Справа № 308/6877/15-а
Суддя: Світлик О. М.
Дата ухвалення: 2015-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/6877/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2015 м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Світлик О.М.

при секретарі судового засідання Копчі Є.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1 прикордонного загону ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сабай

перекладача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сабай, ІНФОРМАЦІЯ_1, про примусове видворення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся в суд з адміністративним позовом до громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сабат про примусове видворення, посилаючись на те, що 20 травня 2015 року на підставі статті 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб відповідач був переданий на територію України у встановленому угодою порядку за незаконний перетин Державного кордону України в Словацьку Республіку в складі групи осіб на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Великий Березний».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ч. 3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», згідно з якими іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного законодавства про реадмісію, що не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню. Стверджу, що оскільки відповідач перебуває на території України незаконно, документів, коштів для виїзду з території України не має, працевлаштуватись на території України не має змоги, родичів на території України не має, під час опитування пояснив, що має намір у будь-якому випадку потрапити в країни західної Європи з метою працевлаштування для забезпечення свого проживання, бажання повернутися до країни походження не має, що підтверджується його незаконними діями, відповідно є підстави для його примусового видворення.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 прикордонного загону ОСОБА_2 позов підтримав та просив суд його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач громадянин ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сабай позов не визнав та заперечив проти його задоволення. Пояснив, що перебуває в Україні близько місяця, із заявою про надання йому статусу біженця у встановленому порядку не звертався; зауважив, що у ОСОБА_3 на сьогоднішній день є заворушення, а на його батька та братів здійснено напад, відтак його життю загрожує небезпека, повертатися до рідної країни не бажає, тому просить суд не повертати його до країни проживання.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.05.2015 року громадянин ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сабай був затриманий на відстані 1000 м від державного кордону та в ході прикордонно-представницької зустрічі переданий 20.05.2015 року, який у складі групи осіб незаконно перетинав державний кордон з України в Словацьку Республіку, чим порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне затримання від 20.05.2015 року та актом про приймання-передавання особи від 20.05.2015 року.

09.06.2015 року начальником ОСОБА_1 прикордонного загону підполковником ОСОБА_6 подано адміністративний позов до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області про примусове видворення громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сабай, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Порядок примусового видворення іноземців та осіб без громадянства врегульований Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22092011 року № 3773-VI, згідно з ч. 1 ст. 30 якого центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Під час вирішення питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства суд враховує, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн:

де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань;

де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;

де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя;

де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач є уродженцем ОСОБА_3, не бажає повертатися у країну, де його життю і здоровю загрожує небезпека внаслідок військових заворушень, можливо звернеться з заявою до органів міграційної служби про надання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту.

Інформація про країну походження належить до загальновідомої інформації, відтак в силу ч. 2 ст. 72 КАС України обставини, визнані судом загальновідомими, не потрібно доказувати.

Так, у Рекомендаціях УВКБ ООН щодо питання міжнародного захисту відносно осіб, які залишають Сирійську Арабську Республіку (Редакція II) від 22.10.2013 року зазначено, що після випуску УВКБ ООН в грудні 2012 року документу «Аспекти захисту» військовий конфлікт в ОСОБА_3 продовжував загострюватися, в результаті чого розпочалася масштабна гуманітарна криза, яка визвала проблеми в плані захисту. Зріст гуманітарних потреб населення особливо примітний в провінціях Алеппо, ОСОБА_7, Идлиб, Дейр-эз-Зор, Хама, Деръа, Ракка, Латакия и Дамаск. З січня 2013 року гуманітарні потреби в Алеппо стали втричі більше, а в провінціях Риф, ОСОБА_7 і Дейр-эз-Зор стали вдвічі більшими.

Також в Рекомендаціях УВКБ ООН від 22.10.2013 року зазначено, що конфлікт характеризується неувагою до захисту цивільного населення, оскільки сторони конфлікту постійно переступають норми міжнародного гуманітарного права та скоюють інші серйозні порушення прав людини та посягання на них, у тому числі, але не тільки: свавільні арешти, катування та інші форми жорсткого погодження, насильницькі зникнення, викрадення, сумарні та позасудові страти, примусові переміщення та застосування тяжкої або забороненої зброї проти цивільного населення.

Відповідно до розяснень, що містяться в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженців та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення та примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, повезених із перебуванням іноземців та особи без громадянства в Україні» № 1 від 25.06.2009 р. примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового та тимчасового захисту».

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового та тимчасового захисту» біженець чи особа, яка потребує додаткового захисту або якій надано тимчасовий захист, не може бути вислана або примусово повернута до країни, де їх життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, а також з інших причин, що визнаються міжнародними договорами чи міжнародними організаціями, учасниками яких є Україна, як такі, що не можуть бути повернуті до країн походження.

Оскільки, на момент розгляду справи залишається не вирішеним питання чи звертатиметься відповідач з заявою про надання йому статуту біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, на відповідача поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», до набрання рішенням законної сили.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що підстав для задоволення адміністративного позову немає.

Керуючись ст.ст. 11, 70, 71, 86, 106-163, 183-5 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сабай, ІНФОРМАЦІЯ_1, про примусове видворення - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Львівського апеляційного адміністративного суду

Суддя О.М. Світлик