Справа № П/811/2544/14
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 травня 2015 рокусправа № П/811/2544/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - не з'явився

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Світловодської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2014 року

у справі № П/811/2544/14

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Світловодської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Світловодської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.06.2014 № 3 про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 66191,25 грн.? в тому числі 51457 грн. основного платежу та 14734,25 грн. за штрафними санкціями.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в акті перевірки невірно визначено період, в якому виникло перевищення законодавчо встановленого обсягу оподатковуваних операцій, а факт такого перевищення є недоведеним. Також, позивач вказує, що збільшення податкового зобов'язання з податку на додану вартість не відповідає методиці нарахування цього податку, а складання акту перевірки здійснено з порушенням вимог Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 №984, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.01.11 за №34/18772.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2014 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 19.06.2014 №3.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність, просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач зазначає, що 28.12.2012 позивачем досягнуто обсяг оподатковуваних операцій, що сукупно перевищує 300 000,00 грн. (фактично 319561,42 грн.), а відтак позивач повинен подати до 10.01.2013 заяву про реєстрацію платником податку на додану вартість та надіслати першу податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2013 року з терміном подання до 20.03.2013. Остаточним розрахунком суми податку на доходи фізичних осіб з підприємницької діяльності, що підлягає сплаті до бюджету, визначено позивачу до сплати податок на загальну суму 788 грн., який не сплачений позивачем, що є порушенням приписів чинного законодавства.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець з 01.04.08 виконавчим комітетом Світловодської міської ради, перебуває на податковому обліку в Світловодській ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області. Займаючись господарською діяльності у сфері оптової торгівлі хімічними продуктами, ФОП ОСОБА_1 у І кварталі 2011 року перебував на спрощеній системі оподаткування, в період з 01.04.11 по 31.12.13 здійснював підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування.

Відповідачем - Світловодською об'єднаною Державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.11 по 31.12.13, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.11 по 31.12.13, виконання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.11 по 31.12.13, за результатами якої складено акт №218/17-01-НОМЕР_1 від 27.05.14 (т.1 а.с.6-39).

Перевіркою встановлено порушення позивачем:

п.181.1 ст.181, п.183.1, п.183.2 ст.183, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України, в результаті чого визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість за перевіряємий період на загальну суму 51457 грн., у т.ч.: за лютий 2013 року - 1360 грн., за березень 2013 року - 24569 грн., за квітень 2013 року - 1149 грн., за травень 2013 року - 1238 грн., за червень 2013 року - 15368 грн., за липень 2013 року - 992 грн., за серпень 2013 року - 1351 грн., за вересень 2013 року - 1624 грн., за жовтень 2013 року - 1801 грн., за листопад 2013 року - 857 грн., за грудень 2013 року - 1148 грн.;

пп.49.18.1 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України - не подано податкової декларації з податку на додану вартість за період з лютого по грудень 2013 року.

До такого висновку відповідач дійшов з огляду на те, що згідно з наданими на перевірку товарними накладними на реалізацію позивачем 28.12.2012 досягнуто обсяг оподатковуваних операцій, що сукупно перевищує 300 000 грн. (фактично - 319 561, 42 грн.), тому позивач повинен був подати до 10.01.2013 заяву про реєстрацію платником податку на додану вартість та надіслати до податкового органу першу податкову декларацію з ПДВ за лютий 2013 року по терміну подання до 20.03.13.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 19.06.2014, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 66191,25 грн., в тому числі за основним платежем - 51457 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 14734,25 грн.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про помилковість висновків податкового органу.

Відповідно до п.180.1 ст.180 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платником податку на додану вартість є:

1) будь-яка особа, що провадить господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу;

2) будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку.

Відповідно до п.181.1 ст.181 Податкового кодексу України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Отже, критерієм для реєстрації платником податку на додану вартість з огляду на перехід особи на загальну систему оподаткування є загальна сума отриманого доходу протягом останніх 12 місяців.

Згідно з п.183.1 ст.183 Податкового кодексу України будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації чи прийняла рішення про добровільну реєстрацію як платника податку, подає до органу державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.

У разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до органу державної податкової служби не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу (п.183.2 ст.183 ПК України).

У разі добровільної реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до органу державної податкової служби не пізніше ніж за 20 календарних днів до початку податкового періоду, з якого такі особи вважатимуться платниками податку та матимуть право на податковий кредит і виписку податкових накладних (п. 183.3 ст.183 Податкового кодексу України).

Відповідно до приписів п.183.4 ст.183 Податкового кодексу України у разі переходу осіб із спрощеної системи оподаткування, що не передбачає сплати податку, на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, у випадках, визначених главою 1 розділу XIV цього Кодексу, за умови, що такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, реєстраційна заява подається не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом. Якщо такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 182.1 статті 182 цього Кодексу, реєстраційна заява подається у строк, визначений пунктом 183.3 цієї статті.

Будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до органу державної податкової служби реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування (п. 183.10 ст.183 Податкового кодексу України).

Згідно з п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до декларації про отримані доходи і майновий стан за 2012 рік, поданої позивачем до податкового органу, його загальний оподатковуваний дохід від провадження господарської діяльності (виручка у грошовій та негрошовій формі) за вказаний період склав 224130 грн. (т.2 а.с. 164 - 167).

При цьому відповідачем в ході перевірки порушень щодо формування складу загального оподатковуваного доходу позивача не встановлено.

Наявними в матеріалах справи доказами: накладними про поставку товарів, виписками про рух коштів по банківському рахунку за 2012 рік підтверджується загальний оподатковуваний дохід позивача від провадження господарської діяльності (виручка у грошовій та негрошовій формі) у 2012 році - 224130,00 грн. Вказаний факт відповідачем не спростований.

Отже позивач на вказану відповідачем дату 28.12.2012 не досяг граничного обсягу оподатковуваних операцій, передбаченого п.181.1 ст.181 ПК України, тому не підлягав обов'язковій реєстрації платником податку на додану вартість.

За твердженням відповідача встановлений станом на 28.12.2012 обсяг оподатковуваних операцій позивача в сумі 319561,42 грн. визначений з урахуванням виручки позивача за 2012 рік у розмірі 224130 грн. та суми 95431 грн. дебіторської заборгованості, яка рахувалася станом на 01.01.2013 і була погашена у січні 2013 року.

Проте вказаний факт позивачем заперечується, наявними в матеріалах справи доказами не підтверджується.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, ні в акті перевірки №218/17-01-НОМЕР_1 від 27.05.14, ні в ході розгляду справи відповідачем документально не доведені факти порушення позивачем податкового законодавства, не надано достовірних доказів, що позивачем протягом останніх 12 календарних місяців, що передували 28.12.2012, фактично здійснено операцій з постачання товарів/послуг, сума яких сукупно перевищила 300 000 грн., що б зумовлювало обов'язок позивача зареєструватися платником податку на додану вартість з січня 2013 року.

Крім того, суд першої інстанції вірно встановив, що зазначивши в акті перевірки №218/17-01-НОМЕР_1 від 27.05.2014 про заниження позивачем податкових зобов'язань з ПДВ за лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2013 року у відповідних сумах, податковий орган не вказав про встановлені ним у ході перевірки обсяги оподатковуваних операцій за ці податкові періоди, як базу оподаткування, з якої ним обраховано суми заниженого податкового зобов'язання з ПДВ. На вимогу суду такі розрахунки відповідачем також не надані.

З огляду на той факт, що станом на 28.12.2012 обсяг операцій позивача з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню, становив суму 224130,00 грн., що не перевищує законодавчо встановленого розміру 300 000,00 грн., передбаченого п.181.1 ст.181 Податкового кодексу України, позивач не зобов'язаний був реєструватись платником податку на додану вартість та подавати податкові декларації з податку на додану вартість, починаючи з лютого 2013 року.

Наведене вище свідчить про незаконність визначення позивачу грошових зобов'язань з податку на додану вартість у розмірі 51457 грн. - основного платежу за податковим повідомленням - рішенням № від 19.06.2014, відповідно, є безпідставним застосування до позивача штрафних санкцій цим же податковим повідомленням-рішенням в розмірі 12864,25 грн.

Стосовно штрафних санкцій, застосованих до позивача на підставі п.120.1 ст.120 ПК України за неподання податкової звітності з податку на додану вартість за період лютий - грудень 2013 року у розмірі 1870 грн. (170 грн. x 11 місяців), колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції.

Пунктом 120.1 статті 120 ПК України встановлена відповідальність за неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Відповідно до пунктів 49.1, 49.2 статті 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Оскільки в даному випадку позивач упродовж лютого - грудня 2013 року не був зареєстрований платником податку на додану вартість, такий обов'язок позивача з матеріалів справи не вбачається, позивач не зобов'язаний був подавати податкові декларації з податку на додану вартість, тому та не повинен нести відповідальність за їх неподання. Відтак, штраф у розмірі 1870 грн. на підставі п.120.1 ст.120 ПК України застосований до позивача помилково.

Щодо тверджень відповідача про несплату позивачем до бюджету податку на доходи фізичних осіб з підприємницької діяльності у розмірі 788 грн. колегія суддів зазначає, що вказане порушення не є предметом заявленого позову та не входить до меж перегляду судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції.

З огляду на вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи дослідив обставини, які мають значення для справи, дав їм правильну юридичну оцінку, застосував до правовідносин, як виникли між сторонами по справі норми права, які регулюють саме ці правовідносини, прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Передбачені ст.202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Світловодської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2014 року у справі № П/811/2544/14 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко