Справа № 2-а-2460/11
Суддя: Іванова Н. Ю.
Дата ухвалення: 2011-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2460/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2011 року Суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Іванова Н.Ю., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Кіровської районної у м.Кіровограді ради про визнання неправомірними дій відповідача, зобов»язання вчинити певні дії та стягнення грошових сум,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2010 р. позивач звернувся до суду із позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Кіровської районної у м.Кіровограді ради про визнання неправомірними дій відповідача, стягнення грошової допомоги на оздоровлення за 2007 р., 2008 р., 2009 р. На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до ст. 48 ЗУ „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи він, як інвалід 2 групи має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення. Однак, всупереч вимогам цього Закону йому на протязі 2007-2009 р.р. допомога на оздоровлення виплачувалася в зменшеному розмірі.

Представник Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської районної у м.Кіровограді ради подав письмові заперечення. В якості заперечення на позов посилався на ст.ст. 99, 100 КАС України.

Дослідивши підстави звернення, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач є інвалідом 2-ї групи, що підтверджується посвідченням і користується пільгами встановленими законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Частиною 2 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач пропустив строк для звернення до адміністративного суду з позовними вимогами щодо визнання дій посадових осіб незаконними та стягнення недоотриманої суми одноразової допомоги на оздоровлення за 2007, 2008 р.р., оскільки позивач не обґрунтував поважність причин пропуску вказаного строку, а про порушення своїх прав та законних інтересів щодо грошової допомоги на оздоровлення за вказаний період позивач знав щороку при отриманні грошової допомоги та в суд з позовом звернувся лише у листопаді 2010 р., тобто з пропуском встановленого законодавством строку.

Відповідно до статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, яка визначає наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Враховуючи вищенаведене вимога позивача про стягнення грошової допомоги на оздоровлення за 2007, 2008 р.р. не підлягає задоволенню.

Вимога позивача щодо стягнення грошової допомоги на оздоровлення за 2009 р. підлягає задоволенню з наступних підстав.

У 2009 р. позивачу призначалася, нараховувалася і виплачувалася щорічна допомога на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в розмірі 120 гривень, що підтверджується довідкою Управління праці та соціального захисту населення виконкому Кіровської районної у м.Кіровограді ради, згідно якої всі виплати були здійснені відповідно до постанови Кабінету Міністрі № 562 від 12.07.2005 р.

18.10.2010 р. після звернення до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Кіровської районної у м.Кіровограді ради позивач отримав офіційну відповідь-лист, згідно якої було відмовлено в задоволенні вимог щодо перерахунку та виплат йому допомоги на оздоровлення за 2007-2009 р.р., що підтверджується листом № К-159.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України (254к/96-ВР) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 9 КАС України, суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 р.

Згідно до частини 4 статті 48 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції Закону № 2532-ХІ від 01.07.1992 р.; із змінами внесеними згідно із Законами № 230/96-ВР від 06.06.1996 р., № 563-ХІУ від 25.03.1999 р., № 2638-111 від 11.07.2001 р., яка існувала до вступу в силу Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік № 107-УІ від 28.12.2007 року, яким було змінено редакцію цієї статті, щорічна допомога на оздоровлення інвалідам 2-ї категорії виплачується в розмірі 5 мінімальних заробітних плат. Згідно ч.7 цієї статті, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Закони України «Про державний бюджет України на 2009 рік», «Про державний бюджет України на 2010 рік», свідчать про те, що розмір мінімальної заробітної плати зростав кожен рік. Зі змісту зазначених вище Законів не вбачається будь-яких обмежень щодо можливості застосування визначеного в них розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації статті 48 Закону № 796-ХІІ.

Згідно рішення Конституційного Суду України № 10-рп 2008 від 22.05.2008 р. визнані неконституційними положення Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік» та внесені зміни до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яке набрало чинності з часу його прийняття.

Виходячи із пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні щорічної допомоги на оздоровлення відповідно ст. 48 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ, чинним на момент нарахування щорічної допомоги, органи соціального захисту населення повинні були виходити саме з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом, а не з розмірів визначених Постановою Кабінету Міністрів № 562 від 12.07.2005 р.

Отже, під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачем допущено бездіяльність щодо неповної виплати сум щорічної допомоги на оздоровлення позивачу за 2009 р., яка виразилася в тому, що Управління праці та соціального захисту населення виконкому Кіровської районної у м.Кіровограді ради виплатило позивачу допомогу на оздоровлення не у відповідності із ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а у твердій грошовій сумі в розмірі 120 грн., визначеній постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 р. за 2009 р.

Вищенаведене свідчить, що в даному випадку позивач має право на отримання належної щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 р.

На підставі викладеного, керуючись статтями керуючись ст. ст. 69, 99, 100, 101, 103, 160 - 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Кіровської районної у м.Кіровограді ради про визнання неправомірними дій відповідача, зобов»язання вчинити певні дії та стягнення грошових сум - задовольнити частково.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м.Кіровограді ради щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2009 р. - неправомірними.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м.Кіровограді ради нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену суму грошової допомоги на оздоровлення відповідно до абзацу другого частини першої ст.48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з 5 мінімальних заробітних плат, за 2009 р., з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Кіровський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі прийняття постанови в порядку скороченого провадження апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда

ОСОБА_2