Справа № 2-а-105/11
Суддя: Фасій В. В.
Дата ухвалення: 2011-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа 2-а-105//2011р.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 березня 2011 року смт. Врадіївка

Миколаївської області

Суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області Фасій В. В. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Врадіївському районі Миколаївської області (далі- УПФ у Врадіївському районі) про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить зобовязати пенсійний фонд нарахувати та виплатити їй підвищення до пенсії як «дитині війни»за період з 09.07.2007 р. по 10.03.2011 р. з врахуванням проведених виплат, обґрунтовуючи тим, що вона відповідно до Закону України №2195-ІУ від 18.11.2004 року Про соціальний захист дітей війни (далі Закон №2195-ІУ) належить до категорії дітей війни. Відповідно до ст. 6 зазначеного закону №2195-ІУ їй щомісячно, починаючи з 1 січня 2006 року повинна проводитися доплата до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. В період з 2007 р. така допомога їй не виплачувалася, а в період з 2008 р. по 2011 р. виплачувалася не в повному розмірі 10 % від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність щомісячно.

Ухвалою суду від від 14.03.2011 р. ОСОБА_1 в поновленні пропущеного строку звернення до адміністративного суду з позовом до Управління пенсійного фонду України у Врадіївському районі Миколаївської області (далі- УПФ у Врадіївському районі) про стягнення недоплаченої щомісячної соціальної допомоги відмовлено, позов в частині стягнення підвищення як "дитині війни" за період з 09.07.2007 р. по 09.09.2010 р. включно було залишено без розгляду.

Згідно наданих відповідачем заперечень вх. №2566 від 29.03.2011р. він не визнає позов та заперечує проти його задоволення, постільки Управління пенсійного фонду України у Врадіївському районі (далі УПФ у Врадіївському районі) здійснював ОСОБА_1 нарахування та виплату доплати до пенсії в розмірі 10% від прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність, постільки в Законі №2195-ІУ не вказано розмір мінімальної пенсії, з якого слід обчислювати це підвищення. Крім того послався на те, що норми Закону України від 09.07.2003 року №1058 Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058), який встановлює мінімальну пенсію за віком, не може бути застосований, так як він застосовується виключно для визначення розміру пенсій, призначених згідно з цим законом. Законом України №2195 передбачено, що фінансування виплат по цьому законі здійснюється із державного бюджету України, а не з бюджету Пенсійного Фонду, а тому порушень зі сторони останнього немає.

З врахуванням повідомлених позивачем обставин, за результатами розгляду наданого відповідачем заперечення, вважаю можливим ухвалення законного та обґрунтованого рішення, без проведення судового засідання та виклику осіб які беруть участь у справі, в порядку скороченого провадження.

ОСОБА_1 відповідно до Закону України №2195-ІУ відноситься до категорії дітей війни та перебуває на обліку в управлінні пенсійного фонду України у Врадіївському районі, як дитина війни (НОМЕР_1 виданий 05.12.1998 р., тимчасова довідка №160).

У період з 10.09.2010 р. по 10.03.2011 р. нарахування підвищення до пенсії щомісяця як дитині війни ОСОБА_1 здійснювалося в розмірах 10 % від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (довідка за вих. №2126/02 від 29.02.2011 р., заперечення УПФУ за вх. №2566 від 29.03.2011 р.)

Відповідно до ст. 6 Закону №2195-ІУ дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Пункт 12 ст. 71 Закону України від 19.12.2006р. №489-У Про держаний бюджет України на 2007р. було зупинено дію ст. 6 Закону України №2195-ІУ.

Конституційний суд України своїм рішенням №6-рп/2007р. від 09.07.2007р. визнав таким, що не відповідає Конституції України і є неконституційним положення Закону України Про державний бюджет України на 2007р. п.12 ст. 71, яким зупинено дію ст. 6 Закону №2195-ІУ від 18.11.2004р., також своїм рішенням №10рп/2008р. від 22.05.2008 року Конституційний суд України визнав положення п.41 розділу 2 Закону України Про держаний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007р., що стосується виплати доплати дітям війни неконституційним.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти, їх окремі положення. що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність, тобто з 09.07.2007 року - Закон України від 19.12.2006р. №489-У Про державний бюджет України на 2007р. та з 22.05.2008р. - Закон України Про державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, що стосуються виплати доплати дітям війни втратили чинність.

Дія ст. 6 Закону №2195-ІУ Законом України Про державний бюджет України на 2010р. №2154-УІ від 27.04.2010р., ЗУ «Про державний бюджет України на 2011 р.» №2857-УІ від 23.12.2010 р. не зупинена.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається виключно за правилами встановленими ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Будь - якими іншими діючими нормативно - правовими актами розмір мінімальної пенсії за віком не визначається.

А тому приходжу до висновку, щодо не взяття до уваги положень ч.3 ст. 28 Закону України (№1058), з якого випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлено абзацом І частиною І цієї статті застосовується виключно для визначення розміру пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання щомісячного підвищення пенсії, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 6 Закону №2195-ІУ, в звязку з чим, вважає безпідставним та необґрунтованим протилежні доводи відповідача в цій частині.

Посилання відповідача на невизначеність законодавства з питання, яким саме органом, за рахунок яких коштів і джерел та в якому процедурному порядку здійснюється призначення та виплата підвищення до пенсії дітям війни, то вважаю їх необґрунтованими постільки Пенсійний Фонд України діє у відповідності до Положення «Про пенсійний фонд»і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку територіальні управління, відповідно до Закону України №1058 рішення щодо призначення, донарахування, перерахунок пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Крім того відсутність коштів щодо забезпечення виплати підвищення до пенсії у вказаному розмірі є безпідставними, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань, які встановлені ст. 46 Конституцією України та ст. 6 Закону України №2195-ІУ. Оскільки правові положення, передбачають дітям війни підвищення до пенсії, то позивач, який має такий статус, має право на її отримання і органи державної влади не можуть відмовляти у цих виплатах.

На підставі вищевикладеного, приходжу до висновку про незаконість дій відповідача, зокрема щодо не проведення нарахування та виплати, позивачу, у відповідності до ст. 6 Закону №2195-ІУ підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та що позивач має право і законні підстави для отримання підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, в межах шестимісячного строку звернення з адміністративним позовом до суду, передбаченого ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 22, 46 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст. 28 Закону України №1058 від 09.07.2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 183-2 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України у Врадіївському районі щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 у відповідності до ст. 6 Закону України №2195-ІУ від 18.11.2004 року Про соціальний захист дітей війни підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком - незаконими за період з 10.09.2010 р. по 10.03.2011 р.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Врадіївському районі нарахувати та виплатити ОСОБА_1 у відповідності до ст. 6 Закону України №2195-ІУ від 18.11.2004 року Про соціальний захист дітей війни та ч. 1 ст. 28 Закону України №1058 від 09.07.2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, з врахуванням проведених виплат, за період з з 10.09.2010 р. по 10.03.2011 р. включно. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову Врадіївського районного суду може бути протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В. В. Фасій