Справа № 810/938/15
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/938/15 Головуючий у 1-й інстанції: Скрипка І.М.
Суддя-доповідач: Шелест С.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуюча суддя: Шелест С.Б.

Судді: Глущенко Я.Б., Пилипенко О.Є.

За участю секретаря судового засідання: Коломійцевої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 31.03.15р. у справі №810/938/15 за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про скасування податкових повідомлень - рішень, вимоги про сплату боргу та рішень про сплату штрафних санкцій

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 18.02.15р. № та НОМЕР_1; рішення про застосування фінансових санкцій від 18.02.15р. №; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 18.02.15р. № та вимоги про сплату податкового боргу від 18.02.15р. №Ф-.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 31.03.15р. адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом безпідставно не враховано порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать обставини справи та встановлено судом першої інстанції, Ірпінською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області проведено документальну планову виїзну перевірку з питань дотримання позивачем вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.11р. по 31.12.13р., за результатами якої складено акт перевірки від 05.02.15р. №155/172/.

На підставі акта перевірки відповідачем прийняті:

податкове повідомлення-рішення від 18.02.15р. №, яким збільшено суму грошового зобов'язання із податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 4 487,48 грн., в т.ч.: основний платіж - 3 589,99 грн. та штрафні (фінансові) санкції - 897,49 грн.;

податкове повідомлення-рішення від 18.02.15р. №, яким збільшено суму грошового зобов'язання із податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 510 грн., в т.ч.: основний платіж - 0 грн. та штрафні (фінансові) санкції - 510 грн.;

рішення про застосування фінансових санкцій від 18.02.15р. №, яким на підставі абз.13 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до позивача застосовано штраф у сумі 10 000 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами нижчими від розміру мінімальних роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв;

рішення від 18.02.15р. № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 4 650 грн.

Крім того, 18.02.15р. податковим органом винесено вимогу про сплату боргу №Ф-, згідно якої позивача зобов'язано сплатити суми недоїмки із єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 8 304,86 грн.

Підставою для прийняття вказаних рішень та вимоги слугували висновки податкового органу про порушення позивачем вимог:

пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України, в частині неналежного ведення книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність;

пункту 138.1 статті 138, пункту 164.1 статті 164, пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, в частині заниження чистого (оподаткованого) доходу за період з 1 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року на суму 23933,33 грн., а саме: заниження суми валового доходу у сумі 5600 грн. за 2011 рік, завищення суми валових витрат за період з 1 січня 2012 року по 31 грудня 2013 року на суму 18333,33 грн., що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб за період з 1 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року на 3589,99 грн.;

постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва», кількість фактів на яку виявлено порушення становить три випадки, що тягне за собою накладення штрафної санкції на суму 10000 грн.

пункту 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в частині заниження чистого доходу за період з 1 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року на суму 23 933,33 грн., що призвело до заниження єдиного соціального внеску на суму 8304,86 грн., а саме: в 2011 році - на 1 943,20 грн., в 2012 році - на 3 469,99 грн., в 2013 році - на 2 891,67 гривень.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не дотримано строку давності у 1095 днів під час перевірки правильності визначення валового доходу за період з 1 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року та донарахування грошових зобов'язань із податку на доходи фізичних осіб на суму 5 600 грн.; за період з 01.01.12р. по 31.12.13р. позивачем не було завищено валові витрати за рахунок віднесення сум на придбання ліцензій на алкоголь та тютюн; позивачем здійснювалося належне ведення книги обліку доходів і витрат; відповідачем застосовано до позивача штраф за торгівлю алкогольними напоями за цінами нижчими за встановлені з порушенням строку встановленого ст. 250 ГК України.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Так, підставою для прийняття податкового повідомлення - рішення від 18.02.15р. № слугував висновок відповідача про неналежне ведення позивачем книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність №1//1/9340 та №1//2/906 за період з 1 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року, в частині неповного відображення отриманих доходів від здійснення діяльності, загальної вартості придбаних товарно-матеріальних цінностей, товарів, що реалізовані та невірно розраховано різницю між доходом від здійснення діяльності та документально підтвердженими витратами, пов'язаними з отриманням доходу, чим порушено вимоги підпунктів 3.3, 3.4, 3.5, 3.6, 3.10 пункту 3 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а також підпункт «а» пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України.

Згідно п.п. 176.1 «а» ст. 176 Податкового кодексу України, платники податку зобов'язані: вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов'язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

Форми такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до підпунктів 3.3, 3.4, 3.5, 3.6, 3.10 пункту 3 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації від 24.12.10р. № 1025, зареєстрованого в Мін'юсті України 30.12.10р. за №1425/18720 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин, втратив чинність 18.10.13р.), ведення Книги здійснюється, зокрема, у такому порядку: у графі 3 щоденно відображається фактично отримана сума доходу від здійснення діяльності із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік. У разі необхідності реєстрації нової Книги протягом звітного року записи в ній продовжуються наростаючим підсумком, а попередня Книга залишається у самозайнятої особи; до графи 4 записуються реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, пов'язані з придбанням товарно-матеріальних цінностей, виконанням робіт та наданням послуг (номер, дата і назва документа). Документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, товарно-транспортна та/або податкова накладна, платіжне доручення, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші розрахункові документи, у графі 5 відображається загальна вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей; у графі 6 відображається сума витрат, яка безпосередньо пов'язана з отриманням доходу; графа 12 розраховується як різниця між доходом від здійснення діяльності та документально підтвердженими витратами, пов'язаними із отриманням доходу.

Як свідчать матеріали справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем здійснювалося ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність з дотримання вищевказаних положень законодавчих норм, а відтак висновок податкового органу про порушення позивачем вказаних норм - необґрунтований.

Щодо податкового повідомлення - рішення від 18.02.15р. №, колегія суддів зазначає наступне.

З акта вбачається, що при перевірці правильності визначення валового доходу, відображеного в податковій декларації про майновий стан і доходи, з даними про суми валового доходу, встановленими в ході перевірки, виявлено, що за період з 1 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року підприємцем отримано валовий дохід в сумі 113 429,62 грн., а згідно податкової декларації про майновий стан і доходи за 2011 рік відображена сума валового доходу - 107 829,62 грн. У зв'язку із цим, резюмовано заниження валового доходу на суму 5600 грн., які отримано від ТОВ «Платьожка», в порушення вимог пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України.

Поміж тим, за правилами пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов'язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

За змістом пункту 102.2 статті 102 Податкового кодексу України грошове зобов'язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті, якщо: податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов'язання, не було подано; посадову особу платника податків (фізичну особу - платника податків) засуджено за ухилення від сплати зазначеного грошового зобов'язання або у кримінальному провадженні винесено рішення про його закриття з нереабілітуючих підстав, яке набрало законної сили.

В даному випадку, обставини, які виключають застосування строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, у цьому випадку - відсутні, що не спростовано апелянтом.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недотримання відповідачем строку давності та донарахування грошових зобов'язань із податку на доходи фізичних осіб за період з 1 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року.

З акта перевірки вбачається, що перевіркою правильності визначення витрат за період з 1 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року відповідачем встановлено: завищення валових витрат за період з 1 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року в сумі 10 000 грн. та завищення валових витрат за період з 1 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року в сумі 8333,33 грн., за рахунок включення витрат, понесених на придбання ліцензій на алкоголь та тютюн.

Як з'ясовано судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 27.01.15р. позивачем подано до податкового органу пояснювальну записку (а.с.52-53), у якій зазначено, що до інших витрат (графа 6) у додатках 5 до податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2012 рік у сумі 10 000 грн. та за 2013 рік у сумі 8 333,33 грн. було віднесено збір на розвиток виноградарства та хмелярства; витрати на: касове обслуговування, придбання канцтоварів та бланків, по сплаті за електроенергію та єдиного соціального внеску. Всього за період з 1 січня 2012 року по 31 грудня 2013 року здійснено платежів на загальну суму 18 333,33 грн.

На підтвердження вказаних витрат позивачем надано до суду завірені копії квитанцій, товарних та фіскальних чеків (а.с.30-51).

В той час, податковим органом висновки про включення позивачем до витрат за спірний період сум за придбання ліцензія на алкоголь та тютюн жодними доказами не підтверджені, як і не спростовано тверджень позивача про те, що вказана сума коштів включена до витрат за 2012-2013 роки саме як збір на розвиток виноградарства та хмелярства, а також витрати на: касове обслуговування, придбання канцтоварів та бланків, зі сплати за електроенергію та єдиного соціального внеску.

За наведених обставин, вірним є висновок суду першої інстанції щодо протиправності оспорюваного податкового повідомлення - рішення.

Щодо вимоги про сплату боргу №Ф- від 18.02.15р. року та рішення № від 18.02.15р. про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 4 650 грн., колегія суддів зазначає наступне.

З акта перевірки вбачається, що в ході перевірки встановлено заниження чистого доходу за період з 1 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року на суму 23 933,33 грн., та, відповідно, заниження єдиного соціального внеску на суму 8 304,86 грн., чим порушено пункт 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Отже, оскільки підставою для прийняття вказаного рішення та вимоги слугували висновки відповідача про заниження позивачем чистого доходу за період з 1 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року на суму 23 933,33 грн., за результатами яких було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 18.02.15р., як наслідок - вимога про сплату боргу №Ф- від 18.02.15р. та рішення № від 18.02.15р. також є протиправними.

Водночас, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності рішення про застосування фінансових санкцій від 18.02.15р. № у розмірі 10 000 грн.

Так, визнаючи протиправним вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що застосування до позивача адміністративно-господарських санкцій мало місце з порушенням встановлених ст. 250 ГК України строків давності.

Разом з тим, судом помилково не враховано, що відповідно до ч. 2 ст.250 Господарського кодексу України, дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи доходів і зборів.

В даному випадку, відповідно до п.п. 19-1.1.20. ст.19-1 Податкового кодексу України, серед функцій контролюючих органів є: забезпечення контролю за дотриманням суб'єктами господарювання, які провадять оптову або роздрібну торгівлю алкогольними напоями, вимог законодавства щодо мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін на такі напої.

Підставою для застосування до позивача штрафних санкцій слугувала реалізація позивачем алкогольних напоїв за цінами нижчими за встановлені, а саме: відповідно до чека РРО №3711 від 05.10.12р. о 16 год. 09 хв. було реалізовано кінцевому споживачу горілку «Хортиця Золота» 0,5 літра по ціні 24,90 грн., в той час як мінімальна ціна реалізації зазначеного напою станом на 05.12.12р. становила 26,10 грн.; відповідно до чека РРО №3747 від 06.10.12р. о 15 год. 18 хв. було реалізовано кінцевому споживачу горілку «Хортиця Золота» 0,5 літра по ціні 24,90 гривень, в той час як мінімальна ціна реалізації зазначеного напою станом на 06.10.12р. складала 26,10 грн.; відповідно до чека РРО №1368 від 13.03.14р. о 8 год. 52 хв. реалізовано кінцевому споживачу горілку «Наша марка» 0,25 літра по ціні 14,40 гривень, в той час як мінімальна ціна реалізації зазначеного напою станом на 13.03.13р. становила 15,05 грн.

Так, відповідно до абз. 13 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10 000 гривень.

Факт порушення щодо реалізації алкогольних напоїв за цінами нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на окремі види алкогольних напоїв позивачем не заперечується, а відтак колегія суддів приходить до висновку про правомірність винесення рішення від 18.02.15р. №.

Приймаючи до уваги те, що у постанові суду першої інстанції помилковими є лише деякі з його висновків, а інші висновки є законними і обґрунтованими, колегія суддів дійшла висновку про скасування судового рішення у частині (щодо неправильно вирішеної частини позовних вимог) та ухвалення у цій частині нового судового рішення.

Керуючись ст.ст.195, 196, 202, 205, 207 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 31.03.15р. у справі №810/938/15 - задовольнити частково.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 31.03.15р. у справі №810/938/15 в частині визнання протиправним та скасування рішення Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про застосування фінансових санкцій від 18.02.15р. № - скасувати та у цій частині прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

У іншій частині постанову Київського окружного адміністративного суду від 31.03.15р. у справі №810/938/15 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Глущенко Я.Б.

Пилипенко О.Є.

Повний текст постанови складений: 12.06.15р.

Головуючий суддя Шелест С.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

Глущенко Я.Б.