Справа № 826/3096/15
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 червня 2015 року 10:27 № 826/3096/15

Окружний адміністративний суд міста Києва, у складі колегії суддів: головуючого судді Добрянської Я.І., суддів: Бояринцевої М.А., Мазур А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу № 826/3096/15:

за позовом ОСОБА_1
до Міністерства внутрішніх справ України

провизнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії
за участю представників сторін:

позивач, ОСОБА_1,

представник відповідача, Тараненко О.В., довіреність № 88/2014, від 28.02.15,

Відповідно до п. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 03.06.2015 проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 звернулася в Окружний адміністративний суд м. Києва з позовом до Міністерства внутрішніх справ України в якому просив суд:

- визнати протиправним рішення Міністерства внутрішніх справ України про відмову в задоволенні інформаційного запиту від 23.12.2014 та бездіяльність Міністерства внутрішніх справ щодо ненадання інформації на інформаційний запит від 23.12.2014;

- зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України у строк не пізніше п'яти днів з дня набрання постанови суду по справі за цим позовом законної сили надати позивачу інформацію на інформаційний запит від 23.12.2014 щодо кількості отриманих Міністерством внутрішніх справ України (його структурними підрозділами, територіальними органами) в період з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року актів реагування органів прокуратури України (Генеральної прокуратури України, прокуратури міста Києва, районних прокуратур міста Києва, військових прокуратур, тощо) щодо працівників Міністерства внутрішніх справ України (його структурних підрозділів, територіальних органів), військовослужбовців внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України за фактами порушень останніми законодавства щодо учасників масових акцій протесту в місті Києві в період з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року, в тому числі: кількість подань; кількість ініціювання притягнення до дисциплінарної відповідальності; кількість внесених відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.02.2015 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду колегіальним складом.

19.05.2015 через канцелярію суду відповідач надав заперечення на позов в яких просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні 03.06.2015 представники сторін по справі надали пояснення по суті позову та заперечень відповідно, позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а представник відповідача просив відмовити у задоволені позову з підстав зазначених у запереченнях.

Колегія суддів розглянувши надані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, а також вивчивши норми чинного законодавства з приводу даного спору, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з наявних матеріалів справи, 23.12.2014 позивач звернувся до відповідача з інформаційним запитом в якому просив надати інформацію щодо кількості отриманих Міністерством внутрішніх справ України (його структурними підрозділами, територіальними органами) в період з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року актів реагування органів прокуратури України (Генеральної прокуратури України, прокуратури міста Києва, районних прокуратур міста Києва, військових прокуратур, тощо) щодо працівників Міністерства внутрішніх справ України (його структурних підрозділів, територіальних органів), військовослужбовців внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України за фактами порушень останніми законодавства щодо учасників масових акцій протесту в місті Києві в період з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року, в тому числі: кількість подань; кількість ініціювання притягнення до дисциплінарної відповідальності; кількість внесених відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідач на запит від 23.12.2014 надав відповідь листом від 05.01.2015 № 10/7-200зі, в якій зазначив, що строк розгляду запиту продовжено до 20 робочих днів у зв'язку з пошуком необхідної інформації серед значної кількості даних.

В подальшому листом від 28.01.2015 № 10/7-200зі відповідач надав відповідь на інформаційний запит від 23.12.2014 в якому зазначив, що органами внутрішніх справ статистичні обліки актів прокурорського реагування щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників органів внутрішніх справ не ведуться та слідчі органи Міністерства внутрішніх справ не є розпорядниками інформації щодо внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про працівників органів внутрішніх справ за фактами порушень ними вимог законодавства щодо учасників масових акцій протесту в місті Києві.

Позивач вважає, що відповідач не правомірно відмовив у наданні публічної інформації у зв'язку з чим і звернувся за захистом свої прав та інтересів до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та вивчивши норми відповідного законодавства України, суд дійшов до висновку про відстуність підстав для задоволення позовних вимог позивача, зважаючи зокрема на наступне.

Відповідно до ч.1 та ч. 4 ст. 20 Закону розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Пунктом 2.6 Інструкції про порядок прийому, реєстрації, розгляду запитів на публічну інформацію та відшкодування запитувачами фактичних витрат на копіювання та друк документів у системи МВС України, затвердженої наказом МВС України від 27.03.2012 № 245 (далі - Інструкція), якщо запитувана інформація належить до сфери діяльності двох або більше підрозділів апарату, такі запити на публічну інформацію подаються працівниками УДЗ на розгляд керівництву Міністерства для визначення головного виконавця.

Згідно із п. 2.13 Інструкції відповідь на запит підписується керівництвом Міністерства, структурного підрозділу та територіальних органів.

26.12.2014 відповідач зареєстрував запит позивача від 23.12.2014. В подальшому, відповідно до п. 2.6 Інструкції запит подано на розгляд заступнику Міністра - начальнику Головного слідчого управління МВС України Сакалу В.М., який визначив головним виконавцем у розгляді запиту ДГБ МВС України та співвиконавцями ДКЗ МВС України, ГСУ МВС України та ГУМВС України в м. Києві та доручив у межах компетенції розглянути порушені у запиті питання.

Відповідач повідомив позивача листом від 05.01.2015 № 10/7-200зі про продовження строку розгляду запиту від 23.12.2014, а в подальшому листом від 28.01.2015 № 10/7-200зі надав кінцеву відповідь на запит від 23.12.2014.

Виходячи з зазначеного, відповідач не порушував строки на надання відповіді на публічний запит від 23.12.2014 встановлені Законом.

Згідно вимог ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон), публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 30.09.2013 № 11 можна виокремити такі ознаки публічної інформації:

1) готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством;

2) заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація;

3) така інформація знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації;

4) інформація не може бути публічною, якщо створена суб'єктом владних повноважень не під час виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків;

5) інформація не може бути публічною, якщо створена не суб'єктом владних повноважень.

У разі відсутності перелічених ознак в інформації, така інформація не належить до публічної.

Отже, визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб'єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов'язків. Щодо несуб'єктів владних повноважень, то вони можуть бути тільки розпорядниками такої інформації.

Метою запиту на публічну інформацію є одержання попередньо створеної чи одержаної інформації.

Відповідач у відповіді від 28.01.2015 № 10/7-200зі на запит від 23.12.2014 повідомив, що органами внутрішніх справ статистичні обліки актів прокурорського реагування щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників органів внутрішніх справ не ведуться та слідчі органи Міністерства внутрішніх справ не є розпорядниками інформації щодо внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про працівників органів внутрішніх справ за фактами порушень ними вимог законодавства щодо учасників масових акцій протесту в місті Києві.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 та ч. 1 Розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінально процесуального кодексу України справи щодо кримінальних правопорушень вчинених співробітниками правоохоронних органів підслідні слідчим органів прокуратури.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач дійсно не є розпорядником запитуваної інформації в розумінні Закону, а отже відповідь, яка надана листом від 28.01.2015 № 10/7-200зі не є протиправною та такою, що суперечить законодавству.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно вимог ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів суду необґрунтованість та безпідставність заявлених позивачем позовних вимог, що підтверджується наявними у справі доказами, а позивач свою чергу не надав суду всі необхідні правові докази.

Виходячи з зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені позову відмовити повністю

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Головуючий суддя: Я.І. Добрянська

Судді: М.А. Бояринцева

А.С. Мазур

Постанову складено та підписано в повному обсязі 12.06.2015.