Справа № 22-а-27373/11
Суддя: Коцюрба О. П.
Дата ухвалення: 2011-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Категорія93Доповідач у 2 інстанції Коцюрба
УХВАЛА

Іменем України

14 листопада 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Сліпченка О.І., Коцюрби О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні апеляційного суду Київської області справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради про визнання дій неправомірними та зобовязання проведення доплати грошової допомоги на оздоровлення -

В С Т А Н О В И Л А :

В травні2010 року позивач звернувся до суду з позовом про виплату одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2009 рік, посилаючись на те, що вона перебуває на обліку у відповідача як потерпіла від наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалід 2 групи і відповідно до ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофимає право на щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Оскільки відповідачем такий розмір пенсії здійснюється у значно меншому розмірі, просила стягнути з відповідача недоплачену суму одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2009 рік. В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача недоплачену суму одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2009 рік.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2010 року позов задоволено.

Визнано неправомірною відмову УСЗН Білоцерківської міської ради Київської області щодо проведення перерахунку та виплаті ОСОБА_2 одноразової допомоги на оздоровлення за 2009 рік.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати незаконне, на його думку, рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в позові в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність та необєктивність рішення суду, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення Білоцерківським міськрайонним судом Київської області норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачка є постраждалою від аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та інвалідом 2-гої групи захворювання якої повязане з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" інвалідам 2-гої групи захворювання яких повязане з наслідками Чорнобильської катастрофи, виплачується щорічна допомога на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати, відповідно до частини 7 цієї статті, визначається на момент її виплати.

У 2008 році УСЗН виплачувало щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправними дій УПСЗН та стягнення на користь позивачки недоотриманої щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік , суд першої інстанції, виходив із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами та дійшов висновку, що при вирішенні даного спору підлягають застосуванню ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Закони України про Державний бюджет України на відповідні роки, якими визначався розмір мінімальної заробітної плати.

Відтак, задовольняючи позовні вимоги про стягнення недоотриманої щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік, суд першої інстанцій обґрунтовано виходив з того, що розмір виплаченої позивачці грошової допомоги не відповідає розміру, встановленому ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому невиплачена в цей період сума допомоги підлягає стягненню у судовому порядку.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанцій, всебічно і повно встановивши всі фактичні обставини справи, правильно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні відносини сторін, та не порушив норм процесуального права, а тому прийняте рішення, відповідно до частини першої ст. 224 КАС України підлягає залишенню в силі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: