо стаж служби в органах прокуратури становить не менше 10 років, після досягнення чоловіками 55 років при загальному стажі роботи 25 років і більше.

До 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років,

зараховується час роботи: на прокурорських посадах, перелічених у ст. 56 цього

Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах

прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів

внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах

державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в

науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам,

яким присвоєно класні чини, на виборних посадах в інших організаціях, якщо

працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в

прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих

юридичних навчальних закладах.

Стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугу років становить 16 років 6 місяці 22днів.

Період навчання з 01.08.1989 року по 19.06.1993року не може бути врахований до стажу для призначення пенсії так як це не передбачено вище в казаним Законом.

Таким чином стажу 16 років 6 місяць 22 дні не достатньо для призначення даного виду пенсії. Інше вищезазначеним Законом не визначено.

На підставі викладеного просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Судом встановлено наступні факти і відповідні їм праововідносини.

З 1 серпня 1989 року по 19 червня 1993 року позивач проходив військову службу в Київському вищому військово-морському училищі на посаді курсанта у військовому званні «головний корабельний старшина». 19 червня 1993 року у зв'язку з закінченням навчання у військовому навчальному закладі було присвоєно військове звання «лейтенант» та в подальшому до 24 квітня 1998 року проходив військову службу у Збройних Силах України на різних посадах офіцерського складу. 24 квітня 1998 року наказом Міністра Оборони України № 0143 був відряджений до Генеральної прокуратури України та проходив службу на прокурорсько-слідчих посадах. 16 грудня 2010 року наказом Міністра оборони України № 1463 був звільнений з військової служби за станом здоров'я. У зв'язку з цим, 22 грудня 2010 року наказом Генерального прокурора України №1883к був звільнений з органів військової прокуратури Генеральної прокуратури України з посади військового прокурора Кіровоградського гарнізону за станом здоров'я.

Загальна вислуга на військовій службі станом на 17 листопада 2010 року (згідно розрахунку вислуги років) складала 21 рік 3 місяці 16 днів.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції закону від 20 грудня 1991 року №2011 було передбачено, що час перебування громадян на військовій службі зараховується до загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю.

Стаття 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції закону від 26 листопада 1993 року № 3662, яка діяла на той час не містила будь-яких заборон та застережень з цього приводу.

Вирішуючи питання про зарахування часу проходження різних видів військової служби у збройних Силах України до стажу роботи, який дає право прокурорам і слідчим на пенсію за вислугою років, Управлінню пенсійного фонду України в місті Кіровограді слід було виходити із того, що визначальною підставою у цьому випадку є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) військової служби до стажу роботи працівників певних категорій для реалізації цими особами права на призначення виду пенсії за їх вибором. Таким чином, відмовою Управління пенсійного фонду України в місті Кіровограді у зарахуванні до 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років відповідно до положень ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», періоду проходження строкової військової служби у Київському вищому військово-морському училищі з 01 серпня 1989 року по 19 червня 1993 року, а також проходження військової служби з 19 червня 1993 року по 24 квітня 1998 року на офіцерських посадах у військових частинах Міністерства оборони України, суттєво звужені конституційні права та порушено законні інтереси, а відтак, відмова суперечить вимогам статей 3, 8, ч. 2 ст. 19, ст. ст. 21, 22, 24,46, 58, 64, 65 Конституції України та іншим законодавчим актам, що регулюють дані питання у державі.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. З ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень суд перевіряє чи вчинені вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією і законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову, суд може визнати протиправним рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язати його вчинити певні дії щодо усунення порушень, або прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав суб'єктів у сфері публічно-правових відносин.

Отже, зазначені зміни до законодавства не можуть застосовуватися до позивача при вирішенні питання про зарахування або не зарахування часу проходження служби у Збройних Силах до стажу роботи за новою спеціальністю прокурорського працівника, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки це буде суперечити наведеним вимогам Конституції України.

Аналогічну правову позицію з питань обмеження пільг, компенсацій і гарантій військовослужбовців, висловив й Конституційний Суд України в Рішеннях від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги; від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій; від 17 березня 2004 року №7-рп/2004 у справі про соціальний захист військовослужбовців та працівників правоохоронних органів; від 1 грудня 2004 року №20-рп/2004 у справі про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій, в яких встановлено, що нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Зокрема, відповідно до наведених рішень правова позиція Конституційного Суду України з питань обмеження пільг, компенсацій і гарантій військовослужбовців полягає в тому, що комплекс організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлений не втратою працездатності, безробіттям або відсутністю достатніх засобів для існування, а особливістю професійних обов'язків у зв'язку з виконанням ними державних функцій, пов'язаних з ризиком для життя та здоров'я, певним обмеженням конституційних прав і свобод, у тому числі права заробляти матеріальні блага для забезпечення собі і своїй сімї рівня життя, вищого за прожитковий мінімум. Здійснення таких заходів має безумовний характер.

Згідно з наведеними рішеннями Конституційного Суду України, звуження змісту та обсягу соціальних гарантій військовослужбовців шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Таким чином, строк навчання в Київському вищому військово-морському училищі на посаді курсанта у період з 01 серпня 1989 року по 19 червня 1993 року є строковою військовою службою, яка підлягає зарахуванню до 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років відповідно до положень ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Відмова Управління пенсійного фонду України в місті Кіровограді щодо неможливості зарахування періоду проходження дійсної військової служби на посадах офіцерського складу військових частин Міністерства оборони України до 20 річного стажу роботи, яка дає право на пенсію за вислугу років на підставі ст. 50 Закону України «Про прокуратуру», також є необгрунтованою за таких підстав.

Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про прокуратуру», військовослужбовці військових прокуратур у своїй діяльності керуються Законом України «Про прокуратуру» і проходять службу відповідно до Закону України «Про військовий обов'язок та військову службу» та інших законодавчих актів України, якими встановлено правові та соціальні гарантії, пенсійне, медичне та інші види постачання і забезпечення, передбачені законодавством для осіб офіцерського складу Збройних Сил України.

Цією статтею встановлено розмежування між виконанням їхніх професійних обов'язків, які покладає на них Закон України «Про прокуратуру», та їх правовим статусом, який регулюється іншими спеціальними законами, у тому числі і Законом України «Про військовий обов'язок та військову службу».

Статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» врегульовано питання пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури, у тому числі військових прокуратур. Зокрема, цією статтею пунктом 1 передбачено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів та слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку.

Згідно ч. 5 ст. 50-1 зазначеного Закону, до 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, строкова військова служба та інші види трудової діяльності, тобто до 20 річного стажу роботи із усіх видів військової служби включена лише строкова військова служба.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в якості окремого виду державних пенсій, визначено трудові пенсії, до яких, серед іншого, віднесені пенсії за вислугу років, які відповідно до статті 51 цього ж Закону встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Саме на підставі цієї норми Закону наведеною вище статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» й передбачено пенсійне забезпечення прокурорів і слідчих за вислугу років незалежно від віку.

Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначені види трудової діяльності, що зараховуються до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, а відтак, згідно зі статтею 2 цього ж Закону - на такий вид трудової пенсії як пенсію за вислугу років.

Зокрема, відповідно до пункту «в» частини 3 вищезгаданої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховується військова служба незалежно від місця проходження служби. Будь-яких обмежень щодо зарахування часу проходження військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, передбачену законодавством для прокурорів і слідчих, зазначена норма закону не містить.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України, пов'язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Ця норма набула чинності 10 травня 2006 року.

Відповідно до абзацу 2 й. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції від З листопада 2006 року, час перебування громадян на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Ця норма набула чинності 1 січня 2007 року. Пунктом 10 статті 14 цього Закону встановлено, що військовослужбовці та члени їх сімей, які мають право на пільги, гарантії та компенсації відповідно до цього Закону, користуються пільгами, гарантіями та компенсаціями, встановленими для громадян України законами та іншими нормативно-правовими актами, а також рішеннями органів місцевого самоврядування. Якщо такі особи одночасно мають право на отримання однієї і тієї ж пільги, гарантії чи компенсації з кількох підстав, то їм надається за їх вибором пільга, гарантія чи компенсація тільки з однієї підстави, крім випадків, передбачених законами. Крім цього, як зазначається у преамбулі цього Закону, ним встановлюється єдина система соціального та правового захисту військовослужбовців.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» встановлено види військової служби, а саме: строкова військова служба, військова служба курсантів вищих військових навчальних закладів, військова служба осіб офіцерського складу та інші види.

Відповідно до п. 10 Прикінцевих положень вказаного Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечать цьому Закону.

Таким чином, ч. 5 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» стосовно зарахування до стажу роботи для призначення пенсії часу проходження не тільки строкової військової служби, а й інших видів військової служби, в даний час не приведена у відповідність до Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» та інших законодавчих актів, а тому увійшла в суперечність із цими новоприйнятими законодавчими нормами.

У разі наявності суперечностей між нормами законодавчих актів з одних і тих же питань, виконуються (реалізовуються) ті норми, які прийняті останніми, а тому підлягають виконанню положення вище зазначених Законів, які прийняті і набрали чинності.

Відповідно до ст. 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України» Постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року (із змінами та доповненнями) «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» встановлено порядок обчислення вислуги років.

Пунктом 1 вказаної Постанови встановлено, що для призначення пенсій за вислугу років зараховується дійсна військова служба у ОСОБА_3 та ОСОБА_4, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Окрім того, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 425 від 05 травня 2008 року «Про затвердження Порядку встановлення, виплати надбавки за вислугу років працівникам органів прокуратури та про їх медичне обслуговування» до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки за вислугу років, працівникам органів прокуратури, які мають класні чини, включається у тому числі і час проходження військової служби.

Таким чином, строк проходження військової служби на офіцерських посадах у військових частинах Міністерства оборони України у період з 19 червня 1993 року по 24 квітня 1998 року також підлягає зарахуванню до 20-річного стажу роботи, що дає право позивачу на пенсію за вислугою років відповідно до положень ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Оскільки Управлінням пенсійного фонду України в місті Кіровограді неправомірно та всупереч приписам законів відмовлено в зарахуванні до 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років незалежно від віку, як працівнику прокуратури, періоду проходження строкової військової служби з 01 серпня 1989 року по 19 червня 1993 року у військовому званні «головний корабельний старшина» на посаді курсанта у Київському вищому військово-морському училищі та у період з 19 червня 1993 року по 24 квітня 1998 року у Збройних Силах України на офіцерських посадах, то таке рішення підлягає визнанню протиправним.

Вирішуючи питання про спосіб поновлення порушених прав, суд дійшов висновку за необхідне зобов'язати Управління пенсійного фонду України в місті Кіровограді при призначенні пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» зарахувати період проходження строкової військової служби з 01 серпня 1989 року по 19 червня 1993 року у військовому званні «головний корабельний старшина» на посаді курсанта в Київському вищому військово-морському училищі та у період з 19 червня 1993 року по 24 квітня 1998 року в Збройних Силах України на офіцерських посадах до 20 річного стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугою років.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. З, 8, 17, 19, 21, 22, 24, 46, 58, 64, 65 Конституції України, , ст. ст. 46і, 50і, 56 Закону України «Про прокуратуру», ст. ст. 2, 25 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу», ст. ст. 8, 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст. 2, 51, 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст. ст. 10-11, 71, 86, 100, 160-164 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати протиправним рішення -

Управління пенсійного фонду України в місті Кіровограді від 27 грудня 2010 року,

викладене у листі за вих. № 920 щодо відмови ОСОБА_1 зарахування часу проходження військової служби з 01 серпня 1989 року по 19 червня 1993 року в

Київському вищому військово-морському училищі на посаді курсанта у військовому

званні «головний корабельний старшина» та з 19 червня 1993 року по 24 квітня

1998 року в Збройних Силах України на офіцерських посадах до 20 річного стажу

роботи, яке дає право на пенсію за вислугу років як працівнику прокуратури,

передбачену статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в місті Кіровограді

зарахувати ОСОБА_1 строк проходження військової служби з 01 серпня 1989 року по 19

червня 1993 року Київському вищому військово-морському училищі на посаді курсанта у військовому званні «головний корабельний старшина» та з 19 червня

1993 року по 24 квітня 1998 року в Збройних Силах України на офіцерських

посадах до 20 річного стажу роботи та призначити пенсію за вислугу років

відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з 27 грудня 2010 року,

тобто з моменту звернення та подання до Управління пенсійного фонду України в

місті Кіровограді відповідної заяви та підтверджуючих документів.

Судові витрати компенсувати за рахунок Державного Бюджету України.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Кіровський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда

ОСОБА_5