Справа № 724/444/15-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 724/444/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Телешман О.В.

Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.

04 червня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Хотинському районі Чернівецької області на постанову Кельменецького районного суду Чернівецької області від 27 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Хотинському районі Чернівецької області про визнання протиправним та скасування розпорядження та призначення довічного грошового утримання,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Хотинському районі Чернівецької області про визнання протиправним та скасування розпорядження та призначення довічного грошового утримання.

Постановою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 27 квітня 2015 року позов задоволено: розпорядження №163728 від 3 лютого 2015 року управління Пенсійного фонду України в Хотинському районі Чернівецької області про призначення позивачу довічного грошового утримання визнано протиправним та скасовано, а також зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Хотинському районі Чернівецької області призначити ОСОБА_2 довічне грошове утримання в розмірі 70% (сімдесят відсотків) від грошового утримання судді - 18270 гривень, починаючи з 1 січня 2015 року.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час та дату слухання справи повідомленні належним чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 197 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 з 26 січня 1993 року по 25 грудня 2014 року працював суддею Хотинського районного суду Чернівецької області. У 2013 році позивач подав заяву про звільнення з посади судді в зв'язку з досягненням ним 3 січня 2014 року шістдесяти п'яти років, однак був звільнений постановою Верховної Ради України лише 25 грудня 2014 року, тобто майже через рік після досягненням ним шістдесяти п'яти років.

17 січня 2015 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Хотинському районі із заявою про призначення довічного грошового утримання.

Відповідно до розпорядження № 163728 від 16 лютого 2015 року управління Пенсійного фонду України в Хотинському районі Чернівецької області позивачу було призначено довічне грошове утримання в розмірі 60% від заробітної плати - 8526 гривень, що становить 5115 гривень 60 копійок.

Позивач, вважаючи таке рішення управління Пенсійного фонду України в Хотинському районі Чернівецької області неправомірним, звернувся за захистом своїх прав до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що розмір довічного грошового утримання судді у відставці повинен бути призначений у розмірі 70% від грошового утримання судді.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно зі статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у частині першій статті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), надання їм у майбутньому статусу судді у відставці, право якого на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня. Умови і порядок виплати цього утримання встановлюються Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Так, згідно частини 1 статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 № 2453-VІ (далі - № 2453-VІ), судді, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу" або, за його вибором, щомісячне довічне грошове утримання.

Відповідно до частини 3 статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції, чинній на момент виникнення права у позивача на призначення щомісячного довічного грошового утримання) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 70 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

Згідно з частиною 2 статті 129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Частиною 5 вказаного закону встановлено, що суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи до 5 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

З матеріалів справи встановлено, що загальний стаж роботи позивача складає 46 років 11 місяців та 27 дні, з них на посаді судді 21 рік 11 місяців 6 днів. Згідно довідки №3 від 14.01.2015 року видану ОСОБА_2, його заробітна плата, яка враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання станом на 31.12.2014 року склала 18 270 грн., в тому числі: оклад 12180 грн. та надбавка за вислугу років 6090 грн.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 року № 8 "Про незалежність судової влади", роз'яснено, що гарантії незалежності і недоторканості суддів як носіїв судової влади та самостійності судів як судових органів визначено Конституцією та законами України. Такими гарантіями, зокрема, є: здійснення правосуддя виключно судами; особливий порядок призначення, обрання, притягнення до відповідальності та звільнення суддів; особливий порядок фінансування та організаційного забезпечення судів; належне матеріальне та соціальне забезпечення суддів. Тобто, належне матеріальне забезпечення суддів, в тому числі суддів у відставці, є однією із гарантій незалежності і недоторканості суддів.

Відповідно п. 2.2 Рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2013 від 03.06.13 р. у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абзацу другого пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці), визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Наведене відповідає положенням Європейської хартії про закон "Про статус суддів" від 10.07.1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Колегія суддів під час розгляду справи керується постановою Верховного Суду України від 10 лютого 2015 року у справі № 21-630а14 та зазначає, що зміст та обсяг досягнутих соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини по пенсійному забезпеченню виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на виплату довічного грошового утримання у розмірі 70% від суддівської винагороди згідно довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області №3 від 14.01.2015.

Разом з тим, колегія суддів апеляційної інстанції враховує, що в резолютивній частині постанови Кельменецького районного суду Чернівецької області від 27 квітня 2015 року міститься описка, а саме невірно зазначена дата оскаржуваного розпорядження № 163728.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України суд, що постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою особи, що брала участь у справі, чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Отже, доводи апеляційної скарги та апелянта спростовуються висновками суду першої інстанції, матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства, через що рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Хотинському районі Чернівецької області залишити без задоволення, а постанову Кельменецького районного суду Чернівецької області від 27 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Мельник-Томенко Ж. М.

Судді Ватаманюк Р.В.

Сторчак В. Ю.