Справа № 2-а-2645/11
Суддя: Галаган О. В.
Дата ухвалення: 2011-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2645/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2011 року Суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Галаган О.В., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді про визнання протиправними дій та зобовязання здійснити перерахунок і виплат основної та додаткової пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

09.11.2010 року позивач звернувся в суд із вищезазначеним адміністративним позовом та із врахуванням заяви про уточнення періоду з якого відповідач має здійснити перерахунок пенсії, просив, визнати протиправним дії Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді щодо призначення та виплати йому пенсії в розмірі, меншому ніж передбачено статтею 50, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді здійснити йому перерахунок і нарахувати основну та додаткову пенсії у відповідності до положень статей 50,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тобто не нижче 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до ст.. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 27 вересня 2010 року.

На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він як інвалід третьої групи внаслідок захворювання, повязаного з катастрофою на ЧАЕС, з 27 вересня 2010 року отримує пенсію, призначену у відповідності до Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Проте, відповідачем основна та додаткова пенсія виплачується у меншому розмірі ніж передбачено ст.ст. 50, 54 ЗУ«Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі по тексту Закон) і за його письмовим зверненням відповідач перерахунок пенсії не провів.

Відповідач Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді надав до суду заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки виплата зазначених позивачем пенсій провадиться за бюджетною програмою «Пенсійне забезпечення осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесених до категорії 1» з бюджету Пенсійного Фонду України на відповідний рік за рахунок коштів державного бюджету, що виділяються згідно із законами України на відповідний рік. Управління не отримувало коштів в необхідних розмірах з державного бюджету.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Встановлено, що позивач є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та відповідно довідки МСЕК №075780 від 08.02.1999року йому встановлена третя група інвалідності безстроково. Інвалідність повязана з ліквідацією аварії на ЧАЕС.

Згідно довідки УПФУ в м. Кіровограді від 28.10.2010року позивач перебуває на обліку у відповідача та з 27.09.2010року отримує пенсію в розмірі 1349грн. 05коп., як інвалід 3 групи, відповідно до ЗУ«Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У письмовій відповіді від 02.11.2010року відповідач на звернення позивача про перерахунок основної та додаткової пенсії призначеної, як інваліду 3-ої групи щодо якого установлено звязок із Чорнобильською катастрофою, відмовляє у такому перерахунку, мотивуючи тим, що всі нарахування та виплати здійснюються в межах чинного законодавства.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

При вирішенні даних правовідносин, які виникли між сторонами у справі, слід керуватися нормами Закону, а не постановами КМ України. Пункт 5 постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» вказує, що судам необхідно виходити з того, що нормативно правові акти будь якого державного чи іншого органу підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно правовий акт, який підлягає застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобовязаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Згідно з ч. 4 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права, свідчить про те, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх обовязків (справа «Кечко проти України», рішення від 08.11.2005 року).

Оскільки закони України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними актами, а Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має особливу процедуру внесення до нього змін та доповнень, суд вважає, що при вирішенні даного спору підлягають застосуванню саме положення ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ст.49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч.4 ст.54 цього Закону, якою визнано підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, та у звязку із втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів ІІІ групи, щодо яких установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими шести мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст.50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, зокрема інвалідам ІІІ групи у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком. Як передбачено ст.53 Закону виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Суд не приймає доводи відповідача про те, що розрахунок основної та додаткової пенсії позивачу згідно ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян», які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»не повинен здійснюватися виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка визначається в порядку, встановленому ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, розмір якого встановлюється законами про Державний бюджет на відповідні роки, оскільки іншого законодавцем не визначено.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, вирішуючи даний спір колегія суддів вважає, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених ст., ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Відповідно до ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст.54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії встановлюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Отже, мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

При визначенні періоду перерахунку та виплати пенсії, суд враховує те, що позивачу інвалідність, яка повязана з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, встановлена безстроково, призначення та виплата пенсії носить безстроковий характер, за заявою пенсіонера вид пенсії може змінюватися, а тому визначення кінцевого періоду перерахунку та виплати пенсії є недоцільним.

Таким чином, підлягають задоволенню позовні вимоги позивача щодо перерахування та виплати йому пенсії відповідно до вимог ст.50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»як інваліду ІІІ групи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, встановленої законодавством на відповідний період згідно ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з моменту призначення йому пенсії, тобто з 27 вересня 2010 року.

На підставі ч.2 ст.19, ч.1 ст.46, ст.152 Конституції України, ст.48, ст.49, 50, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ч.1, 3 ст.28, ст. 46 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", керуючись ст. ст. 94, 160-163, 183-2, 256 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді щодо відмови ОСОБА_1 перерахувати та виплатити пенсії, передбаченої ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 27.09.2010року - неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді провести нарахування, перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної пенсії в розмірі шести мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з 27 вересня 2010 року з врахуванням вже проведених виплат.

Постанова підлягає негайному виконанню у розмірі суми місячного платежу.

Постанову може бути оскаржено до апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Кіровограда протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда

ОСОБА_2