Справа № К/9991/38458/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" травня 2015 р. м. Київ К/9991/38458/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Іваненко Я.Л.,

Кобилянського М.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Приморського районного суду міста Одеси від 26 жовтня 2010 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2011 року в справі за його позовом до Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України про стягнення одноразової грошової допомоги,

в с т а н о в и л а :

У січні 2010 року ОСОБА_4 звернувся в суд з адміністративним позовом, в якому зазначав, що з 17 квітня 2007 року був виключений зі списків особового складу Південного оперативного управління у зв'язку зі звільненням за станом здоров'я та у червні 2007 року йому встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби. Протягом 2007 року неодноразово звертався з проханнями оформити необхідні документи для нарахування одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та відповідно до рішення Державної прикордонної служби України від 27 червня 2008 року № 130 йому було виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 36-місячного грошового забезпечення в сумі 33 696 грн.

Посилаючись на те, що розмір одноразової грошової допомоги повинен становити 91 174,32 грн., просив визнати дії відповідача щодо відмови у виплаті грошової допомоги у повному обсязі неправомірною та стягнути невиплачену її частину 57 478,32 грн.

Також просив поновити строк звернення до суду.

Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 26 жовтня 2010 року позов задоволено: поновлено строк звернення до суду; визнано незаконними дії щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги в повному обсязі відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; стягнуто невиплачену частину одноразової грошової допомоги в сумі 57 478,32 грн.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2011 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, позивач ставить питання про скасування рішення апеляційного суду та зміну рішення суду першої інстанції: стягнення невиплаченої частини одноразової грошової допомоги в сумі 87 869,70 грн. У обґрунтування касаційної скарги посилався на положення постанови Кабінету Міністрів України від 02 червня 2004 року № 731 «Про затвердження Порядку призначення та проведення компенсаційних виплат у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців Державної прикордонної служби», відповідно до якої має право на допомогу у розмірі чотирирічного грошового забезпечення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом голови Державної прикордонної служби України від 19 лютого 2007 року № 39-ос ОСОБА_4 звільнено з військової служби в запас Збройних Сил України на підставі пункту «б» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» (за станом здоров'я), а наказом начальника Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 05 березня 2007 року № 15-ос виключено зі списків особового складу управління та знятий з усіх видів забезпечення по Південному регіональному управлінню з 17 квітня 2007 року.

18 червня 2007 року відповідно до висновку медико-соціальної експертної комісії № 060237 позивачу на підставі захворювань, які були отримані під час проходження військової служби та пов'язані з проходженням військової служби, була встановлена ІІІ група інвалідності.

02 лютого 2008 року ОСОБА_4 звернувся з заявою про виплату одноразової грошової допомоги, на що отримав повідомлення про неможливість такої виплати у зв'язку з відсутністю визначеного Кабінетом Міністрів України відповідного порядку.

Рішенням № 130 про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», затвердженим головою Державної прикордонної служби України 27 червня 2008 року, позивачу призначено одноразову грошову допомогу в сумі 33 696 грн., обчислену з урахуванням посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років та щомісячної надбавки у розмірі 100%.

Вирішуючи спір районний суд виходив з того, що позивачу було встановлено інвалідність у червні 2007 року, а тому на нього поширюються положення Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499.

Скасовуючи рішення районного суду та ухвалюючи нове, апеляційний суд керувався положеннями Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 року № 284, відповідно до якого грошове забезпечення для визначення розміру грошової допомоги складається з посадового окладу, окладу за військове звання, відсоткової надбавки за вислугу років та 100-відсоткової надбавки, що і було правомірно зроблено відповідачем.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Частина друга статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачала, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов'язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Кабінет Міністрів України постановою від 28 травня 2008 року № 499 затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб.

Призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 01 січня 2007 року, здійснюється згідно з даним Порядком.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 даного Порядку, у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, - у розмірі 36-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи.

Грошове забезпечення визначається для військовослужбовців, які звільнені із служби - на день звільнення виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, а у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) без встановлення групи інвалідності чи у разі інвалідності, що сталися включно до 31 грудня 2007 р., - виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та щомісячної надбавки у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення відповідно до Указів Президента України від 10 квітня 1996 року № 925 та від 23 лютого 2002 року № 173 і постанови Кабінету Міністрів України від 22 травня 2000 року № 829.

Водночас частина друга статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» елементи грошового забезпечення визначає по-іншому: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Виходячи із визначених у частині четвертій статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами для визначення складових грошового забезпечення щодо виплати одноразової грошової допомоги слід застосовувати положення не постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499, а Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який має вищу юридичну силу.

Аналогічна правова позиція була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 12 листопада 2013 року (справа № 21-383а13), 28 січня 2014 року (справи №№ 21-475а13, 21-477а13), 11 лютого 2014 року (справа № 21-495а13), 4 березня 2014 року (справа 21-31а14), 15 квітня 2014 року (справа № 21-78а14), 10 червня 2014 року (справа № 21-171а14).

Таким чином суд першої інстанції прийшов до підставного висновку, що позивач має право на перерахунок одноразової грошової допомоги, виплаченої відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499. Проте стягуючи невиплачену частину грошової допомоги не встановив розмір грошового забезпечення позивача на час звільнення, а стягнув суму відповідно до заявлених позовних вимог. Таким чином залишилося не з'ясованим питання розміру грошового забезпечення, яке було призначено позивачу при звільненні зі служби, а його з'ясування необхідне для обчислення грошової допомоги, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Апеляційний суд відмовляючи у задоволенні позову безпідставно виходив з того, що одноразова допомога обчислена відповідно до грошового забезпечення позивача.

Допущені судами порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, відповідно до частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд.

Керуючись статтями 222, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду міста Одеси від 26 жовтня 2010 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2011 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ Я.Л. Іваненко /підпис/ М.Г. Кобилянський /підпис/