Справа № 813/612/14
Суддя: Кобилянський М.Г.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 року м. Київ К/800/57307/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого-судді: Кобилянського М.Г.,

суддів: Амєліна С.Є., Білуги С.В.,

секретар судового засідання: Борілло Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міндоходів у Львівській області про зобов'язання змінити формулювання причини звільнення

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив зобов'язати Головне управління Міндоходів у Львівській області змінити формулювання підстави його звільнення у наказі №24-о від 30 січня 2012 року з підпункту «г» пункту 64 (через скорочення штату) на підпункт «б» пункту 65 (у зв'язку з хворобою) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року №114 (далі - Положення), зобов'язати відповідача вказати причиною звільнення позивача підпункт «б» пункту 65 Положення.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій і постановити нове - про задоволення позову. Зазначає, що апеляційний суд вдався до оцінки акту медичного огляду, якого в матеріалах справи немає. Крім того, суди першої та апеляційної інстанцій не залучили до участі у справі Центральну військово-лікарську комісію Міністерства внутрішніх справ України, не витребували від неї документів, не заслухали пояснень її представників, хоча висновки судів безпосередньо стосуються вказаної комісії.

Перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин у справі, у межах, визначених статтею 220 КАС України, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи по суті встановлено наступне.

ОСОБА_1, лейтенант податкової міліції, працював оперуповноваженим відділу фізичного захисту управління фізичного захисту та охорони управління податкової міліції Державної податкової адміністрації України у Львівській області, правонаступником якої є Головне управління Міндоходів у Львівській області.

Наказом Державної податкової адміністрації України у Львівській області від 30 січня 2012 року №24-о позивача звільнено із зазначеної посади у запас Збройних Сил України за пунктом 64 підпунктом «г» (через скорочення штатів) Положення на підставі його рапорту від 27 січня 2012 року, в якому зазначено: «Прошу звільнити мене з податкової міліції через скорочення штатів 30 січня 2012 року. Одночасно прошу надати скерування для проходження військово-лікарської комісії».

30 січня 2012 року позивачу було видано направлення на медичний огляд, що було отримано військово-лікарською комісією Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області 21 лютого 2012 року.

Відповідно свідоцтва про хворобу від 03 березня 2012 року №42, виданого військово-лікарською комісією Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, ОСОБА_1 має захворювання, пов'язане із проходженням служби в органах внутрішніх справ (пункт 15), та є непридатним до військової служби зі зняттям з військового обліку (пункт 16).

У задоволенні заяви позивача від 30 травня 2013 року про внесення змін щодо формулювання підстави звільнення в наказі Державної податкової адміністрації України у Львівській області від 30 січня 2012 року №24-о з підпункту «г» пункту 64 на підпункт «б» пункту 65 Положення Головне управління Міндоходів у Львівській області листом від 12 червня 2013 року №К-47/07-6/9 відмовило в зв'язку з тим, що свідоцтво про хворобу не затверджено Центральною військово-лікарською комісією Міністерства внутрішніх справ України, через відсутність відомостей про звільнення в медичній документації військово-лікарської комісії.

Центральна військово-лікарська комісія Міністерства внутрішніх справ України в листі від 22 жовтня 2013 року №55/2-К-61 на звернення ОСОБА_1 від 15 жовтня 2013 року зазначила, що оскільки медичний огляд позивач проходив як співробітник податкової міліції та в акті медичного огляду військово-лікарської комісії №42-2012р. відсутні відомості щодо наказу про його звільнення, тому підстав для затвердження свідоцтва про хворобу від 03 березня 2012 року №42 немає.

Листом Міністерства доходів і зборів України від 04 грудня 2013 року №6309/К/99-99-04-02-01-14 на звернення позивача від 02 листопада 2013 року повідомлено, що оскільки свідоцтво про хворобу не затверджене Центральною військово-лікарською комісією Міністерства внутрішніх справ України, тому законних підстав для внесення змін до наказу Державної податкової адміністрації України у Львівській області від 30 січня 2012 року №24-о немає.

Відповідно до пункту 1.2 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 6 лютого 2001 року № 85 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2001 року за № 164/5355; далі - Положення), військово-лікарська комісія - це спеціальні органи в складі лікарів-спеціалістів, які створюються в системі Міністерства внутрішніх справ з метою проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду кандидатів на службу, осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і членів їх сімей, військовослужбовців внутрішніх військ МВС України (далі - військовослужбовці), осіб цивільної молоді, які бажають вступити до навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ, Міністерства оборони України (далі - кандидати до вступу на навчання), курсантів і слухачів навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і колишніх військовослужбовців.

Пунктом 1.3 Положення передбачено, що основним завданням військово-лікарської комісії є, зокрема, визначення за станом здоров'я, фізичного розвитку, а для окремих видів службової діяльності за індивідуальними психофізіологічними особливостями, придатності до служби в органах внутрішніх справ (підпункт 1.3.1); Визначення причинного зв'язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв у осіб рядового й начальницького складу ОВС, що проходять службу, при їх звільненні та осіб рядового і начальницького складу, що звільнилися зі служби (підпункт 1.3.5).

Згідно з пунктом 1.4 Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 6 лютого 2001 року № 85 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2001 року за № 164/5355; далі - Положення), направлення на медичний огляд за формою (додаток 7) здійснюють відповідні підрозділи по роботі з особовим складом органів внутрішніх справ, командири і начальники штабів частин внутрішніх військ МВС України.

У направленні на медичний огляд повинні бути чітко вказані мета і питання, які підлягають розгляду на ВЛК, а саме: огляд кандидата на службу, огляд при переміщенні по службі, при призначенні на посаду осіб, які закінчили навчальні заклади МВС, при висуненні на керівну посаду - передбачувану посаду, графа Розкладу хвороб, згідно з якою слід здійснювати медичний огляд; на осіб, що звільняються від служби - вислуга років і причина звільнення, час служби у Збройних Силах, СБУ, внутрішніх військах інших військових формуваннях, утворених відповідно до законодавства колишнього СРСР та України (далі - Збройні Сили), в органах внутрішніх справ, у тому числі в діючій армії; на осіб, які приймаються на службу після звільнення з лав Збройних Сил, а також колишніх осіб рядового й начальницького складу ОВС - коли і з якої причини звільнений у запас, дані про проходження ВЛК у минулому; на осіб, які вступають до навчальних закладів МВС - назва закладу освіти і факультету.

Пунктом 1.81 Порядку передбачено, що постанова ВЛК про причинний зв'язок захворювання, поранення (травми, контузії, каліцтва) із захистом Батьківщини, проходженням служби в органах внутрішніх справ (проходженням військової служби), виконанням службових обов'язків (виконанням обов'язків військової служби) разом з іншими постановами записуються в акт медичного огляду (додаток 9), свідоцтво про хворобу (додаток 12) чи довідку (додаток 11), книгу протоколів засідань ВЛК (додаток 14) і картку амбулаторного хворого (медичну книжку) особи (додаток 9), яка проходить медичний огляд, з обов'язковим посиланням на документ, що підтверджує обставини отримання поранення (травми, контузії, каліцтва).

Відповідно до пункту 1.117.1 Порядку на осіб рядового й начальницького складу, визнаних непридатними до військової служби зі зняттям з військового обліку, складається свідоцтво про хворобу.

Згідно з пунктом 2.14 Положення якщо постанови про придатність до служби колишніх осіб вищого, старшого чи середнього начальницького складу органів внутрішніх справ і осіб офіцерського складу запасу (у відставці) на період звільнення їх з органів внутрішніх справ і внутрішніх військ МВС призводять до зміни формулювання наказу про звільнення, то вони підлягають затвердженню вищої за статусом штатною ВЛК. Остаточні постанови в цих випадках виносяться Центральною військово-лікарською комісією МВС.

Пунктом 2.23 Положення вищим органом військово-лікарської експертизи в системі Міністерства внутрішніх справ України є Центральна військово-лікарська комісія Міністерства внутрішніх справ України, якій з питань військово-лікарської експертизи підпорядковуються всі органи військово-лікарської експертизи системи Міністерства внутрішніх справ України.

Враховуючи викладене, постанова військово-лікарською комісією Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про непридатність позивача до військової служби зі зняттям з військового обліку, що викладена в пункті 16 свідоцтва про хворобу від 03 березня 2012 року №42, підлягає затвердженню Центральною військово-лікарською комісією Міністерства внутрішніх справ України.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, з службової характеристики від 09 лютого 2012 року, виданої для подання до військово-лікарської комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, направлення на медичний огляд та витягу з журналу обліку скерувань на військово-лікарську комісію управління податкової міліції Державної податкової адміністрації у Львівській області вбачається, що ОСОБА_1 скеровано на медичний огляд у зв'язку із звільненням з податкової міліції як колишнього працівника податкової міліції. Тобто відповідачем належно виконані покладені на нього обов'язки щодо направлення позивача на медичний огляд.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 неправильно обрано спосіб захисту порушеного права, оскільки реалізація його права залежить від реалізації своїх повноважень Центральною військово-лікарською комісією Міністерства внутрішніх справ України, яка в свою чергу не затвердила свідоцтво про хворобу від 03 березня 2012 року №42. За таких обставин відмова відповідача змінити підставу звільнення позивача є законною.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167 ч. 2, 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ Кобилянський М.Г.

СУДДІ Амєлін С.Є.

Білуга С.В.