Справа № 2а-3462/11/1370
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 року К/800/53019/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Рецебуринського Ю.Й., Стародуба О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2013 року по справі №2а-3462/11/1370 (49172/11/9104)

за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області

до Головного управління юстиції у Львівській області,

Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області,

Підрозділу примусового виконання рішень Відділу державної

виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області

третя особа ОСОБА_4

про визнання дій протиправними та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2011 року Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулось до суду з позовом до Головного управління юстиції у Львівській області, Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, Підрозділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, третя особа ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та скасування постанови.

Під час судового розгляду справи позивачем подано заяву про зміну позовних вимог.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2013 року, закрито провадження по справі в частині вимог до Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області та до Підрозділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, позовні вимоги задовольнити.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на виконання виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Львова 1 березня 2011 року №2а-273/11, постановою головного державного виконавця Підрозділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області від 4 березня 2011 відкрито виконавче провадження ВП№24910651.

Позивач, вважаючи вказану постанову про відкриття виконавчого провадження такою, що не відповідає вимогам статтей 19, 21 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі - Закон №606-ХІV), звернувся до суду із позовом про її скасування.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не уповноважений здійснювати примусове виконання виконавчого документу у даній справі, а сам виконавчий лист не містить обов'язкових реквізитів, зазначених у статті 18 Закону № 606-XIV.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходили з наступного.

Відповідно до 1 статті 19 Закону № 606-XIV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувана або його представника про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; в інших передбачених законом випадках.

Статтею 18 зазначеного Закону встановлено, що у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові за наявності) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання. Виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 20 Закону № 606-XIV виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Згідно частини 1 статті 25 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Із зазначених норм вбачається, що суди попередніх інстанцій дійшли обгрунтованого висновку щодо відсутності підстав для скасування постанови головного державного виконавця Підрозділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у Львівській області від 4 березня 2011 про відкриття виконавчого провадження ВП№24910651, оскільки посилання позивача на відсутність у виконавчому документі дати прийняття і номера рішення, згідно з яким видано виконавчий документ не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, а відсутність ідентифікаційного номера боржника не може бути визнано єдиною підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Суд касаційної інстанції також погоджується із висновками судів щодо закриття частини провадження по справі, що стосуються вимог заявлених до Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області та Підрозділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області.

Відповідачем у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби (стаття 181 Кодексу адміністративного судочинства України). Такими органами державної виконавчої служби є: Державна виконавча служба України, до складу якої входить відділ примусового виконання рішень; управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Отже, в цій категорії справ відповідачами можуть бути лише перераховані органи державної виконавчої служби у зв'язку з тим, що структурні підрозділи органів державної виконавчої служби: відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, відділи примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі - не визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» як самостійні органи державної виконавчої служби, що виключає можливість їхньої участі як відповідачів у таких справах.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Рецебуринський Ю.Й.

Стародуб О.П.