Справа № 815/1643/15
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2015-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1643/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року 12 год. 05 хв. м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Корой С.М.

секретар судового засідання Петкова Ю.В.

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1 (по довіреності);

представника відповідача - Гриценко А.С. (по довіреності);

інші учасники процесу в судове засідання - не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області, державних реєстраторів прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Оперчук Ірини Михайлівни, Бабіч Альони Володимирівни за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - ОСОБА_6, про визнання протиправними та скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_3 до реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (далі - Реєстраційна служба), державних реєстраторів прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Оперчук Ірини Михайлівни, Бабіч Альони Володимирівни за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - ОСОБА_6, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, державний реєстратор прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Бабіч Альона Володимирівна про відмову скасування державної реєстрації права власності від 27.02.2015 року №19687190;

- визнати протиправним та скасувати рішення реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, державний реєстратор прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Оперчук Ірина Михайлівна про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 24.12.2014 року №18286602;

- зобов'язати Реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції скасувати за ОСОБА_6 державну реєстрацію права власності на трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, м. Одеса, загальною площею 80,0 кв.м., житловою площею 52,7 кв.м., у складі: житлова кімната площею 23,3 кв.м.; житлова кімната площею 15,1 кв.м.; житлова кімната площею 14,3 кв. м.; кухня площею 13,0 кв.м.; санвузол площею 3,1 кв.м.; коридор площею 9,3 кв.м.; балкон площею 0,7 кв.м.; балкон площею 1,2 кв. м.

- зобов'язати Реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції зареєструвати за ОСОБА_3, право власності на трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, м. Одеса, загальною площею 80,0 кв.м., житловою площею 52,7 кв.м., у складі: житлова кімната площею 23,3 кв.м.; житлова кімната площею 15,1 кв.м.; житлова кімната площею 14,3 кв. м.; кухня площею 13,0 кв.м.; санвузол площею 3,1 кв.м.; коридор площею 9,3 кв.м.; балкон площею 0,7 кв.м.; балкон площею 1,2 кв. м.

У своєму позові позивач зазначив, що 18.12.2014 року він звернувся до Реєстраційної служби з заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, м. Одеса, однак рішенням державного реєстратора Оперчук Ірини Михайлівни позивачеві відмовлено в державній реєстрації на підставі того, що подані документи не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Позивач не погоджується з цим рішенням, зазначаючи, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29.10.2014 року по цивільній справі №522/5791/14-ц його визнано покупцем за договором купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1, м. Одеса. Позивач зауважив, що відмовляючи в державній реєстрації відповідач не обґрунтував свою відмову, посилаючись лише на загальні положення законодавства. Позивач наголосив, що разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ним були надані документи, передбачені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868. Отже, позивач вважає дії державного реєстратора щодо необґрунтованої відмови протиправними.

Крім того, позивач також зазначив, що рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Бабіч Альони Володимирівни від 27.02.2015 року №19687190 йому було відмовлено у скасуванні державної реєстрації права власності за ОСОБА_6 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, м. Одеса. Позивач зауважив, що підставою для відмови стало те, що подані документи не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують в частині права власності на будівлю. Разом з тим, як стверджує позивач, підставою для звернення до реєстраційної служби є рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29.10.2014 року по цивільній справі №522/5791/14-ц, яке встановлює факт припинення права власності на нерухоме майно за попереднім володільцем та перехід права власності на зазначене нерухоме майно до позивача. З огляду на зазначене, позивач зазначив про неможливість зареєструвати за собою право власності на окреслене майно без скасування державної реєстрації права власності за попереднім володільцем.

Відповідач Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції надав до суду заперечення (а.с.104-105), в яких зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню. Відповідач зазначив, що в порушення ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» позивачем було надано копію договору купівлі-продажу від 01.03.2005 року, замість оригіналу. Крім того, відповідач зауважив, що відповідно до п.37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 року №868, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності ті інших речових прав на нерухоме майно. Отже, відповідач зазначив про правомірність дій державного реєстратора, оскільки, на його думку, надані позивачем документи не підтверджують заявлені права. Щодо вимог до Реєстраційної служби вчинити певні дії відповідач зазначив що діючим законодавством встановлена процедура прийняття відповідних рішень державними реєстраторами та суд не може підміняти компетенцію уповноваженого на такі дії органу, втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень.

Відповідач Бабіч Альона Володимирівна надала до суду заперечення (а.с. 26-28), в яких зазначила, що позовні вимоги є такими, що не відповідають приписам чинного законодавства у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Відповідач наголосила, що відповідно до п.41 Постанови КМУ від 26.10.2011 року №1141 «Про затвердження порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду державної реєстрації прав, проведеної до 1 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент такої реєстрації, записів про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, за відсутності державної реєстрації таких прав у Державному реєстрі прав державний реєстратор переносить до Державного реєстру прав записи про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, та вносить запис про скасування державної реєстрації. Разом тим, як зауважила відповідач, подане заявником рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29.10.2014 року визначає в частині покупця частково удаваним з моменту вчинення договір купівлі-продажу від 01.03.2005 року, а не скасовує його. Посилаючись на положення ст. 216, 235 Цивільного кодексу України відповідач зазначила, що зазначене судове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29.10.2014 року не може бути підставою для внесення запису про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_6 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, м. Одеса.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги та обґрунтування адміністративного позову у повному обсязі.

Представник відповідача реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на доводи, викладені ним у запереченнях проти позову.

Державні реєстратори прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Оперчук Ірина Михайлівна, Бабіч Альона Володимирівна, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - ОСОБА_6 у судові засідання не з'явилась, про дату, час та місце проведення судових засідань повідомлялись належним та своєчасно.

Суд, заслухавши осіб, що з'явились в судове засідання, дослідивши доводи адміністративного позову, заперечень проти нього, пояснення сторін, наявні матеріали справи та обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, встановив наступне.

18.12.2014 року ОСОБА_3 звернувся до Реєстраційної служби з заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, м. Одеса, за реєстраційним номером 18113884 (а.с.129).

Підставою для звернення згідно картки прийому заяви є рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29.10.2014 року по цивільній справі №522/5791/14-ц (а.с.42-44).

За результатами розгляду вказаної заяви рішенням державного реєстратора Оперчук Ірини Михайлівни позивачеві відмовлено в державній реєстрації на підставі того, що подані документи не відповідають вимогам встановленим нормативно-правовими актами та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме: відповідно до п.37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 року №868, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності ті інших речових прав на нерухоме майно (а.с.73). Крім того відповідно до п.3 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація проводиться за наявності поданих оригіналів документів та засвідчених їх копій.

Крім того, 27.02.2015 року ОСОБА_3 звернувся до Реєстраційної служби з заявою про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, за реєстраційним номером 19675941 (а.с.47).

За результатами розгляду вказаної заяви рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Бабіч Альони Володимирівни від 27.02.2015 року №19687190 йому було відмовлено у скасуванні державної реєстрації права власності за ОСОБА_6 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, м. Одеса, на підставі того, що подані документи не відповідають вимогам встановленим нормативно-правовими актами та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, зокрема, відповідно до абз.1,2 п.41 у разі скасування на підставі рішення суду державної реєстрації прав, проведеної до 1 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент такої реєстрації, записів про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, за відсутності державної реєстрації таких прав у Державному реєстрі прав державний реєстратор переносить до Державного реєстру прав записи про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, та вносить запис про скасування державної реєстрації. (а.с.45-46). Проте надане заявником рішення Приморського суду м. Одеси від 29.10.2014 року по справі №522/5791/14-ц визначає в частині покупця частково удаваним з моменту вчинення договір купівлі-продажу від 01.03.2005 року, а не скасовує його.

Досліджуючи обставини, що слугували підставою для прийняття державними реєстраторами рішення про відмову у державній реєстрації права власності та у скасуванні запису про державну реєстрацію, суд встановив наступне.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29.10.2014 року по справі №522/5791/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_8 про визнання договору купівлі-продажу квартири частково удаваним, про визнання покупцем за договором купівлі-продажу квартири, визнано ОСОБА_3 покупцем за договором від 01 березня 2005 року купівлі-продажу трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1, м. Одеса, укладеним між продавцями ОСОБА_9, ОСОБА_10 (в інтересах якої діяла мати ОСОБА_9), ОСОБА_11 (яка діяла за згодою своєї матері ОСОБА_9), ОСОБА_12 та покупцем ОСОБА_6, посвідченим приватним нотаріусом ОСОБА_13 (реєстровий №528 від 01 березня 2005 року). Рішення набрало чинності 10.11.2014 року.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. 1 ст. 2 вказаного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч. 5 ст. 3 цього Закону державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 ст. 6 Закону встановлено, що систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку (далі - органи державної реєстрації прав).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону державний реєстратор поряд з іншими повноваженнями встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Положеннями ст. 15 зазначеного Закону передбачено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов'язані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав. Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

У випадках, передбачених законодавством України, державна реєстрація прав проводиться після технічної інвентаризації об'єкта нерухомого майна, права стосовно якого підлягають державній реєстрації. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Державна реєстрація прав (надання відмови в ній) проводиться у строк, що не перевищує п'яти робочих днів (крім випадків, установлених частиною сьомою цієї статті) з дня надходження до органу державної реєстрації прав заяви про таку реєстрацію і передбачених цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до нього, документів, необхідних для її проведення.

Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. № 868.

Згідно з п. 8 цього Порядку для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст. Заява подається окремо щодо кожного об'єкта нерухомого майна.

Пунктом 36 Порядку встановлено, що для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Для проведення державної реєстрації речового права на нерухоме майно, що є похідним від права власності, одночасно з проведенням державної реєстрації права власності на таке майно заявником подаються документи, необхідні для проведення державної реєстрації права власності на таке майно та державної реєстрації речового права, що є похідним від нього.

Виходячи з положень п. 37. Порядку, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є:

1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат;

2) свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат;

3) свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат;

4) видані нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікати;

5) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до закону;

6) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат;

7) свідоцтво про право власності на нерухоме майно чи його дублікат, видані до 1 січня 2013 р. органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією;

8) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;

9) державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею;

10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

11) ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди;

12) заповіт, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

13) закон, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

14) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації;

15) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;

16) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Статтею 26 вказаного Закону передбачено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Процедура прийняття і розгляду заяв щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) та скасування записів (далі - заява) Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав), перелік документів, необхідних для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав, права та обов'язки суб'єктів, що є учасниками зазначеної процедури встановлюється Порядком прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 року № 3502/5.

Згідно з п. 1.3. цього Порядку рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав приймає державний реєстратор прав на нерухоме майно (далі - державний реєстратор), яке оформлює за допомогою Державного реєстру прав у двох примірниках.

Пунктом 1.5. зазначеного Порядку передбачено, що документи, які подаються для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав, повинні відповідати вимогам, встановленим законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами.

Процедура прийняття і розгляду заяв за вказаним Порядком передбачає, що для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком. Виходячи з положень

п. 2.6. Порядку, для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу (документи, що посвідчують його особу, визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703).

Під час розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор перевіряє наявність підстав для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав.

За результатами розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор приймає рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав або рішення щодо відмови у внесенні змін до записів, відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав.

Державний реєстратор на підставі прийнятого рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав або скасування записів Державного реєстру прав вносить зміни до записів, вносить записи про скасування державної реєстрації прав або скасовує записи Державного реєстру прав.

При цьому державний реєстратор приймає рішення щодо відмови у внесенні змін до записів, відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав виключно за наявності таких підстав у разі внесення записів про скасування державної реєстрації прав або скасування записів Державного реєстру прав: органом державної реєстрації прав або нотаріусом, до якого звернувся заявник, не проводилась державна реєстрація прав на відповідний об'єкт нерухомого майна, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна або внесення змін до запису Державного реєстру прав; подане рішення суду про скасування рішення державного реєстратора не набрало законної сили або не завірене належним чином відповідно до законодавства; запис про скасування державної реєстрації прав уже внесено, запис Державного реєстру прав з відповідним реєстраційним номером уже скасовано.

Процедуру ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно визначено у Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1141. Згідно з п. 4 цього Порядку внесення змін до записів Державного реєстру прав, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), скасування записів Державного реєстру прав є однією із складових ведення Державного реєстру прав.

Так, відповідно до п. 41 вказаного Порядку державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Поряд з цим, абзацом 2 вказаної норми законодавства передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду державної реєстрації прав, проведеної до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент такої реєстрації, записів про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 р., за відсутності державної реєстрації таких прав у Державному реєстрі прав державний реєстратор переносить до Державного реєстру прав записи про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, та вносить запис про скасування державної реєстрації прав.

Водночас, суд звертає увагу, що п. 41 зазначеного Порядку доповнено другим абзацом відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.02.2014 року № 50 «Про внесення змін до Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», тобто, зазначена норма є більш новою по відношенню до загального порядку скасування записів Державного реєстру прав, визначеного у Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 року № 3502/5.

Таким чином, законодавство передбачає особливий порядок внесення записів до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, не ставлячи його у залежність від наявності рішення суду про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію відповідного права.

Враховуючи вищевикладене беручи до уваги, що державна реєстрація права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, м. Одеса за попереднім покупцем ОСОБА_6 відбулась 04.03.2005 року, тобто, до 1 січня 2013 року, а правовстановлювальний документ, на підставі якого відбувалась державна реєстрація вказаного речового права, яким є договір купівлі-продажу від 01.03.2005 року в частині покупця визнаний часткового удаваним з моменту вчинення у судовому порядку, тобто, державна реєстрація права власності на квартиру за ОСОБА_6 відбулась без належних правових підстав, суд вважає необґрунтованою відмову державного реєстратора у внесенні запису про скасування державної реєстрації щодо квартири, за адресою: АДРЕСА_1, м. Одеса, за ОСОБА_6

Як було встановлено судом, підставою для відмови у державній реєстрації права власності на квартиру за позивачем було визначено п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Рішенням Приморського суду м. Одеси від 29.10.2014 року по справі №522/5791/14-ц ОСОБА_3 визнано покупцем за договором купівлі-продажу трикімнатної квартири від 01 березня 2005 року за адресою: АДРЕСА_1, м. Одеса.

Таким чином, суд погоджується з твердженням позивача, що зазначеним судовим рішенням встановлено факт набуття права власності на квартиру за позивачем, щодо якої останній заявив про його своє право на його державну реєстрацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підставі встановленого, керуючись приписами ст.ст. 11, 162 КАС України, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 6, 9, 11, 69-72, 86, 94, 158-163, 167,186, 254 КАС України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, державних реєстраторів прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Оперчук Ірини Михайлівни, Бабіч Альони Володимирівни за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_6 про визнання протиправними та скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Бабіч Альони Володимирівни про відмову скасування державної реєстрації права власності від 27.02.2015 року №19687190.

Зобов'язати реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції скасувати за ОСОБА_6 державну реєстрацію права власності на трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 80,0 кв. м., житловою площею 52,7 кв. м., у складі: житлова кімната площею 23,3 кв. м., 15,1 кв. м., житлова кімната площею 14,3 кв. м., кухня площею 13,0 кв. м., санвузол площею 3,1 кв. м., коридор площею 9,3 кв. м., балкон площею 0,7 кв. м., балкон площею 1,2 кв. м.

Визнати протиправним та скасувати рішення реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, державний реєстратор прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Оперчук Ірина Михайлівна про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 24.12.2014 року №18286602.

Зобов'язати реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції зареєструвати за ОСОБА_3, право власності на трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, м. Одеса, загальною площею 80,0 кв.м., житловою площею 52,7 кв.м., у складі: житлова кімната площею 23,3 кв.м.; житлова кімната площею 15,1 кв.м.; житлова кімната площею 14,3 кв. м.; кухня площею 13,0 кв.м.; санвузол площею 3,1 кв.м.; коридор площею 9,3 кв.м.; балкон площею 0,7 кв.м.; балкон площею 1,2 кв. м.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 12.06.2015 року.

Суддя С.М. Корой

.