Справа № 821/3799/13-а
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/3799/13-а

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Єщенка О.В.,

суддів - Димерлія О.О.

- Романішина В.Л.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 23.10.2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держземагентства у Херсонській області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до Головного управління Держземагентства у Херсонській області, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо надання неповної та недостовірної інформації, а також зобов'язати його надати наступну інформацію:

- відомості про наявність технічної документації із землеустрою в місцевому фонді щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1;

- відомості про наявність кадастрового номера НОМЕР_1, що присвоєний зазначеній земельній ділянці;

- відомості про наявність державного акту на право приватної власності на вказану земельну ділянку.

Також позивач просив стягнути на його користь з відповідача моральну шкоду в сумі 1 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що 15.08.2013р. позивач звернувся до Держземагентства України через Урядовий контактний центр з метою отримання вказаної вище інформації. Його звернення було спрямоване до Головного управління Держземагентства у Херсонській області, яке 20.09.2013р. за вих. №ГЛ-Д-165 надало відповідь про те, що за наявною інформацією відповідно до рішення Херсонської міської ради від 15.02.2000р. №60 було надано гр. ОСОБА_3, ОСОБА_4 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку площею 0,0472 га в АДРЕСА_1; технічна документація із землеустрою виготовлена, але не затверджена; технічна документація із землеустрою та державний акт на право приватної власності на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_2 відсутня, за даними національної кадастрової системи інформація про земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_2 відсутня.

Позивач вважав, що відповідач цією відповіддю надав неповну і недостовірну інформацію, оскільки рішенням Херсонської міської ради від 15.02.2000р. №60 розглянуто заяви громадян, затверджені проекти землеустрою та відведені у постійне користування земельні ділянки, в тому числі в АДРЕСА_1; земельній ділянці присвоєно кадастровий номер НОМЕР_1, про що свідчить довідка про присвоєння кадастрового номеру від 27.09.2006р. та витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно від 18.11.2009р. №24490965; за інформацією відповідача, в архіві управління Держземагентства у м. Херсоні відсутній архівний примірник державного акту на вказану земельну ділянку.

Посилаючись на те, що тим самим відповідач порушує право на отримання повної і достовірної інформації, позивач просив задовольнити позов.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 23.10.2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У зв'язку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із задоволенням позовних вимог.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення почтових відправлень та до канцелярії Одеського апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання Головного управління Держземагентства у Херсонській області про розгляд справи за їх відсутності, тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст.197 КАС України за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши вимоги апеляційної скарги та проаналізувавши норми чинного законодавства, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Предметом спору є дії Головного управління Держземагентства у Херсонській області щодо надання позивачу відповіді на звернення.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про інформацію», кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Вказаним законом не визначено порядку надання інформації за зверненнями громадян.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян о проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону України «Про звернення громадян» звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадин або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Відповідно до ст.ст. 15, 20 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що 15.08.2013р. позивач звернувся до Держземагентства України через Урядовий контактний центр з метою отримання наступної інформації:

- відомостей про наявність технічної документації із землеустрою в місцевому фонді щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1;

- відомостей про наявність кадастрового номера НОМЕР_1, що присвоєний зазначеній земельній ділянці;

- відомостей про наявність державного акту на право приватної власності на вказану земельну ділянку.

Звернення позивача було спрямоване до Головного управління Держземагентства у Херсонській області, яке 20.09.2013р. за вих. №ГЛ-Д-165 надало відповідь про те, що за наявною інформацією відповідно до рішення Херсонської міської ради від 15.02.2000р. №60 було надано гр. ОСОБА_3, ОСОБА_4 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку площею 0,0472 га в АДРЕСА_1; технічна документація із землеустрою виготовлена, але не затверджена; технічна документація із землеустрою та державний акт на право приватної власності на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_2 відсутня, за даними національної кадастрової системи інформація про земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_2 відсутня.

Отже, виходячи з вищезазначеного можна дійти висновку, що відповідачем не порушено норми Закону України «Про звернення громадян».

Разом з тим, відносини у сфері надання інформації, яка міститься у документації із землеустрою регулюються, зокрема, Законами України «Про землеустрій», «Про Державний земельний кадастр» та постановою Кабінету Міністрів України від 17 листопада 2004 р. №1553 «Про затвердження Положення про Державний фонд документації із землеустрою».

Відповідно до ст.ст. 32, 33 Закону України «Про землеустрій», Державний фонд документації із землеустрою формується на основі збору, обробки, обліку матеріалів, отриманих в результаті здійснення землеустрою.

Документація із землеустрою Державного фонду документації із землеустрою є державною власністю і не може передаватись у приватну власність.

Доступ до матеріалів Державного фонду документації із землеустрою, що становлять державну таємницю, здійснюється відповідно до закону.

Розробники документації із землеустрою зобов'язані безоплатно передавати копії матеріалів у Державний фонд документації із землеустрою. Використання цих матеріалів дозволяється лише з дотриманням вимог законодавства про авторські права.

Положення про Державний фонд документації із землеустрою, а також порядок надходження, обліку та зберігання матеріалів у ньому затверджує Кабінет Міністрів України.

Юридичні та фізичні особи мають право користуватися матеріалами Державного фонду документації із землеустрою з дотриманням вимог цього Закону, інших законів України і Положення про Державний фонд документації із землеустрою.

Надання відомостей, що містяться в документації із землеустрою, здійснюється в порядку, встановленому законодавством України.

Згідно із ст.ст. 1, 3, 5 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Державний земельний кадастр - це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами;

Державний земельний кадастр базується, зокрема, на таких основних принципах: обов'язковості внесення до Державного земельного кадастру відомостей про всі його об'єкти; об'єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі; внесення відомостей до Державного земельного кадастру виключно на підставі та відповідно до цього Закону; відкритості та доступності відомостей Державного земельного кадастру, законності їх одержання, поширення і зберігання; документування всіх відомостей Державного земельного кадастру.

Державний земельний кадастр є державною власністю.

Внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Забороняється вимагати для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом.

Об'єктами Державного земельного кадастру відповідно до ст. 10 названого Закону, є: землі в межах державного кордону України; землі в межах території адміністративно-територіальних одиниць; обмеження у використанні земель; земельна ділянка.

Статтею 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначені відомості про земельні ділянки, які містяться у Державному земельному кадастрі, в тому числі це відомості про: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив'язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; відомості про інші об'єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку.

Відповідно до ст.ст. 20, 21 вказаного Закону, відомості Державного земельного кадастру є офіційними. Внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру є обов'язковим.

Відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України; на підставі проектів землеустрою щодо впорядкування існуючих землеволодінь - у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками.

Окремо статтею 36 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено порядок оприлюднення відомостей Державного земельного кадастру, відповідно до якого на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, оприлюднюються відомості Державного земельного кадастру про: межі адміністративно-територіальних одиниць; кадастрові номери земельних ділянок; межі земельних ділянок; цільове призначення земельних ділянок; розподіл земель між власниками і користувачами (форма власності, вид речового права); обмеження у використанні земель та земельних ділянок; зведені дані кількісного та якісного обліку земель; нормативну грошову оцінку земель та земельних ділянок; земельні угіддя; частини земельної ділянки, на які поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; координати поворотних точок меж об'єктів кадастру; бонітування ґрунтів.

Зазначені відомості підлягають оприлюдненню на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, з моменту їх внесення до Державного земельного кадастру.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 листопада 2004 р. №1553 затверджено Положення про Державний фонд документації із землеустрою (далі - Положення).

Відповідно до п.п. 1, 3-5, 6 Положення, Державний фонд документації із землеустрою (далі - Державний фонд) формується на основі збирання, обробки, обліку матеріалів, отриманих у результаті проведення землеустрою незалежно від місця розташування земельних ділянок та форми власності на них, для використання їх органами державної влади та органами місцевого самоврядування, а також підприємствами, установами, організаціями і громадянами.

Державний фонд складається з: Головного фонду документації із землеустрою (далі - Головний фонд); регіональних фондів документації із землеустрою (далі - регіональні фонди) - Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя; місцевих фондів документації із землеустрою (далі - місцеві фонди) - адміністративних районів та міст обласного значення.

Згідно із п.п. 8, 9, 12, 13 цього Положення, для формування регіональних і місцевих фондів територіальні органи Держземагентства забезпечують:

організацію надходження документації із землеустрою, її облік та зберігання;

надання інформації щодо наявності документації із землеустрою для централізованого її обліку;

надання користувачам інформації, що міститься в документації із землеустрою.

Залежно від виду документації та рівня проведення землеустрою розробник цієї документації безоплатно передає копії матеріалів виконаних робіт до:

Головного фонду - із землеустрою, проведеного на загальнодержавному рівні;

регіонального фонду - із землеустрою, проведеного на регіональному рівні;

місцевого фонду - із землеустрою, проведеного на місцевому рівні.

Облік документації із землеустрою у місцевому фонді ведеться по адміністративних районах в розрізі населених пунктів та містах обласного значення.

Місцевий фонд один раз на півріччя надає регіональному фонду інформацію про наявність документації із землеустрою у місцевому фонді.

Облік документації із землеустрою у регіональному фонді ведеться по Автономній Республіці Крим, областях у розрізі адміністративних районів та по мм. Києву і Севастополю.

Для централізованого обліку регіональний фонд щороку надає Головному фонду інформацію про наявність документації із землеустрою у регіональному та місцевому фондах.

Облік документації із землеустрою у Головному фонді та централізований облік відомостей стосовно документів Державного фонду ведеться по Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києву та Севастополю.

Документи Головного фонду зберігаються у Держземагентстві, регіонального фонду - у Рескомземі Автономної Республіки Крим та обласних, Київському і Севастопольському міських головних управліннях земельних ресурсів Держземагентства, місцевого фонду - у районних (міських) відділах (управліннях) земельних ресурсів Держземагентства.

Враховуючи наведені вище правові норми та характер запитуваної позивачем інформації, вона повинна міститись у місцевому фонді, який створюється, формується і ведеться місцевим управлінням земельних ресурсів Держземагентства, в даному випадку - Управлінням Держземагентства у м. Херсоні; у розпорядженні відповідача є інформація про наявність документації із землеустрою у місцевому фонді, яка подається із установленою Положенням періодичністю місцевим фондом до регіонального.

З наданих позивачем доказів (заяв від 30.09.2009р., від 18.11.2009р., договорів купівлі-продажу житлового будинку від 30.11.2009р., від 21.01.2010р., від 14.12.2011р., витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.11.2009р. та від 15.12.2011р., витягів Державного реєстру правочинів від 30.11.2009р. та від 14.12.2011р., договору №1088 від 29.10.2009р. про виконання робіт по кадастровій зйомці земельної ділянки, відповідей ДП «Херсонгеоінформ» від 06.02.2013р. №75, від 25.01.2013р. №40, кадастрових планів земельної ділянки та ї абрисів, акту погодження зовнішніх меж, розписки від 18.04.2012р. про отримання пакету документів для приватизації земельної ділянки, акту позапланової перевірки Інспекції з питань захисту прав споживачів у Херсонській області №00000488 від 20.11.2012р.) неможливо встановити, чи приймались рішення про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою, чи затверджувалась така документація в установленому законодавством порядку та чи подавалась вона до територіального органу Держземагентства і чи вносились цим органом на її підставі відомості до Державного земельного кадастру на місцевому рівні.

Сам позивач стверджує, що він не отримував державного акту на право приватної власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 та не реєстрував таке своє право в установленому порядку.

Відповідь позивачу надавалась на підставі інформації, яка надана відповідачу Управлінням Держземагентства у м. Херсоні як територіальним органом Держземагентства, який створює, формує і веде місцевий фонд документації із землеустрою.

Відповідно до цієї інформації, на даний час відсутні відомості про технічну документацію із землеустрою та державний акт на право приватної власності на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_2, як відсутні у національній кадастровій системі і відомості про земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_2; земельна ділянка площею 0,0472 га в АДРЕСА_1 відведена у постійне користування громадянам ОСОБА_3, ОСОБА_4 відповідно до рішення Херсонської міської ради від 15.02.2000р. №60, технічна документація із землеустрою виготовлена, проте не затверджена.

Аналогічну інформацію надано відповідачем і на вимоги ухвали суду про витребування доказів від 08.10.2013р.

При цьому витребовані судом Поземельна книга на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 на паперовому носії та копії Книги записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі за 2009-2010 роки у частині, що стосується реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку, яка розташована у АДРЕСА_1, не надані у зв'язку із відсутністю поземельної книги та відповідних записів у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі.

Позивачем не надано суду доказів прийняття уповноваженими органами рішень про надання йому дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки та про затвердження цієї документації, що мало б підтверджувати його доводи про наявність затвердженої технічної документації, присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці та видачі державного акту на право приватної власності на землю як на підставу для визнання неповною і недостовірною інформації, наданої йому відповідачем.

З огляду на викладене апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, зазначених у рішенні суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апелянта.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195,197,198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 23.10.2013 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 5 статті 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя О.В.Єщенко

суддя О.О.Димерлій

суддя В.Л.Романішин