Справа № 693/603/13-а (2а/693/23/13)
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" червня 2015 р. м. Київ К/800/9968/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Жашківського районного суду Черкаської області від 25 квітня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2013 року у справі №693/603/13-а за позовом ОСОБА_4 до Вороненської сільської ради Жашківського району Черкаської області про скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Вороненської сільської ради Жашківського району Черкаської області про скасування рішення від 22 березня 2013 року № 26-3/VI та визнання за ним права повторного звернення до сільради щодо виділу земельної ділянки для обслуговування нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Жашківського районного суду Черкаської області від 25 квітня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2013 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, у якій просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій, та направити справу на новий розгляд, посилаючись на те, що при прийнятті зазначених судових рішень було порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за договором дарування нерухомого майна від 04 лютого 2013 року, ОСОБА_5 подарував ОСОБА_4 нерухоме майно (нежитлові будівлі) - будинок пасічника з ґанком А-І, загальною площею 51,9 кв. м, зимник Б-І загальною площею 99,2 кв. м, що знаходяться в АДРЕСА_1 та розташовані на земельній ділянці Вороненської сільської ради розміром 0,9000 га, кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_1.

05 лютого 2013 року позивач звернувся до Вороненської сільської ради із заявою на підставі ст.120 Земельного кодексу України про наділення його земельною ділянкою площею 0,9 га для обслуговування нерухомого майна, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Також, 11 березня 2013 року позивач звернувся до Вороненської сільської ради із заявою про виділення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,9 га, що знаходиться в АДРЕСА_1.

18 березня 2013 року до сільради також надійшла заява від позивача про виділ земельної ділянки орієнтовною площею 0,9 га для будівництва та обслуговування нерухомого майна.

Рішенням Вороненської сільської ради Жашківського району Черкаської області № 26-3/VI від 22 березня 2013 року відмовлено ОСОБА_4 у дозволі на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки йому у власність площею 0,90 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення Вороненської сільської ради в АДРЕСА_1 (невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам Генерального плану с. Вороне, згідно якого вона передбачена для розміщення та обслуговування пасіки (ведення товарного сільськогосподарського виробництва); земельна ділянка раніше нікому не надавалась в користування).

Пунктом 2 цього ж рішення Вороненська сільська рада надала дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності площею 0,90 га для розміщення та обслуговування пасіки (ведення товарного сільськогосподарського виробництва) за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення Вороненської сільської ради, з них: землі під господарськими будівлями і дворами в АДРЕСА_1 (з метою укладення договору оренди земельної ділянки з ОСОБА_4) та здійснити державну реєстрацію земельної ділянки згідно чинного законодавства України. Контроль за виконанням даного рішення покладено на сільського голову.

Згідно з статтею 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Згідно з частиною 7 цієї статті ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як вбачається з оскаржуваного рішення сільради, ОСОБА_4 відмовлено у дозволі на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки йому у власність площею 0,90 га для ведення особистого селянського господарства на підставі ч.7 ст.118 ЗК України.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що Вороненська сільська рада правомірно прийняла рішення від 22 березня 2013 року № 26-3/VI, яке відповідає нормам чинного законодавства, та прийняте з дотриманням процедури.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає передчасними такі висновки судів, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Між тим, розглядаючи справу суди попередніх інстанцій не звернули увагу га те, що ОСОБА_4 звертався до сільради із заявами про виділення земельної ділянки в порядку ст.120 Земельного кодексу України, яка регулює питання переходу права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду. Позивач не звертався до сільради про надання безоплатно у власність земельної ділянки на підставі ст.118 Земельного кодексу України.

Також, у своїх заявах від 05.02.2013 р., 11.03.2013 р. та 18.03.2013 р. ОСОБА_4 не просив виділити земельну ділянку для розміщення та обслуговування пасіки, так як не має наміру займатися веденням товарного сільськогосподарського виробництва

Крім того, суди не надали належну правову оцінку договору дарування нерухомого майна від 04.02.2013 року, згідно якого ОСОБА_5 подарував ОСОБА_4 нерухоме майно, а саме будинок пасічника з ґанком А-І, загальною площею 51,9 кв. м та зимник Б-І загальною площею 99,2 кв. м. У договорі дарування також зазначено, що позивач зобов'язаний в установленому законом порядку звернутися до органів місцевого самоврядування про переведення земельної ділянки для обслуговування вищевказаних нежитлових будівель.

Також, судами першої та апеляційної інстанцій не надано оцінку виписці з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.02.2013 року № 278352, згідно якої земельна ділянка площею 0,9 га, кадастровий номер - НОМЕР_1, має цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій не вжили передбачених законом заходів, необхідних для з'ясування всіх обставин у справі відповідно до ч. 4 ст. 11 КАС України, що в свою чергу, не дає можливості суду касаційної інстанції визначитись в правильності правової позиції оцінки позовних вимог, проведеної судами попередніх інстанцій.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення судів вимогам ст.159 КАС України не відповідають.

Відповідно до частини ст. 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Жашківського районного суду Черкаської області від 25 квітня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2013 року скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: