Справа № 2а-1835/11,6а/303/5/15
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2015-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 р. Справа № 876/3583/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шинкар Т.І.,

суддів Ільчишин Н.В., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 04 березня 2015 року у справі №2а-1835/11 за поданням старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Закарпатській області Білинець В.О. про зміну способу і порядку виконання рішення суду від 05.09.2011р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення ВК Мукачівської міської ради Закарпатської області про стягнення суми не виплаченої допомоги,-

В С Т А Н О В И В:

11.02.2015р. Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області (далі - ВПВР) звернувся в суд з поданням щодо зміни способу виконання виконавчого листа №2а-1835/11, виданого Мукачівським міськрайонним судом 02.10.2013р. у зв'язку з тим, що стягувачу по виконавчому провадженню проведено нарахування разової грошової допомоги до 05 травня за 2011 рік, однак така не виплачена у зв'язку з відсутністю бюджетного фінансування.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 04.03.2015р. у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ВПВР подав апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 04.03.2015р. та винести нову, якою задовольнити подання. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що зважаючи на невиконання боржником судового рішення щодо виплати стягувачу нарахованої разової грошової допомоги до 05 травня за 2011 рік, через відсутність відповідного бюджетного фінансування на подібного роду видатки, керуючись ст.263 КАС України, надіслано подання про зміну способу та порядку виконання судового рішення із зобов'язання на стягнення з відповідача відповідних сум. Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти вжиття адміністративним судом нових заходів для реалізації рішення, які повинні забезпечити виконання конкретного судового рішення. У цій категорії справ зміна способу і порядку виконання рішення можлива шляхом зміни зобов'язання здійснити виплати на стягнення цих виплат. Тому є всі підстави для задоволення заяви.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, хоча належним чином повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Мукачівського міськрайонного суду від 05.09.2011р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2013р., задоволено частково позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області про стягнення суми не виплаченої щорічної одноразової допомоги до 5-го травня в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, як учаснику бойових дій, за 2011 рік: визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Мукачівської міської ради щодо нарахування ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2011 рік в неповному об`ємі; зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Мукачівської міської ради провести нарахування та виплату ОСОБА_1 суми щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2011 рік, у відповідності до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з врахуванням раніше проведених виплат (а.с.13-14, 29-32).

02.10.2013р. Мукачівським міськрайонним судом виданий виконавчий лист №2-а-1835/11, 2-а/707/4692/11 (а.с.44).

19.05.2014р. старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Закарпатській області Ярош С.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку направлено Управлінню праці та соціального захисту населення виконкому Мукачівської міської ради на виконання (а.с.41-42).

У відповідь на постанову про відкриття виконавчого провадження Управлінням праці та соціального захисту населення виконкому Мукачівської міської ради листом від 24.12.2014р. №3856/01-17 повідомлено, що стягувачу по виконавчому провадженню проведено нарахування разової грошової допомоги до 05 травня за 2011 рік у відповідності до Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» з урахуванням проведених виплат, однак не виплачено у зв'язку з відсутністю бюджетного фінансування на ці видатки, що унеможливлює виконання рішення суду в цілому (а.с.38).

Вказане стало підставою для звернення старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Закарпатській області до суду із поданням в порядку ст.263 КАС України.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з того, що із заявленої вимоги випливає, що фактично не просять змінити спосіб та порядок виконання рішення, а просять змінити зміст рішення.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Згідно вимог ст. 263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для застосування цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для зміни способу чи порядку виконання судового рішення такою обставиною може бути неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

При цьому як зміну способу і порядку виконання рішення слід розуміти вжиття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановлені раніше порядок і спосіб. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Мукачівського міськрайонного суду від 05.09.2011р. зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Мукачівської міської ради провести нарахування та виплату ОСОБА_1 суми щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2011 рік, у відповідності до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з врахуванням раніше проведених виплат.

Аналіз резолютивної частини вказаної постанови дозволяє колегії суддів зробити висновок про те, що позовні вимоги про зобов'язання відповідача вчинити дії по виплаті спірних сум є нічим іншим як обраним позивачем видом захисту порушених прав.

Даючи оцінку поданню старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Закарпатській області колегія суддів приходить до переконання, що останній просив змінити не спосіб виконання постанови суду, а фактично резолютивну частину судового рішення, прийнятого по суті позовних вимог, та вирішити позовну вимогу про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження адміністративного суду під час постановлення рішення у справі.

Слід зауважити, що в адміністративному судочинстві повноваження щодо зміни постанови суду в частині задоволення позовних вимог мають тільки адміністративні суди апеляційної та касаційної інстанцій (ст. 198, ст. 223 КАС України). Також колегія суддів наголошує, що «захист порушеного права у судовому рішенні» і «спосіб виконання судового рішення» не є тотожними поняттями.

З матеріалів справи вбачається, що виконання постанови суду першої інстанції неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України. Виконання постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов відповідного фінансування, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду першої інстанції.

Підсумовуючи вказане, колегія суддів приходить до висновку, що зміна на підставі статті 263 КАС України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 162 КАС України при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права. Отже, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов'язання органу праці та соціального захисту населення здійснити виплату із зобов'язання на стягнення такої виплати є незаконною.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України у рішеннях від 11 листопада 2014 року (справа № 21-394а14), від 17 лютого 2015 року (справа №21-622а14), від 14 квітня 2015 року (справа №21-78а15), від 13 січня 2015 року (справа № 21-604а14). В силу приписів ст.244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Так, у справі «Кечко проти України» Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань, підтверджених судом, однак дане твердження не може бути підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення.

З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у зазначеному рішенні, та положення ч.1 ст.58 Конституції України про незворотність дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи: реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань, судами не повинні прийматися до уваги.

Також колегія суддів вважає за необхідне вказати, що Вищий адміністративний суд у справі №К/800/598/14 за касаційною скаргою територіального управління Пенсійного Фонду України на рішення судів щодо вирішення питання про зміну способу виконання постанови суду в частині зобов'язання виплатити спірні суми на їх стягнення в Ухвалі від 12.02.2014р. зазначив, що вирішення питання про стягнення коштів як заборгованості невиплаченої пенсії, яка нарахована у разі виконання рішення адміністративного суду, відноситься до юрисдикції цивільних судів.

На підставі вказаного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо відсутності підстав для задоволення подання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про зміну способу виконання судового рішення, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 199, 200, 205, 206, 212, 254, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області залишити без задоволення, а ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 04 березня 2015 року у справі №2а-1835/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді Н.В. Ільчишин

М.А.Пліш