Справа № 458/1704/13-а (6а/458/24/13)
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" травня 2015 р. м. Київ К/800/24042/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Турківському районі Львівської області про нарахування та виплату підвищеної пенсії як дитині війни, касаційне провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Турківському районі Львівської області на ухвалу Турківського районного суду Львівської області від 25 грудня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 9 квітня 2014 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2013 року Відділ державної виконавчої служби Турківського районного управління юстиції Львівської області звернувся до суду з поданням про зміну способу та порядку виконання постанови Турківського районного суду Львівської області від 16.08.2011 року у справі № 2-а-161/2011, в якій просив змінити спосіб і порядок виконання судового рішення із зобов'язання виплатити кошти на стягнення коштів з боржника.

Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 25 грудня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 9 квітня 2014 року встановлено спосіб і порядок виконання судового рішення у справі № 2-а-161/11 шляхом стягнення з Управління Пенсійного фонду України у Турківському районі Львівської області на користь ОСОБА_4 суми боргу у розмірі 1196 грн. 57 коп., а вразі відсутності коштів - стягнення вказаної суми з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України.

Суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що наявна обставина, яка робить виконання рішення суду відповідачем неможливим. Так, внаслідок зміни у правовому регулюванні порядку виконання судових рішень боржником за якими є державний орган, яким не передбачено виконання рішень зобов'язального характеру, вказане судове рішення виконати не можливо.

У поданій касаційній скарзі, відповідач заявив вимоги про скасування рішень судів попередніх інстанцій, як таких, що постановлені із порушенням норм матеріального і процесуального права, та просить ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні подання державного виконавця.

У доводах касаційної скарги, скаржник зазначає, що рішення судів попередніх інстанцій призвели до зміни рішення у справі № 2-а-161/2011 по суті, що суперечить вимогам КАС України та Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 222 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

На виконанні відділу ДВС Турківського районного управління юстиції Львівської області перебуває виконавчий лист Турківського районного суду Львівської області у справі № 2-а-161/2011 від 05.03.2013 року про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України у Турківському районі Львівської області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_4 підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за період з 04.02.2011 року до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин, з врахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та фактично проведених виплат.

Управлінням Пенсійного фонду України у Турківському районі проведено нарахування ОСОБА_4 підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», згідно виконавчого листа, що підтверджується розпорядженням №119469 від 10.10.2013 року. Однак, у зв'язку з відсутністю бюджетного фінансування виплату нарахованого підвищення до пенсії стягувачу не проведено, згідно листа № 7215/03-14 від 11.10.2013 року.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Постановою Турківського районного суду Львівської області від 16.08.2011 року у справі № 2-а-161/2011 зобов'язано відповідача вчинити певні дії.

За приписами пункту другого частини четвертої статті 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови Турківського районного суду Львівської області від 16.08.2011 року та синтез наведених процесуальних норм дають підстави зробити висновок про те, що зобов'язання, покладені на відповідача цим судом, є позовними вимогами як обраним судом видом захисту порушених прав позивача, які суд першої інстанції задовольнив.

За таких обставин Відділ державної виконавчої служби Турківського районного управління юстиції Львівської області просив змінити не спосіб виконання постанови суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження адміністративного суду під час ухвалення вищевказаної постанови суду першої інстанції. Крім того, в адміністративному судочинстві повноваження щодо зміни постанови суду в частині задоволення позовних вимог мають тільки адміністративні суди апеляційної та касаційної інстанцій (ст. 198, 223 КАС України).

Враховуючи зазначене, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що задовольняючи заяву про зміну способу виконання рішення, суди попередніх інстанцій не звернули увагу та не врахували відмінності між позовною вимогою, як обраним судом видом захисту порушених прав позивача, від способу виконання судового рішення, як одного з його заходів виконання судових рішень, чим змінили постанову суду першої інстанції по суті за відсутності на це процесуальних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

Тобто, для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни способу його виконання є такі підстави: для розстрочення та відстрочення - обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання - обставини, які роблять виконання неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що виконання постанови суду першої інстанції неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду першої інстанції фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу вказаного рішення.

Крім того, суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що «захист порушеного права у судовому рішенні» і «спосіб виконання судового рішення» не є тотожними поняттями (процесуальними інститутами).

Враховуючи вищевикладене, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що суди попередніх інстанцій, змінюючи спосіб виконання постанови суду, фактично змінили її суть.

Вирішення питання про стягнення коштів як заборгованості невиплаченої пенсії, яка нарахована у разі виконання рішення адміністративного суду, відноситься до юрисдикції цивільних судів.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або проведення додаткової перевірки доказів, обставини встановлені повно та правильно, але допущена помилка в застосуванні норм матеріального права, суд касаційної інстанції, згідно зі статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України, скасовує рішення судів першої та апеляційної інстанції і ухвалює нове рішення про відмову в задоволенні подання Відділу державної виконавчої служби Турківського районного управління юстиції Львівської області.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 229, 231 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Турківському районі Львівської області задовольнити.

Ухвалу Турківського районного суду Львівської області від 25 грудня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 9 квітня 2014 року у справі № 458/1704/13-а скасувати та постановити нову ухвалу.

В задоволенні подання Відділу державної виконавчої служби Турківського районного управління юстиції Львівської області про зміну способу і порядку виконання судового рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає, може бути переглянута в порядку передбаченому ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді І.Я. Олендер

С.Є. Амєлін

М.Г. Кобилянський