Справа № 2а-1304/11/0970
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2015 року м. Київ К/9991/87148/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Карася О.В. (головуючого), Кошіля В.В., Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківськ на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.05.2011 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2011 у справі № 2а-1304/11/0970(50527/11/9104)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріам-Постач"

до Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківськ

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції, у якому заявлено вимоги скасувати рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 08.04.2011 № у сумі 24 488,79 грн.

Постановою суду першої інстанції, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду, позов задоволено.

Не погодившись із судовими рішеннями Державна податкова інспекція до Вищого адміністративного суду України подала касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить зазначені судові рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Переглянувши матеріали справи і касаційну скаргу, заслухавши доповідь судді, Вищий адміністративний суд України зазначає наступне.

Судами встановлено, що фактичною підставою для нарахування Товариству фінансових санкцій згідно оспорюваного рішення слугував висновок фахівців державного податкового органу, викладений у акті перевірки господарської одиниці (АЗС) позивача від 04.10.2010, розпочатої 29.09.2010 о 13:07 год., про порушення Товариством вимог п. 1, п. 2, п. 12, п. 13 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі - Закон № 265/95-ВР), що полягало у невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, зазначеній у денному звіті реєстратора розрахункових операцій (далі - РРО), у розмірі 11,67 грн. та порушенні встановленого порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації.

Розв'язуючи спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з думкою якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що фактично такі порушення обґрунтовані виявленим надлишком і нестачею товарно-матеріальних цінностей. При цьому судами встановлено, що в установленому порядку фактична кількість паливно - мастильних матеріалів в резервуарах АЗС податковим органом не встановлювалася. Відтак судами зроблено висновок, що у акті перевірки, який є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання, відображено необґрунтовані дані, що виключає правомірність зроблених у цьому акті висновків щодо допущеного господарюючим суб'єктом порушення.

Порядок проведення розрахунків визначено ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", відповідно до якої суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, чеків, жетонів тощо), при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані в установленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, які підтверджують виконання розрахункових операцій; проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій з використанням режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості.

Відповідальність за невиконання зазначеного обов'язку передбачено п. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР у вигляді фінансової санкції в розмірі п'ятикратного розміру вартості проданих товарів (наданих послуг).

Положеннями п. 13 ст. 3 Закону № 265/95-ВР встановлено обов'язок суб'єкта підприємницької діяльності забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті РРО, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

У разі невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, зазначеній у денному звіті, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня, згідно зі ст. 22 Закону № 265/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовується фінансова санкція у п'ятикратному розмірі суми, на яку виявлено невідповідність.

Згідно з п. 1.3 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 10.08.2005 № 327 (втратив чинність згідно з наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 № 984), за результатами проведення невиїзних документальних. виїзних планових та позапланових перевірок фінансово-господарської діяльності суб'єктів господарювання оформляється акт, а в разі відсутності порушень податкового, валютного та іншого законодавства - довідка.

Акт - службовий документ, який стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання.

Згідно з п. 1.6 та п. 1.7 Розділу I Порядку № 327, за результатами невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок в акті викладаються усі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності суб'єкта підприємницької діяльності, які стосуються фактів виявлених порушень податкового та валютного законодавства. Факти виявлених порушень податкового та валютного законодавства викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Як визначено пп. 2.3.2 розділу II вказаного Порядку № 327, за кожним відображеним в акті фактом порушення податкового та валютного законодавства, зокрема, необхідно: - зазначити первинний документ, на підставі якого вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку (навести кореспонденцію рахунків операцій), та інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення.

Не допускається відображення в акті перевірки необґрунтованих даних, а також суб'єктивних припущень перевіряючими, які не мають підтверджених доказів/та різного роду висновків щодо дій посадових осіб підприємства.

З матеріалів справи та обставин, встановлених попередніми судовими інстанціями вбачається, що невідповідність готівки на місці проведення розрахунків сумі коштів, зазначеної у денному звіті РРО, вмотивовано даними денного звіту двох РРО (фіскальні номери та ) та розпискою оператора - касира. Проте в описовій частині акту перевірки вбачається, що на господарській одиниці перебував лише один РРО (реєстраційне посвідчення № ). Також зі змісту двох денних звітів, які крім того зроблені у до перевірки (о 12:09 год.) та під час (о 14:18), не вбачається, що дані звіти роздруковані з різних РРО, а зміст розписки оператора - касира "опис готівкових коштів" (а.с. 52) містить суперечливі дані: у розписці зазначено суму у розмірі 74 770,15 грн. з деталізаціє кількості на номіналу грошових знаків, а сума у розмірі 343 770,15 грн. зазначена окремо без будь - якої деталізації. Крім того, підписуючи акт перевірки, позивача зазначив, що з висновками акту перевірки не згоден.

Отже, висновок державного податкового органу про невідповідність готівкових коштів на місці проведення розрахунків є необґрунтованим.

Стосовно порушення господарюючим суб'єктом встановленого порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 12 ст. 3, ст. 21 Закону № 265/95-ВР суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій формі при продажу товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані: вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг); до суб'єктів підприємницької діяльності, що не ведуть або ведуть з порушенням встановленого порядку облік товарів за місцем реалізації та зберігання, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 6 зазначеного Закону передбачено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку.

Бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім і внутрішнім користувачам для прийняття рішень (ст. 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку (ч. 3 ст. 9 Закону № 996-XIV).

До первинних документів, що є підставою для обліку товару, як правило, належать податкові, видаткові накладні та товарно-транспортні накладні.

Зі встановлених судами попередніх інстанцій обставин вбачається, що відсутність у позивача первинних документів на товар відповідачем не встановлювалась та не була підставою для висновків про неоприбуткування товарів.

Відповідач обґрунтував таке порушення, як здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку, виявленим надлишком і нестачею товарно-матеріальних цінностей шляхом співставлення результатів здійснених замірів та даних, зафіксованих у "Х" звітах РРО.

Тобто, кажучи про порушення Товариством встановленого порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, відповідач фактично ототожнив надлишок та нестачу товарів з таким порушенням як реалізація товарів, які не обліковані в установленому порядку, тоді як встановити надлишок чи нестачу товарів без їх обліку неможливо. До того ж нестача товару взагалі виключає реалізацію такого товару.

Отже, висновок податкового органу про те, що виявлена нестача та надлишок товарів є свідченням здійснення позивачем реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку, є помилковою.

З огляду на зазначене у суду відсутні правові підстави для висновку про законність оскарженого рішення.

За таких обставин передбачених законом підстав для скасування оскаржуваних судових рішень першої та апеляційної інстанцій не вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківськ відхилити.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.05.2011 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2011 у справі № 2а-1304/11/0970(50527/11/9104) залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді В.В. Кошіль

І.Я. Олендер