Справа № 809/1081/15
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2015-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

"12" червня 2015 р. Справа № 809/1081/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Кафарського В.В.

За участю секретаря Волочій Л.І.,

прокурора Гарасимика Т.О.,

представника позивача Національного природного парку «Гуцульщина» Копчука І.М.,

третьої особи ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: першого заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Міністерства екології та природних ресурсів України в особі Національного природного парку «Гуцульщина»

до відповідача: Косівської районної адміністрації, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3

про визнання нечинним розпорядження від 03.06.2005 року

В С Т А Н О В И В:

11.03.2015 року перший заступник прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Міністерства екології та природних ресурсів України в особі Національного природного парку «Гуцульщина» звернувся до суду з адміністративним позовом до Косівської районної адміністрації, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання нечинним розпорядження «Про передачу в оренду земельної ділянки ОСОБА_3» від 03.06.2005 року.

Підставою для звернення прокурора до суду з метою захисту інтересів держави є те, що розпорядженням Косівської РДА від 03.06.2005 року гр.. ОСОБА_3 передано в оренду терміном на 49 років земельну ділянку площею 1,39 га. для обслуговування ставків в с.Пістинь Косівського району.

На підставі Указу Президента України № 456/2002 від 14.05.2002 року «Про створення національного природного парку «Гуцульщина», актом прийому-передачі від 23.08.2002 року Кутським держлісгоспом передано НПП «Гуцільщина» лісовий фонд загальною площею 21562 га земель, до яких також входить спірна земельна ділянка, що була розташована у кварталі 13 виділ 2 Косівського лісгоспу. При цьому факт розташування спірної земельної ділянки на землях природно-заповідного фонду, які передані у постійне користування НПП «Гуцульщина» підтверджується матеріалами лісовпорядкування Косівського лісництва Кутського держлісгоспу, актом прийому-передачі від 23.08.2002 року, матеріалами проекту створення території НПП «Гуцульщина».

Таким чином, прокурор зазначає, що Косівська районна державна адміністрація при прийнятті розпорядження від 03.06.2005 року порушила вимоги ст.ст.84,141,149, 150 Земельного Кодексу України та розпорядилася землями природно-заповідного призначення, які перебувають у постійному користуванні Національного парку «Гуцульщина» без вилучення у постійного землекористувача, а відтак просить в судовому порядку визнати нечинним дане розпорядження.

Прокурор в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві.

Представник Міністерства екології та природних ресурсів України в судове засідання не з'явився, суду подано клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник Карпатського національного природного парку заявлені прокурором вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи. Наданим правом на подання заперечення проти позову не скористався. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи суду не подав.

Третя особа ОСОБА_3 та його представник проти заявлених позовних вимог заперечили. Вказали, що оскаржуване розпорядження від 03.06.2005 року прийняте Косівською РДА у відповідності до вимог чинного законодавства, а право ОСОБА_3 користування спірною земельною ділянкою підтверджено Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, вислухавши представників сторін, суд прийшов до висновку, що провадження в справі підлягає до закриття з огляду на наступне.

Статтею 14 Конституції України встановлено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з частинами 1, 2 статті 2 Земельного кодексу України земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Частиною 2 статті 5 Основного закону закріплено, що носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно ст.1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації. Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

У відповідності до ст.6 вищевказаного Закону на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і

делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази.

Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов'язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами.

Стаття 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» визначає, що акти місцевих державних адміністрацій, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України та постановам Верховної Ради України, прийнятим відповідно до Конституції та законів України, актам Кабінету Міністрів України або інтересам територіальних громад чи окремих громадян, можуть бути оскаржені до органу виконавчої влади вищого рівня або до суду.

Розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Так згідно статтею 17 Земельного Кодексу України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить: розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом; участь у розробленні та забезпеченні виконання загальнодержавних і регіональних (республіканських) програм з питань використання та охорони земель; координація здійснення землеустрою та державного контролю за використанням та охороною земель; підготовка висновків щодо надання або вилучення (викупу) земельних ділянок; викуп земельних ділянок для суспільних потреб у межах, визначених законом; підготовка висновків щодо встановлення та зміни меж сіл, селищ, районів, районів у містах та міст; здійснення контролю за використанням коштів, що надходять у порядку відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, пов'язаних із вилученням (викупом) земельних ділянок; координація діяльності державних органів земельних ресурсів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Земельні відносини поділяються на публічні та приватні. Відповідно і спори в таких відносинах можуть бути як публічно-правовими, так і приватноправовими (цивільними, господарськими).

Згідно з частиною 1 статті 2 Цивільного кодексу України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб'єкти публічного права. При цьому слід зазначити, що згідно з частиною 4 статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Ці положення Основного Закону кореспондуються з пунктом «в» статті 5 Земельного кодексу України, згідно з яким земельне законодавство базується на принципі невтручання держави у здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 17 названого КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. При цьому вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» слід розуміти як орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Як встановлено в ході судового розгляду рішенням державного кадастрового реєстратора Відділу Держземагенства в Косівському районі за № РВ-014 від 28.11.2014 НПП «Гуцульщина» відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру у зв'язку із перетином із земельною ділянкою площею 1,39 га., призначеною для обслуговування ставів в с. Пістинь Косівського району ( кадастровий номер :7).

Крім того у відповідності до дослідженого судом Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності рішенням державного кадастрового реєстратора Відділу Держземагенства в Косівському районі зареєстровано земельну ділянку комунальної форми власності, яка належить територіальній громаді с.Пістинь в особі Пістинської сільської ради та відповідно присвоєно кадастровий номер :7.

Таким чином, спір у даній справі не відповідає вищенаведеному визначенню спорів, які належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки Косівською районною адміністрацією прийнято розпорядження про передачу ОСОБА_3 в оренду терміном на 49 років земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні НПП «Гуцульщина», яке вичерпало свою дію після його реалізації.

Таким чином, подальше оспорювання правомірності передачі в оренду гр. ОСОБА_3 спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, так як виникає спір про цивільне право.

Такі висновки суду узгоджуються з практикою Верховного суду України, висловленою в постановах від 24 лютого 2015 року у справі № 21-34а15, від 17 лютого 2015 року у справі № 21-551а14, від 16 грудня 2014 року у справі № 21-544а14, від 09 грудня 2014 року у справі № 21-308а14, від 11 листопада 2014 року у справі № 21-493а14, від 03 червня 2014 року у справі 21-144а14, від 14 лютого 2012 року у справі 21-1041во10 та № 21-1042во10, які в силу положень частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковими для врахування.

Згідно п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Ураховуючи наведене, керуючись п.1 ч.1 ст.157 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом першого заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Міністерства екології та природних ресурсів України в особі Національного природного парку «Гуцульщина» до Косівської районної адміністрації, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання нечинним розпорядження від 03.06.2005 року закрити.

Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 КАС України апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя /підпис/ Кафарський В.В.