Справа № 815/5828/13-а
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2015 року м. Київ К/800/11345/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Борисенко І.В.

Моторного О.А.

при секретарі Калініні О.С.

за участю представника позивача - Кучера О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області

на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.01.2014

та постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24.09.2013

у справі № 815/5828/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РАФ-ПЛЮС»

до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області

про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «РАФ-ПЛЮС» звернулось до суду з позовом про визнання протиправними дій Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області щодо проведення документальної невиїзної позапланової перевірки ТОВ «РАФ-ПЛЮС» щодо підтвердження взаємовідносин з ПП «Портал Ком» за період: липень, серпень 2012 року та складання акта від 17.05.2013 № 2896/22-5/31185987; визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 29.05.2013 та № від 10.07.2013.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 24.09.2013, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.01.2014, позов задоволено частково, визнано протиправними та скасовано спірні податкові повідомлення-рішення, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій; прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, за результатами проведеної документальної невиїзної позапланової перевірки ТОВ «РАФ-ПЛЮС» щодо підтвердження взаємовідносин з ПП «Портал Ком» у періоді з 01.07 по 31.08.2012, складено акт № 2896/22-5/31185987 від 17.05.2013, в якому зафіксовано порушення: п. п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит з податку на додану вартість на суму 410 881 грн. за період липень, серпень 2012 року, внаслідок чого занижено суму податку на додану вартість до сплати на 410 881 грн. за липень, серпень 2012 року; п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, а саме: безпідставно в декларації з податку на прибуток включено до складу валових витрат суму витрат по постачальнику ПП «Портал Ком» за ІІІ квартал 2012 року (декларація вх. № від 06.02.2013) на загальну суму 2 054 405 грн., чим занижено сплату податку на прибуток за ІІІ квартал 2012 року на 431 425 грн.

На підставі результатів проведеної перевірки, 29.05.2013 відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № про визначення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 607 055 грн., в т.ч.: 404 703 грн. основного платежу та 202 352 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- № про визначення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 637 407 грн., в т.ч.: 424 938 грн. основного платежу та 21 469 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

За результатами адміністративного оскарження податкове повідомлення-рішення № від 29.05.2013 скасоване та прийнято нове податкове повідомлення-рішення № від 10.07.2013 про зменшення розміру від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 424 938 грн.

Матеріалами справи встановлено, що між ТОВ «РАФ-ПЛЮС» та ПП «Портал Ком» укладені договори від 31.12.2010 № ПЛ01 (предмет договору - послуги по похованню твердих побутових відходів на полігоні твердих побутових відходів (Одеська область, Овідіопольський район, Дальницькі кар'єри)); від 01.06.2011 № 2130/05 (предмет договору - послуги по зволоженню полігону твердих побутових відходів (Одеська область, Комінтернівський район, село Степанівка)); від 02.04.2012 № 330/04 (предмет договору - послуги по зволоженню полігону твердих побутових відходів (Одеська область, Овідіопольський район, Дальницькі кар'єри)); від 01.04.2012 № 01/04ПЛ (предмет договору - послуги по обслуговуванню дільниці на полігоні твердих побутових відходів (Одеська область, Овідіопольський район, Дальницькі кар'єри), від 01.03.2011 № 39ТО (предмет договору - послуги по ремонту та технічному обслуговуванню транспортних засобів).

Факт виконання умов зазначених договорів судами попередніх інстанцій встановлено з підтвердженням матеріалів справи, а саме: актами зволоження полігону, сортування полімерів, обслуговування полігону, захоронення ТПВ, ТО транспортних засобів; податковими накладними, які відображені в реєстрі отриманих податкових накладних; платіжними дорученнями.

В основу висновків про нікчемність укладених угод між позивачем та ПП «Портал Ком» податковим органом покладено зміст актів ДПІ у Приморському районі м. Одеси від 15.11.2012 № 6891/22-5 «Про результати позапланової виїзної документальної перевірки ПП «Портал Ком» щодо підтвердження взаємовідносин із платниками податків ТОВ «Приємна Пропозиція» за період з 01.07 по 30.07.2012»; від 20.09.2012 № 7045/22-9/37264435 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ЕЛЯ Агроекспорт» за період з 01.08 по 31.08.2012», де зазначено про відсутність реальної можливості поставок товарів ПП «Портал Ком», у зв'язку з чим операції не мали реального товарного характеру, товар (роботи, послуги) не могли постачатися, перевіркою не виявлено наявність розумних економічних або інших причин (ділової мети).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що дії податкового органу щодо проведення перевірки, оформленої актом № 2896/22-5/31185987 від 17.05.2013 є правомірними; факт отримання позивачем товарів (послуг) від ПП «Портал Ком» підтверджується належним чином оформленими первинними документами; в акті перевірки податковий орган помилково обмежився посиланням на акти перевірки іншої податкової інспекції та не дослідив самостійно обставин взаємовідносин позивача з ПП «Портал Ком», що призвело до необґрунтованих висновків про безтоварність господарських операцій між цими підприємствами.

Враховуючи оскарження відповідачем судових рішень фактично лише в частині задоволення позовних вимог та межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України, слід зазначити наступне.

Згідно з пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 цього Кодексу витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 зазначеного Кодексу витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Норми вказаного Кодексу передбачають як підставу для невключення до витрат лише випадок повної відсутності будь-яких розрахункових платіжних документів, а тому неможливість віднесення до витрат підприємства сум, що не підтверджені будь-якими документами взагалі.

Однак, як встановлено судами, всі необхідні первинні бухгалтерські документи на оплату послуг були у позивача в наявності та надані для перевірки; договори, укладені між позивачем та вищевказаним контрагентом не були визнані недійсними в установленому законодавством порядку.

Установлення додаткових обмежень щодо складу витрат платника податку, крім тих, що зазначені в цьому розділі, не дозволяється (п. 140.5 ст. 140 Податкового кодексу України).

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 зазначеного Кодексу податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг (пп. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК України).

Відповідно до абз. 1, 2 п. 198.3 ст. 198 цього Кодексу податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Таким чином, за встановлення в судовому порядку фактичного здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентом ТОВ «Портал Ком», що підтверджено належним чином оформленими первинними документами бухгалтерського та податкового обліку є правомірним формування позивачем податкового кредиту на суму 410 881 грн. за період липень, серпень 2012 року та віднесення відповідних сум до складу витрат у спірному періоді за результатами господарських операцій з вказаним контрагентом.

За наведених обставин, меж перегляду, відсутності порушень норм матеріального і процесуального права, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про часткове задоволення позовних вимог є вірним, а касаційна скарга відповідача - необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.01.2014 та постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24.09.2013 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді І.В. Борисенко
О.А. Моторний