Справа № 826/11332/15
Суддя: Нагорянський С.І.
Дата ухвалення: 2015-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Нагорянський С.І., ознайомившись з позовною заявою

Державної казначейської служби України

до

Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої

служби України

про

визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась Державна казначейська служба України з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови про накладення штрафу від 25 травня 2015 року ВП № 46794129.

При вирішенні питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 107 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 3 ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставки державного мита встановлюються в таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру – 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Частиною 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Як вбачається з адміністративного позову, позивач оскаржує постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладення штрафу від 25 травня 2015 року ВП № 46794129 у розмірі 680,00 грн.

Згідно роз’яснень, викладених у пункті постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 3 від 12 грудня 2010 року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» (з внесеними змінами та доповненнями), при розгляді справ із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, суди повинні враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов’язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Крім того, відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що в даному адміністративному позові вимоги позивача про скасування постанови про накладення штрафу є вимогами майнового характеру, оскільки вони можуть призвести до зміни майнового стану позивача.

Так, згідно роз’яснень, викладених в пункті 14 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 3 від 12 грудня 2010 року, позовні заяви про оскарження рішень, дій або бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби оплачуються судовим збором відповідно до Закону України «Про судовий збір». За подання таких позовних заяв судовий збір сплачується на загальних підставах.

Суд враховує, що статтею Закону України "Про судовий збір" встановлено пільги щодо сплати судового збору, у тому числі, щодо Державної казначейської служби України.

Разом з тим, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються: Міністерство фінансів України, місцеві фінансові органи, органи доходів і зборів, Державна казначейська служба України, Державна фінансова інспекція України та їх територіальні органи, Державна служба фінансового моніторингу України і Національний банк України - у справах, пов'язаних з питаннями, що стосуються повноважень цих органів.

Враховуючи, що в даному випадку спір між сторонами виник з правовідносин виконавчого провадження, у якому позивач є боржником, та оскільки ці правовідносини не пов’язані зі здійсненням позивачем функцій та завдань в межах його повноважень, суд вважає, що позивач не звільняється від сплати судового збору та повинен сплатити його на загальних підставах.

Позивачем у свою чергу не додано до позовної заяви жодного документу про сплату судового збору у порядку та розмірах, передбачених Закону України «Про судовий збір», що підлягає сплаті виходячи із ставок за заявлення вимог майнового характеру, що є недоліком позовної заяви.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 181 КАС України, відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Згідно роз'яснень, викладених в пункті 11 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №3 від 13 грудня 2010 року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» (із змінами та доповненнями), такими органами державної виконавчої служби є: 1. Державна виконавча служба України, до складу якої входить відділ примусового виконання рішень. 2. Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень. 3. Районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Як вбачається з адміністративного позову, позивачем вказано в якості відповідача - Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, який є неналежним відповідачем у даній категорії справ.

Таким чином, відповідачу слід подати уточнений адміністративний позов, в якому уточнити належного відповідача, з урахуванням приписів ст. 181 КАС України та роз’яснень постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України.

Наведене вище свідчить про недотримання позивачем вимог ст. 106 КАС України, що в свою чергу створює перешкоди для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

На підставі викладеного, позовна заява підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом подання до канцелярії суду (м. Київ, вул. Велика Васильківська 81-А) до 24 червня 2015 року включно: 1) доказів сплати судового збору у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір»; 2) уточнених позовних вимог із зазначенням належного відповідача.

Керуючись ст. 106, ч. 1 ст. 108, ст. 160, ст. 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В:

1.Залишити позовну заяву Державної казначейської служби України без руху.

2.Встановити позивачу строк до 24 червня 2015 року для усунення недоліків позовної заяви.

3.Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені п. 1 ч.3 ст. 108 КАСУ.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя С.І. Нагорянський