Справа № 805/1475/15-а
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 р. Справа №805/1475/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

час прийняття постанови: 12 год. 45 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя: Куденков К.О.

при секретарі: Окрибелашвілі В.О.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: Володіна О.О.

представника відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі в органах внутрішніх справ, стягнення середньомісячного грошового утримання за час вимушеного прогулу, стягнення грошового забезпечення за листками непрацездатності, визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1) звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (надалі - відповідач, ГУ МВС України в Донецькій області) про визнання протиправним та скасування наказу від 13.02.2015р. №347 про порушення службової дисципліни старшим слідчим СВ Київського РВ Донецького МУ ГУ МВС в Донецькій області капітаном міліції ОСОБА_1 та його покарання; визнання протиправним та скасування наказу від 03.03.2015р. №71 о/с в частині звільнення позивача капітана міліції ОСОБА_1 в запас (з постановкою на військовий облік) за п.64 п. «є» (за порушення дисципліни); поновлення на службі в органах внутрішніх справ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області; стягнення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області середньомісячного грошового утримання за час вимушеного прогулу з 10.01.2015р. по теперішній час; стягнення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області грошового забезпечення за листами непрацездатності з 18.10.2014р. по 09.01.2015р., виданих позивачу; визнання протиправними дій Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області щодо узгодження та надання відповідних документів про призначення позивача на посаду старшого слідчого Дарницького РУ МВС України у м. Києві та зобов'язання вчинити зазначені дії, у урахуванням уточнення вх. №8083/15 від 02.06.2015р.

При цьому, суд, в порядку ч.6 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України та згідно ч.1 ст.137 Кодексу адміністративного судочинства України не прийняв уточнення вх. №8083/15 від 02.06.2015р. в частині визнання незаконними дій відповідача щодо несплати за листами, які засвідчують тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 до розгляду у зв'язку зі зміною позивачем предмету адміністративного позову (шляхом додання нового предмету) після початку судового розгляду справи по суті.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не був обізнаний щодо заборони виїзду особовому складу на тимчасово окуповану територію, та, виконуючи усний наказ безпосереднього керівника ОСОБА_5, виїхав до м. Донецьк з метою забрати та привести до м. Добропілля особисті речі ОСОБА_5, з 15 жовтня 2014 року позивач перебував у відпустці, а з 18 жовтня 2014 року на стаціонарному лікуванні.

У позовній заяві позивач зазначає, що листки непрацездатності були надані до відділу фінансового забезпечення ГУ МВС України в Донецькій області. В уточненнях позивач посилається на те, що до заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУ МВС України в Донецькій області ОСОБА_6 надійшли копії рапорту на чергову відпустку, відпускного посвідчення та листків непрацездатності позивача. Позивач вважає, що правильність оформлення та рішення щодо оплати листків непрацездатності має перевіряти і приймати комісія із соціального страхування, а не ОСОБА_6 Зазначає, що всі листки непрацездатності, які видані Комунальним лікувально-профілактичним закладом Міською лікарнею №20 м. Донецька, оформлені належним чином та підлягають оплаті. Також, позивач вважає, що під час службового розслідування лейтенант міліції ОСОБА_7 перевищив свої повноваження щодо встановлення факту невиходу позивача на роботу.

Позивач зазначає, що за зібраними матеріалами у висновку службового розслідування не має даних про обставини, які пом'якшують або отягчають провину особи у відношенні якої складається висновок службового розслідування. Позивач посилається на те, що під час службового розслідування йому не роз'яснювались його права та обов'язки і не відбирались пояснення. Вказує на те, що був позбавлений можливості прийняти участь у процесі службового розслідування, в матеріалах службового розслідування відсутній висновок комісії по праці або висновок фахівця з цього приводу. Позивач зазначає, що відповідачем не здійснювались дії щодо подальшого працевлаштування ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ України після скорочення штату СВ Київського РВ Донецького МУ ГУ МВС в Донецькій області. Вважає, що складання ОСОБА_5 рапортів відносно свого колишнього підлеглого - позивача є не законним. 25.12.2014р. позивач склав рапорт на призначення на посаду слідчого Дарницького РУ МВС України в м. Києві. Позивач зазначає, що за погодженням з ОСОБА_9 він склав рапорт на призначення на посаду до Жовтневого РВ Маріупольського МУ з метою подальшого відкомандирування для проходження служби до м. Києва. Позивач зазначає, що вказаний рапорт разом із рапортом на продовження відпустки він здав особисто ОСОБА_9, оскільки у період відпустки позивач знаходився на лікарняному.

Позивач вказує не те, що з 25.01.2015р. по 08.02.2015р. знаходився на амбулаторному лікуванні у лікарні з поліклінікою ГУ МВС України в Київській області. Також, позивач зазначає, що з 01.11.2014р. грошове забезпечення йому не виплачувалось та не нараховувалось. Позивач вважає незаконним звільнення його з посади, яка була скорочена.

Представник позивача та позивач у судовому засіданні адміністративний позов підтримали та просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач надав письмові заперечення на позовну заяву, згідно яких просив у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі, зазначаючи, що доводи позивача щодо неправомірності його звільнення з органів внутрішніх справ є безпідставними. Відповідач вказує на те, що позивачу 15.10.2014р. було надано чергову відпустку з виїздом до м. Києва, у подальшому він повідомив керівництву Київського РВ Донецького МУ, що знаходиться на лікуванні, та надав копії лікарняних листів, які свідчать про його знаходження на тимчасово окупованій території. Також, відповідач посилається на те, що з 26.01.2015р. позивач на службу не виходив без поважних причин, будь-які відомості, документи, які б підтверджували законність та поважність причин невиходу на службу ОСОБА_1 відсутні. Зазначає, що документів щодо переведення позивача до ГУМВС в Донецькій області не надходило, що виключило можливість проведення будь-яких дій з переведення його для подальшого проходження служби до іншого органу внутрішніх справ. Відповідач вважає, що звільнення проведене відповідно до чинного законодавства, що регламентує діяльність органів внутрішніх справ.

Представник відповідача у судове засідання від 10.06.2015р. не з'явився, про дату, місце й час судового розгляду був повідомлений належним чином, у судовому засіданні від 14.05.2015р. адміністративний позов не визнав та просив відмовити у задоволені позовних вимог.

Свідки ОСОБА_6 - заступник начальника управління кадрового забезпечення ГУ МВС України в Донецькій області, ОСОБА_9 - начальник відділу комплектування та проходження служби УКЗ ГУ МВС України в Донецькій області та ОСОБА_5 - перший заступник начальника міськвідділу-начальник СВ Добропільського МВ ГУ МВС в Донецькій області у судовому засіданні від 02.06.2015р. надали показання щодо обставин справи, про які їм відомо.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, позивача та показання свідків, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи адміністративного позову, дійшов наступних висновків.

Згідно копії витягу з наказу Головного управління МВС України в Донецькій області від 23.07.2014р. №1374 прийнято рішення відрядити до міста Добропілля з 14.07.2014р. до 13.08.2014р. (30 діб) капітана міліції ОСОБА_1 (НОМЕР_3) - старшого слідчого відділу.

Також, відповідно до копії витягу з наказу від 26.08.2014р. №1554, прийнято рішення відрядити до міста Добропілля з 14.08.2014р. по 12.09.2014р. (30 діб) капітана міліції ОСОБА_1 (НОМЕР_4) - старшого слідчого відділу.

Листом ГУ МВС України в Донецькій області від 26.08.2014р. №3374/Пв повідомлено інформацію про випадки спроби особового складу органів внутрішніх справ потрапити, до своїх помешкань на території АТО та відповідні наслідки. У зв'язку з наведеним зобов'язано: довести вказану інформацію, під особистий підпис, до кожного працівника підпорядкованого підрозділу; встановити жорсткий контроль за місцем знаходження підлеглого особового складу, як у службовий так і в позаслужбовий час; заборонити виїзд з місць постійної дислокації, всім без винятку, працівникам підпорядкованих органів та підрозділів, без особистого погодження з керівництвом Головного управління.

Позивач надав пояснення за якими із вказаною інформацією його ознайомлено не було, та про заборону виїзду до м. Донецька йому було не відомо.

Свідок ОСОБА_5 надав показання, за якими про заборону виїзду на тимчасово неконтрольовану Україною територію було неодноразово усно попереджено весь особовий склад Київського РВ Донецького МУ ГУМВС в Донецькій області, у тому числі позивача. ОСОБА_10 надав показання за якими він особисто попереджав позивача про відповідну заборону в усному порядку до відпустки позивача, а також про відповідну заборону всьому особовому складу, у тому числі позивачу, попереджав начальник Київського РВ Донецького МУ ГУМВС в Донецькій області.

Пунктом 1.3 наказу Головного управління МВС України в Донецькій області від 25.11.2014р. №1951 заборонено виїзд з місць постійної дислокації на тимчасово окуповану територію, всім без винятку працівникам підпорядкованих органів та підрозділів. Згідно п.1.4 цього Наказу, до працівників, які ігнорують вимоги керівництва та самовільно залишають постійне місце дислокації, вживати найсуворіших заходів дисциплінарного реагування, аж до звільнення з ОВС, за порушення дисципліни.

Позивач надав пояснення за якими із вказаним наказом в період тимчасової непрацездатності він ознайомлений не був.

Згідно наданих ОСОБА_5 показань, він особисто в телефонному режимі попереджав позивача про зміст вказаного наказу.

Позивач у судовому засіданні надав пояснення за якими його керівник - начальник СВ Київського РВ ДМУ ГУ МВС України в Донецькій області підполковником міліції ОСОБА_5 надав йому усний наказ привести з міста Донецька до міста Добропілля особисті речі ОСОБА_5, у зв'язку із чим 14.10.2014р. позивач поїхав до м. Донецька, де 14.10.2014р. потрапив під обстріл та отримав закриту черепно-мозкову травму, після чого він повернувся до м. Добропілля.

Позивач та його представник надали пояснення, за якими 15.10.2014р. позивач повторно отримав усний наказ ОСОБА_5 привести з м. Донецька до м. Добропілля його особисті речі. При цьому позивач надав пояснення, за якими вважає, що вивезення особистих речей ОСОБА_5 з м. Донецька є виконанням службових обов'язків.

Свідок ОСОБА_5 надав показання, за якими він не надавав наказів позивачу та не звертався до позивача з проханням щодо вивезення його особистих речей з м. Донецька. Також, надав показання, за якими він не надавав наказів та не просив позивача виїжджати до м. Донецька після переїзду до м. Добропілля.

У матеріалах справи наявна копія рапорту позивача від 15.10.2014р. щодо надання чергової відпустки за 2014 рік з 15.10.2014р. по 15.11.2014р. з виїздом до м. Києва, з якого вбачається, що його погоджено першим заступником начальника відділу начальником СВ Київського РВ ДМУ ГУ МВС України в Донецькій області підполковником міліції ОСОБА_5

Також, наявна копія відпускного посвідчення №1, виданого старшому слідчому СВ Київського РВ капітану міліції ОСОБА_1 в тому, що йому дозволено відпустку за 2014 рік з 16.10.2014р. по 31.11.2014р. з перебуванням у м. Києві, з урахуванням 2 днів, яка видана Добропільським міським відділом ГУМВС в Донецькій області.

Свідок ОСОБА_5 надав показання за якими 15.10.2014р. позивач себе добре почував, ознак отримання травми не вбачалось.

Наказу про надання позивачу у жовтні 2014р. - листопаді 2014р. відпустки до суду не надано.

Позивачем до суду надані: - первинний листок непрацездатності №7 серії С, виданого 06.11.2014р. ОСОБА_1, з 18.10.2014р. до 10.11.2014р. (режим стаціонарний з 18.10.2014р. до 10.11.2014р.), із зазначенням причини непрацездатності - нещасний випадок на виробництві та його наслідки; листок непрацездатності №42 серії С продовження листка непрацездатності №7 серії С, виданого 05.12.2014р. ОСОБА_1 з 11.11.2014р. по 08.12.2014р. (режим стаціонарний з 11.11.2014р. по 05.12.2014р.), із зазначенням причини непрацездатності - нещасний випадок на виробництві та його наслідки; листок непрацездатності №65 серії С продовження листка непрацездатності №42 серії С, виданого 19.12.2014р. ОСОБА_1 з 08.12.2014р. по 19.12.2014р. (режим стаціонарний з 08.12.2014р. по 19.12.2014р.), із зазначенням причини непрацездатності - нещасний випадок на виробництві та його наслідки; листок непрацездатності серії С №8, виданого 09.01.2015р. ОСОБА_1 з 22.12.2014р. по 09.01.2015р. (режим стаціонарний з 22.12.2014р. по 09.01.2015р.), із зазначенням причини непрацездатності - нещасний випадок на виробництві та його наслідки

Вказані Листки непрацездатності видані Комунальним лікувально-профілактичним закладом міською лікарнею №20 м. Донецька.

Суд зазначає, що всі вказані листки непрацездатності мають відмітки про те, що порушення режиму (стаціонарний) не було, у тому числі з 22.12.2014р. до 09.01.2015р. При цьому, позивачем до суду надано копію рапорту від 24.12.2014р. до начальника Головного управління МВС України в м. Києві щодо призначення на посаду старшого слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Дарницького районного управління Головного управління МВС України в м. Києві.

Згідно пояснень позивача, 24.12.2014р. він знаходився у м. Києві.

Також, позивачем надані виписні епікризи з історії хвороб №3640 від 19.12.2014р., № 3377 від 05.12.2014р., №3178 від 10.11.2014р., а також виписка з історії хвороби № 3786 від 09.01.2015р.

У виписному епікризі №3178 від 10.11.2014р. зазначено, що ОСОБА_1 вважає себе хворим з 14.10.2014р. коли потрапив під артилерійський обстріл при виконанні службових обов'язків.

Слід зазначити, що до суду наданий договір від 15.11.2014р. №1-од про надання правової допомоги, укладений між позивачем та його представником, м. Донецьк, а також довіреність від 08.12.2014р., якою позивач уповноважив Володіну О.О. представляти його інтереси, посвідчена нотаріусом Донецького міського нотаріального округу та зареєстрована в реєстрі за №1302, м. Донецьк.

Із листа Дарницького районного управління Головного управління МВС України в м. Києві від 25.03.2015р. №47/45-аз вбачається, що капітан міліції ОСОБА_1, старший слідчий слідчого відділу Київського районного відділу Донецького міського управління Головного управління МВС України в Донецькій області, звернувся з рапортом про переведення для подальшого проходження служби 24.12.2014р. до відділу кадрового забезпечення Дарницького районного управління. 25.12.2014р. підготовлено лист до УВБ у Донецькій області про надання матеріалів компрометуючого характеру відносно ОСОБА_1 29.12.2014р. був надісланий запит до керівництва Головного управління МВС України в Донецькій області про надання особової справи ОСОБА_1 Відповіді та рішення стосовно ОСОБА_1 з Головного управління МВС України в Донецькій області не надійшло.

У матеріалах справи наявні копії листа Дарницького районного управління Головного управління МВС України в м. Києві до начальника УВБ у Донецькій області про надання матеріалів компрометуючого характеру від 25.12.2014р. №47/26503, листа Головного управління МВС України в м. Києві про запит особової справи ОСОБА_1 від 29.12.2014р. №1/9794-изд.

До матеріалів справи надано копію наказу Міністерства внутрішніх справ України від 24.10.2014р. №1135 про організаційно-штатні зміни в ГУ МВС України в Донецькій і Луганській областях, УМВС України на Донецькій залізниці, та витяг з переліку змін у штатах ГУ МВС України в Донецькій області, за яким скорочено всі посади у Київському районному відділі Донецького міського управління ГУ МВС України в Донецькій області (186).

Також, у матеріалах справи наявна копія рапорту ОСОБА_1 від 13.03.2015р. щодо призначення його на посаду слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Жовтневого РВ Маріупольського МУ ГУ МВС України в Донецькій області за особистим проханням.

На вказаному рапорті містяться відмітки заступника начальника РВ начальника СВ Жовтневого РВ Маріупольського МУ ГУ МВС України в Донецькій області ОСОБА_12, а також начальника Жовтневого РВ Маріупольського МУ ГУ МВС України в Донецькій області ОСОБА_13.

Свідок ОСОБА_9 надав показання за якими у січні 2015 року позивач прибув до ГУ МВС України в Донецькій області та ОСОБА_9 повідомив йому, що для вирішення питання щодо несення служби в Дарницькому районному управлінні Головного управління МВС України в м. Києві ОСОБА_1 може спочатку подати рапорт на призначення на вакантну посаду в РВ Маріупольського МУ ГУ МВС України в Донецькій області. При цьому ОСОБА_9 надав показання, за якими про вказана інформація була доведена позивачу як інформація для допомоги у вирішення питання щодо працевлаштування позивача.

Позивач надав пояснення, за якими він залишив рапорт про призначення його на посаду слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Жовтневого РВ Маріупольсього МУ ГУ МВС України в Донецькій області ОСОБА_9

Проте, ОСОБА_9 у судовому засіданні зазначив, що питання працевлаштування ОСОБА_1 у Жовтневому РВ Маріупольсього МУ ГУ МВС України в Донецькій області не належить до його компетенції, та позивач повинен був звертатися до Маріупольського МУ ГУ МВС України в Донецькій області.

До суду надано копію рапорту до начальника ГУ МВС України в Донецькій області від 13.01.2015р., яким ОСОБА_1 просив продовжити чергову відпустку з 13.01.2015 року по 10.02.2015 року у зв'язку з хворобою в період відпустки. У вказаному рапорті перелічені додатки - листки непрацездатності.

Копії вказаного рапорту з оригіналом підпису особи, що його прийняла від позивача до суду не надано.

Крім того, свідок ОСОБА_6 надав показання, за якими листки непрацездатності від позивача надійшли засобами електронної пошти.

Враховуючи наведене та те, що до суду надані оригінали наведених листків непрацездатності позивача, судом встановлено, що позивач не надавав оригіналів цих листків непрацездатності безпосередньо до ГУ МВС України в Донецькій області.

До суду не надано наказу або відпускного посвідчення щодо надання (продовження) позивачу відпустки з 13.01.2015р.

Згідно пояснень позивача, про наказ щодо надання або продовження відпустки з 13.01.2015р. йому не відомо та з таким наказом він ознайомлений не був. Позивач зазначає, що 13.01.2015р. залишив в ГУ МВС України в Донецькій області рапорт по продовження відпустку та поїхав до міста Київ.

Таким чином, за відсутності наказу про надання або продовження відпустки позивач залишив територію Донецької області та поїхав до міста Київ.

Згідно рапорту заступника начальника УКЗ - начальника ВІОС УКЗ ГУ МВС України в Донецькій області майора міліції ОСОБА_6 від 16.01.2015р. на ім'я заступника начальника ГУ МВС України в Донецькій області полковника міліції ОСОБА_14, повідомлено, що старший слідчий СВ Київського РВ Донецького МУ капітан міліції ОСОБА_1 відсутній на службі без поважних причин, порушив вимоги керівництва ГУ МВС в області щодо заборони перебування на тимчасово окупованій території.

24.01.2015р. начальником Головного управління МВС України в Донецькій області прийнято наказ №167 про призначення службового розслідування за фактом того, що 15.01.2015р. надійшла інформація, про те, що 15.10.2014р. старший слідчий СВ Київського РВ Донецького МУ ГУ МВС у області капітан міліції ОСОБА_1 знаходився у черговій відпустці, у подальшому надав лікарняні листи, які свідчать про його знаходження на тимчасово окупованій території.

Відповідачем до суду надано висновок службового розслідування від 13.02.2015р. за фактом невиходу на службу та порушення вимог листа ГУ МВС в області від 26.08.2014р. №3374/Пв старшим слідчим СВ Київського РВ Донецького МУ ГУ МВС в області капітаном міліції ОСОБА_1

Згідно вказаного висновку, 15.01.2015р. до ВІОС УКЗ ГУМВС в області надійшли копії рапорту на чергову відпустку, відпускного посвідчення та листів непрацездатності позивача, які оформлені на тимчасового окупованій території. Зазначено, що вимоги ГУМВС в області про заборону виїзду з місць постійної дислокації на тимчасово окуповані території на оперативних нарадах неодноразово доводились особовому складу, у тому числі позивачу, начальником райвідділу підполковником міліції ОСОБА_15 15.10.2014р. ОСОБА_1 надано чергову відпустку строком на 30 діб з виїздом до м. Києва. У середині листопада 2014р. позивач зателефонував начальникові СВ Київського РВ Донецького МУ ГУМВС в області ОСОБА_5, який на теперішній час займає посаду начальника СВ Добропільського МВ ГУМВС в області, та повідомив, що він знаходиться на лікарняному. У подальшому позивач надав лікарняні листи, які свідчать про його знаходження на тимчасово окупованій території.

Вказано, що відповідно до актів від 26.01.2015р., 27.01.2015р., 28.01.2015р., 06.02.2015р. №№10/326, 10/340, 10/381, 10589 позивач на службу до Добропільського МВ ГУМВС в області не виходить, тим самим не сприяє у зміцненні службової дисциплін, забезпечення законності та статутного порядку. Вказано, що ОСОБА_1, грубо порушивши вимоги ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС України, п.4.1 (розділу ІІІ) Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України №155-2012 та п.3 листа ГУ МВС в області від 26.08.2014р. №3374/Пв, виїхав на тимчасово окуповану територію та на теперішній час відсутній на службі без поважних причин.

При цьому у висновку службового розслідування від 13.02.2015р. зазначено, що опитати у ході службового розслідування позивача представилось неможливим, оскільки останній на телефонні дзвінки та смс повідомлення не відповідає.

Також, зазначено, що ОСОБА_5 телефоном довів ОСОБА_1 вимоги наказу ГУМВС в області від 25.11.2014р. №1951 щодо заборони виїзду на окуповані території.

До вказаного висновку службового розслідування додані відповідні пояснення ОСОБА_5 від 26.01.2016р. та письмові пояснення начальника СКЗ Добропільського МВ ГУМВС в Донецькій області ОСОБА_16

Суд зазначає, що у висновку службового розслідування не встановлювались недоліки лікарняних листків, а лише зазначено про їх видачу Міською Лікарнею №20 м. Донецька.

Першим заступником начальника МВ - начальником СВ Добропільського МВ ГУ МВС України в Донецькій області підполковником міліції ОСОБА_5 складено доповідну записку від 26.01.2015р. №861, якою повідомлено, що 13.08.2014р. позивач прибув в м. Добропілля Донецької області і проходив службу в Добропільськом МВ ГУМВС України в Донецькій області. З 15.10.2014р. ОСОБА_1 пішов в чергову відпустку, після чого з 15.10.2014р. по теперішній час в м. Добропілля не повертався і на службу в Добропільський МВ ГУ МВС України в Донецькій області не виходив, в період з 14.07.2014р. по 15.10.2014р. ОСОБА_1 розслідуванням кримінальних проваджень не займався, документацію на виконання не отримував, згідно записів «Книги видачі й приймання озброєння та спеціальних засобів» (форма 5) зброю не отримував.

Відповідно до рапортів першого заступника начальника МВ - начальника СВ Добропільського МВ ГУ МВС України в Донецькій області підполковника міліції ОСОБА_5 від 26.01.2015р. №862 та від 28.01.2015р. №961, на запит інспектора ВІОС УКЗ ГУ МВС України в Донецькій області Самарця Р.Ю. надано інформацію щодо неприбуття ОСОБА_1 на службу в Добропільський МВ ГУ МВС України в Донецькій області, 26.01.2015р та 28.01.2015р. відповідно. Також, рапорті від 06.02.2015р. №1333 ОСОБА_5 повідомив, що 06.02.2015р. позивач не прибув на службу в Добропільський МВ ГУ МВС України в Донецькій області.

Крім того, першим заступником начальника МВ - начальником СВ Добропільського МВ ГУ МВС України в Донецькій області підполковником міліції ОСОБА_5 складено рапорт від 27.01.2015р. №908, в якому відображено, що на запит інспектора ВІОС УКЗ ГУ МВС України в Донецькій області Самарця Р.Ю. надано інформацію щодо неприбуття 27.01.2015р. ОСОБА_1 на службу в Добропільський МВ ГУ МВС України в Донецькій області, неотримання документації на виконання, неотримання зброї згідно записів «Книги видачі й приймання озброєння та спеціальних засобів (форма 5).

Також, наведено про телефонну розмову із батьком ОСОБА_1 за номером мобільного телефону НОМЕР_1, який відомо як особистий номер телефону ОСОБА_1, в ході якої отримано пояснення, що ОСОБА_1 знаходиться в м. Маріуполі, влаштовується на службу в міліцію, а мобільний телефон з номером НОМЕР_1 знаходиться у батька ОСОБА_1

Відповідно до акта УКЗ ГУМВС України в Донецькій області від 26.01.2015р. №10/327, з метою отримання пояснень з причин невиходу на службу до Добропільського МВ ГУ МВС в області та встановлення місця знаходження старшого слідчого СВ Київського РВ Донецького МУ ГУ МВС в області капітана міліції ОСОБА_1 в період з 15.10.2014р., 26.01.2015р. у службовому кабінеті №204, розташованому за адресою: м. Маріуполь, пр-т. Будівельників, буд.145 (МУПППМ) з мобільного телефону (НОМЕР_2) здійснено дзвінки та відправлені СМС на телефон (НОМЕР_1), який належить ОСОБА_1, однак, він на дзвінки та СМС повідомлення не відповів.

Аналогічні дії, датовані 28.01.2015р. також відображені в акті УКЗ ГУМВС України в Донецькій області від 28.01.2015р.

Також, УКЗ ГУМВС України в Донецькій області складно акти від 26.01.2015р. №10/326, від 27.01.2015р. №10/340, від 28.01.2015р. №10/381 та від 06.02.2015р. №10/589 про відсутність на службі старшого слідчого СВ Київського РВ Донецького МУ ГУ МВС в області капітана міліції ОСОБА_1 26.01.2015р., 27.01.2015р., 28.01.2015р. та 06.02.2015р. відповідно.

Також, 27.01.2015р. інспектором ВІОС УКЗ ГУ МВС України в Донецькій області лейтенантом міліції ОСОБА_7 складено рапорт, за змістом якого, 27.01.2015р. під час телефонного дзвінку з метою отримання пояснень з причин невиходу на службу до Добропільського МВ ГУ МВС в області та встановлення місця знаходження старшого слідчого СВ Київського МВ ГУ МВС в області капітана міліції ОСОБА_1 в період з 15.10.2014р. слухавку підняв чоловік, який відрекомендувався батьком ОСОБА_1 та пояснив, що на теперішній час останній знаходиться у родичів поблизу м. Маріуполя, при цьому точну адресу не вказав, також, додав, що його син прибути до ВІОС УКЗ ГУ МВС в області для надання письмових пояснень відмовляється.

Зазначено, що з метою спілкування з ОСОБА_1 було запропоновано надати номер мобільного телефону родичів, у яких на теперішній час проживає останній, однак надати вказані відомості батько категорично відмовився.

Також, вказані обставини викладені в акті УКЗ ГУМВС України в Донецькій області від 27.01.2015р. №10/341.

Із доповідної записки першого заступника начальника МВ - начальника СВ Добропільського МВ ГУ МВС України в Донецькій області підполковника міліції ОСОБА_5 від 02.02.2015р. №1126 вбачається, що начальником Київського РВ ОСОБА_15 неодноразово доводились до особового складу про заборону виїзду з місць постійної дислокації на тимчасово окуповану територію всім без винятку працівникам Київського РВ. Вимоги щодо заборони виїзду на тимчасово окуповану територію також були доведені і особовому складу СВ Київського РВ, у тому числі старшому слідчому СВ Київського РВ ДМУ ГУ МВС України в Донецькій області капітану міліції ОСОБА_1

Згідно рапорту першого заступника начальника МВ - начальника СВ Добропільського МВ ГУ МВС України в Донецькій області підполковника міліції ОСОБА_5 від 06.02.2015р. №1333, ОСОБА_1 на службу в Добропільський МВ ГУ МВС України в Донецькій області не прибував, документацію на виконання не отримував, згідно записів «Книги видачі й приймання озброєння та спеціальних засобів (форма 5) зброю не отримував.

Суд зазначає, що у позовній заяві наведено номер телефону позивача НОМЕР_1.

Позивачем до суду надано копію довідки №282, яка видана лікарнею з поліклінікою ГУ МВС України в Київській області, в якій зазначено, що позивач спостерігався неврологом з 25.01.2015р. по 08.02.2015р. В цій довідці відсутня дата її видачі, а також прізвище та ініціали лікаря та начальника відділення.

Також, у вказаній довідці не визначено на якому лікування знаходився позивач амбулаторному, стаціонарному або іншому.

Крім того, вказана довідка не містить відомостей щодо звільнення позивача від службових обов'язків через тимчасову непрацездатність.

13.02.2015р. Головним управлінням МВС України в Донецькій області прийнято наказ №347, яким за особисту недисциплінованість, порушення вимог ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС України, п.4.1 (розділу ІІІ) Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України №155-2012, та п.3 листа ГУ МВС в області від 26.08.2014р. №3374/Пв, що виразилось у невиконанні усних наказів начальника про заборону виїзду та території, які окуповані та відсутності на службі без поважних причин з 26.01.2015р. до цього часу, старшого слідчого СВ Київського РВ Донецького МУ ГУ МВС в області капітана міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ.

Також, згідно вказаного наказу, дні невиходу на службу старшого слідчого СВ Київського РВ Донецького МУ ГУ МВС в області капітана міліції ОСОБА_1 з 26.02.2015р. до дня звільнення вважаються прогулами, грошове забезпечення не нараховується та не виплачується.

Наказом Головного управління МВС України в Донецькій області від 03.03.2015р. №71 о/с відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справі у запас (із постановкою на військовий облік) за пунктом 64 «є» (за порушення дисципліни) капітана міліції ОСОБА_1 (НОМЕР_3) - старшого слідчого відділу Київського районного відділу Донецького міського управління Головного управління МВС України в Донецькій області з 03.03.2015р. на підставі наказу Головного управління МВС в області від 13.02.2015р. №347.

На скаргу представника позивача Головним управлінням МВС України в Донецькій області надано відповідь від 20.03.2015р. №10/3-461, якою повідомлено, що неправомірні дії з боку працівників УКЗ ГУ МВС в області не знайшли свого документального підтвердження. Також, вказано, що ОСОБА_1 15.01.2015р. поштою надав копії рапорту на чергову відпустку, відпускного посвідчення та листів непрацездатності (оформлені МЛ №20 м. Донецька з 18.10.2014р. до 10.11.2014р. без номеру, з 11.11.2014р. до 08.12.2014р. №42, з 08.12.2014р. до 20.12.2014р. №56, з 22.12.2014р. до 09.01.2015р. №8), при перевірці було встановлено, що вони оформлені з порушеннями «Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян», крім цього, було встановлено, що після закінчення лікарняного до своїх службових обов'язків ОСОБА_1 не приступив.

Листом Головного управління МВС України в Донецькій області від 20.03.2015р. №10/13-51,13-55 представника позивача повідомлено, що у ході службової перевірки встановлено, що рапорти про призначення ОСОБА_1 на посаду старшого слідчого СВ Добропільського МВ, Жовтневого РВ Маріупольського МУ ГУ МВС в області, Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві та про продовження чергової відпустки у зв'язку з находженням на лікарняному до ГУ МВС в області не надходили.

11.05.2015р. Головним управлінням МВС України в Донецькій області складено лист №10/28.31ад, з якого вбачається, що наказ про надання ОСОБА_1 відпустки Київським РВ ДМУ та Добропільським МВ ГУ МВС в області не видавався, в період з 01.11.2014р. по 09.01.2015р. списки працівників, яким повинно було нараховуватись грошове забезпечення керівництвом Київського РВ Донецького МУ ГУ МВС в області, в якому працював ОСОБА_18 не подавалися, тому грошове забезпечення за цей період не нараховувалось та не виплачувалось. Вказано, що надати інформацію, чи мались у ОСОБА_1 станом на 13.02.2015р. невикористані дні щорічної відпустки за час роботи у Київському РВ Донецького МУ ГУ МВС в області не є можливим у зв'язку з тим, що документація залишилась на окупованій території.

Згідно із листом Управління кадрового забезпечення ГУ МВС України в Донецькій області від 13.05.2015р. №10/1924, у зв'язку зі скасуванням штатів Донецького МУ та його підрозділів встановлено, що після видання наказу ГУ МВС в області від 07.11.2014р. №1844 протягом 2 місяців працівникам міліції цього райвідділу було запропоновано призначення на вакантні посади Головного управління; згідно з довідкою ВК та ПС УКЗ ГУ МВС в області від 17.03.2015р. №10/1398 та листа від 06.05.2015р. №6/4152 Жовтневого РВ ММУ, до вказаних відділів будь-які підтверджуючі документи про призначення на посаду старшого слідчого СВ Добропільського МВ, Жовтневого РВ Маріупольського МУ ГУ МВС в області, а також Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві не надходили.

18.05.2015р. Департаментом кадрового забезпечення МВС України складено лист №6/6-Т-804, Т-814, яким повідомлено про те, що відомості про можливі неправомірні дії колишніх начальника Київського РВ Донецького МУ ГУ МВС ОСОБА_15 та першого заступника начальника РВ - начальника СВ цього ж райвідділу ОСОБА_5 у період перебування їх на вказаних посадах було перевірено раніше, у ході перевірки зазначені відомості свого підтвердження не знайшли.

Відповідно до листа Управління кадрового забезпечення Головного управління МВС України в Донецькій області від 21.05.2015р. №10/2512, ОСОБА_1 про необхідність визначатись з подальшим проходженням служби неодноразово повідомлялось першим заступником начальника РВ - начальником СВ Київського РВ Донецького МУ підполковником міліції ОСОБА_5 та начальником СКЗ Київського РВ Донецького МУ підполковником міліції ОСОБА_19; факт невиходу на службу підтверджено рапортами безпосереднього керівника та відповідними актами; з 13.09.2014р. до 15.10.2014р. працівники Київського РВ Донецького МУ несли службу у м. Добропілля.

Згідно наданої відповідачем довідки №88 від 12.05.2015р. про грошове забезпечення старшого слідчого Київського РВ ДМУ ГУ МВС України в Донецькій області ОСОБА_1 за останні два місця до звільнення з ОВС, в період з 01.11.2014р. по 09.01.2015р. списки співробітників, яким належить нарахування грошового забезпечення керівництвом Київського РВ ДМУ в якому працював ОСОБА_1 не подавалися, тому грошове забезпечення ОСОБА_1 за цей період не нараховувалось та не виплачувалось. Зазначено, що наказом ГУ МВС в області №347 від 13.02.2015р. дні невиходу на службу старшого слідчого СВ Київського РВ Донецького МУ капітана міліції ОСОБА_1 з 26.01.2015р. по день звільнення визнані прогулами, у зв'язку з чим грошове забезпечення не нараховується та не виплачується.

Також, згідно вказаної довідки та довідки №90 від 12.05.2015р. у грудні 2014р., січні 2015р., лютому 2015р. доходи позивачу не нараховувались.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки регулюється Законом України «Про міліцію», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 №114, Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV визначено, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до ст.4 вказаного Дисциплінарного статуту встановлено, що наказ є формою реалізації службових повноважень особи начальницького складу, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа, якій належить його виконати.

Накази можуть даватись як в усній, так і в письмовій формі.

У разі одержання наказу від старшого прямого начальника підлеглий зобов'язаний виконати його та повідомити про це свого безпосереднього начальника.

Скасувати наказ має право тільки начальник, який видав відповідний наказ, або старший прямий начальник.

Накази повинні бути законними, зрозумілими і виконуватися беззаперечно, точно та у визначений строк.

У разі одержання наказу, який суперечить закону, підлеглий не повинен виконувати його, про що повинен негайно поінформувати начальника, який віддав наказ, а в разі підтвердження цього наказу - письмово поінформувати старшого прямого начальника.

Віддання і виконання наказу, який суперечить закону, або невиконання правомірного наказу тягне відповідальність, передбачену цим Статутом та іншими законодавчими актами.

До суду не надано відомостей щодо інформування позивачем у передбаченому порядку про наказ ОСОБА_5 щодо вивезення особистих речей, який суперечить закону. Також, у разі отримання вказаного наказу ОСОБА_1 не повинен був його виконувати, оскільки наказ про вивезення особистих речей керівника, особливо з неконтрольованої Україною території, має очевидні ознаки протиправності. Суд критично ставиться до пояснень позивача щодо виконання ним службових обов'язків під час перебування в м. Донецьку у зв'язку з вивезенням особистих речей керівника.

Суд вважає, що під час розгляду цієї справи позивачем не доведено надання йому ОСОБА_5 наказу щодо вивезення з міста Донецьк його особистих речей.

Згідно ст.5 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Особи рядового і начальницького складу не несуть дисциплінарної відповідальності в разі, якщо шкода завдана правомірними діями внаслідок сумлінного виконання наказу начальника або виправданого за конкретних умов службового ризику.

Відповідно до ст.7 вказаного Статуту, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Згідно п.4.1 розділу ІІІ Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених Наказом МВС України від 22.02.2012р. №155, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2012р. за № 628/20941, встановлено, що працівник органів внутрішніх справ, керуючись Присягою, відповідно до службового обов'язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе такі моральні зобов'язання: визнавати пріоритет державних і службових інтересів над особистими у своїй діяльності; бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин чесним і непідкупним, відданим інтересам служби; ставитися нетерпимо до будь-яких дій, які ображають та принижують людську гідність, заподіюють біль і страждання, являють собою тортури, жорстокість, нелюдське поводження з людьми; бути мужнім і безстрашним у небезпечних ситуаціях, які виникають під час припинення правопорушення, ліквідації наслідків аварій та стихійного лиха, проведення заходів щодо порятунку життя і збереження здоров'я людей; виявляти твердість і непримиренність у боротьбі зі злочинцями, застосовуючи для досягнення поставленої мети виключно законні і високоморальні принципи; зберігати і примножувати службові традиції органів внутрішніх справ.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно ст.13 вказаного Дисциплінарного статуту, такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання.

З метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

За приписами ст.14 вказаного Дисциплінарного статуту передбачено, що перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Враховуючи те, що під час службового розслідування позивач не з'являвся для проходження служби в органах внутрішніх справ ГУ МВС України в Донецькій області та на дзвінки і смс повідомлення не відповідав, суд вважає, що висновок службового розслідування складено правомірно, у тому числі щодо встановленого під час розслідування факту не виходу на службу. При цьому, посадові особи відповідача були позбавлені можливості роз'яснити його права та обов'язки позивачу і відбирати від нього пояснення.

Відповідно до п.52 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ особи рядового і начальницького складу, особам рядового і начальницького складу, які захворіли під час чергової відпустки, вона після одужання продовжується на число невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється начальником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого лікарем і начальником (головним лікарем) лікувального закладу.

Судом встановлено, що оригіналів листків непрацездатності позивач до відповідача не надавав та наказ про продовження відпустки з 13.01.2015р. не приймався.

Відповідно до пункту 21 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ особи рядового і начальницького складу, особи рядового і начальницького складу зобов'язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами прямих начальників. Направлення для проходження служби за межами республіки здійснюється за згодою працівника в порядку, встановленому законодавством.

Судом встановлено, що з 13.01.2015р. за відсутності наказу щодо надання або продовження відпустки позивач виїхав до м. Києву та для проходження служби в органах внутрішніх справ ГУ МВС України в Донецькій області не з'являвся, у тому числі у встановлені службовим розслідуванням дні.

Відповідно до п.2.22 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13.11.2001р. №455, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04 грудня 2001 р. за №1005/6196, передбачено, що тимчасова непрацездатність осіб рядового і начальницького складу засвідчується довідкою органу, у сфері управління якого перебувають заклади охорони здоров'я.

У разі вибору особою рядового і начальницького складу лікуючого лікаря і лікувально-профілактичного закладу не за місцем проживання чи роботи довідка видається відповідно до пункту 1.9 розділу 1 цієї Інструкції.

Порядок видачі довідки у разі захворювання та травми; у зв'язку з доглядом за хворим членом сім'ї, хворою дитиною, дитиною віком до трьох років та дитиною-інвалідом до 18 років у разі хвороби матері або іншої особи, яка доглядає за дитиною; при карантині; у зв'язку з вагітністю і пологами; на період санаторно-курортного лікування має відповідати вимогам цієї Інструкції.

Особам рядового і начальницького складу, які перебувають на лікуванні у зв'язку із захворюванням, пораненням, контузією чи каліцтвом, отриманими під час виконання службових обов'язків, довідка видається до дня закінчення лікування (при сприятливому закінченні лікування) або до дня звільнення з органу управління (підрозділу) за станом здоров'я (при несприятливому перебігу лікування) за висновками військово-лікарської експертизи.

Суд зазначає, що надана позивачем довідка №282, яка видана лікарнею з поліклінікою ГУ МВС України в Київській області, не містить відомостей щодо засвідчення тимчасової непрацездатності позивача та звільнення його від службових обов'язків.

Згідно пп. «а» п.62 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ особи рядового і начальницького складу, звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу» для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров'я придатні до військової служби

Підпунктом «є» п.64 вказаного Положення передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни

За приписами п.70 вказаного Положення, звільнення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу в запас і відставку провадиться до полковника міліції, полковника внутрішньої служби включно - начальниками головних управлінь, управлінь МВС в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі і рівними їм начальниками, яким таке право надано Міністром внутрішніх справ.

Спірні накази прийняті у відповідності до наведених приписів законодавства.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що службовим розслідуванням обґрунтовано встановлення порушення позивачем усних наказів начальника райвідділу про заборону виїзду на окуповані території та відсутність на службі без поважних причин.

Таким чином, спірні накази є правомірними, а позовні вимоги щодо визнання протиправними та скасування цих наказів і поновлення позивача на службі - не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області грошового забезпечення за листами непрацездатності з 18.10.2014р. по 09.01.2015р., виданих позивачу, суд зазначає наступне.

Частиною другою ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Частиною першою ст.51 Закону України від 18 січня 2001 року №2240-III «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», в редакції чинній до 01.01.2015р., встановлено, що підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності, а в разі роботи за сумісництвом - копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою за основним місцем роботи. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, за погодженням з Фондом.

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в редакції чинній з 01.01.2015р., встановлено, що підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності, а в разі роботи за сумісництвом - копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою за основним місцем роботи. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, за погодженням з Фондом

Таким чином, для вирішення питання щодо оплати за листками непрацездатності позивач повинен був надати до відповідача оригінали листків непрацездатності, а не їх копії.

Оригінали виданих ОСОБА_1 лікарняних листків були надані позивачем безпосередньо до суду під час судового розгляду справи.

На підставі викладеного, суд вважає, що у зв'язку з ненаданням відповідачу оригіналів лікарняних листків у ГУ МВС України в Донецькій області не виникло обов'язку щодо вирішення питання оплати за листками непрацездатності позивача.

У зв'язку з наведеним суд вбачає відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області грошового забезпечення за листами непрацездатності з 18.10.2014р. по 09.01.2015р.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області середньомісячного грошового утримання за час вимушеного прогулу з 10.01.2015р. по теперішній час, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ особи рядового і начальницького складу, передбачено, що у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Суд зазначає, що під вимушеним прогулом розуміється час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений змоги працювати, що має місце при незаконній відмові у прийнятті його на роботу або при несвоєчасному укладенні трудового договору, незаконному відстороненні від роботи, незаконному звільненні, тощо.

З 10.01.2015р. по 03.03.2015р. позивача не було звільнено з органів внутрішніх справ, що унеможливлює визначення цього періоду як час «вимушеного» прогулу.

З 03.03.2015р. та на момент вирішення справи по суті за наведеними позивачем підставами адміністративного позовні вимоги щодо стягнення середньомісячного грошового утримання за час вимушеного прогулу задоволенню не підлягають, оскільки суд дійшов до висновку про правомірність звільнення позивача з органів внутрішніх справ.

Таким чином, враховуючі положення ч.2 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України, за наведеними підставами адміністративного позову, суд вбачає відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області середньомісячного грошового утримання за час вимушеного прогулу з 10.01.2015р. по теперішній час.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області щодо узгодження та надання відповідних документів про призначення позивача на посаду старшого слідчого Дарницького РУ МВС України у м. Києві та зобов'язання вчинити зазначені дії, суд зазначає наступне.

Оскаржуючи дії щодо узгодження та надання відповідних документів про призначення позивача на посаду старшого слідчого дарницького РУ МВС України у м. Києві позивач не зазначив які дії були вчинені відповідачем, в той час як із матеріалів справи вбачається, що відповідач взагалі не вчиняв дії щодо узгодження та надання відповідних документів про призначення позивача на посаду старшого слідчого Дарницького РУ МВС України у м. Києві.

Згідно п.46 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ особи рядового і начальницького складу, встановлено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу, переміщені по службі, підлягають відрядженню до нового місця служби після передачі справ, але не пізніше місячного строку з дня одержання органом внутрішніх справ наказу або письмового повідомлення про переміщення по службі, крім випадків, коли дана особа перебуває в черговій відпустці або на лікуванні.

У відповідності до пп.2.4.2 Інструкції з діловодства в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.08.2012р. №747, встановлено, що приймання кореспонденції, адресованої МВС, його керівництву та структурним підрозділам здійснює УДЗ.

Кореспонденцію, адресовану структурним підрозділам апарату Міністерства, розташованим в інших місцях, а також начальникам ГУМВС, УМВС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, на залізницях, керівникам науково-дослідних установ, ректорам вищих навчальних закладів МВС, підприємств, установ і організацій, що належать до сфери управління МВС, командувачу внутрішніх військ МВС, приймають підрозділи документального забезпечення, канцелярії або спеціально уповноважені особи.

Згідно пп.2.4.8 вказаної Інструкції передбачено, що пакети з документами, а також кореспонденція, що надходить до ГУМВС, УМВС України в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, на залізницях, науково-дослідних установ, вищих навчальних закладів МВС, підприємств, установ і організацій, що належать до сфери управління МВС, внутрішніх військ МВС України, приймають підрозділи з діловодства, а в неробочий час - черговий органу внутрішніх справ, який їх реєструє в пакетно-контрольному журналі (форма 52) і, не розпечатуючи, передає працівникам підрозділів документального забезпечення.

Лист Дарницького районного управління Головного управління МВС України в м. Києві від 25.12.2014р. №47/26503 адресовано начальнику УВБ у Донецькій області ДВБ МВС України, лист Головного управління МВС України в м. Києві від 29.12.2014р. №1/9794-изд адресовано т.в.о. начальника управління кадрового забезпечення ГУ МВС України в Донецькій області.

Відповідно до пп.2.4.10 вказаної Інструкції, службові документи, отримані, як виняток, безпосередньо працівниками органу й адресовані цьому органу або конкретно комусь із його керівників, а також документи, одержані електронною поштою та факсимільним зв'язком, необхідно передавати до підрозділу документального забезпечення для реєстрації. підрозділах документального забезпечення документи (крім випадків, передбачених п. п. 2.4.6, 2.4.7 Інструкції).

Згідно пп.2.10.1 Інструкції з діловодства в системі Міністерства внутрішніх справ України, встановлено, що кореспонденцію, що надійшла до МВС чи органу внутрішніх справ, обов'язково попередньо розглядає керівництво УДЗ або начальники підрозділів документального забезпечення чи канцелярії в день її надходження. Телеграми розглядають негайно.

Таким чином, до розгляду відповідних документів уповноважено особою та передачі документів до виконавців ці документи підлягають реєстрації в підрозділах документального забезпечення.

До суду не надано відомостей щодо реєстрації листа Дарницького районного управління Головного управління МВС України в м. Києві від 25.12.2014р. №47/26503 та листа Головного управління МВС України в м. Києві від 29.12.2014р. №1/9794-изд в Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області.

При цьому, підпунктом 2.4.9 Інструкції з діловодства в системі Міністерства внутрішніх справ України встановлено, що працівникам органів внутрішніх справ незалежно від їх службового становища забороняється приймати для виконання незареєстровані в підрозділах документального забезпечення документи (крім випадків, передбачених п. п. 2.4.6, 2.4.7 Інструкції).

Враховуючи наведене та те, що наказом від 24.01.2015р. №167 призначено службове розслідування відносно позивача, суд вбачає відсутність підстав для визнання протиправними дій або бездіяльності відповідача щодо узгодження та надання відповідних документів про призначення позивача на посаду старшого слідчого Дарницького РУ МВС України у м. Києві.

Також, у зв'яжу з наведеним суд вбачає відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо зобов'язання вчинити зазначені дії.

На підставі наведеного, суд вважає, що за наведеними позивачем підставами адміністративного позову у задоволені позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 11, 17, 69-72, 86, 87, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі в органах внутрішніх справ, стягнення середньомісячного грошового утримання за час вимушеного прогулу, стягнення грошового забезпечення за листками непрацездатності, визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті, вступна та резолютивна частини проголошено у судовому засіданні 10 червня 2015 року, складання постанови у повному обсязі - 15 червня 2015 року.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Куденков К.О.