Справа № 807/1640/14
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року Справа № 876/8633/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Яворського І.О.

суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П.

за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.

з участю осіб:

позивача по справі: представника Романа Р.І.

відповідача по справі: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Тячівському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 липня 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Доміон» до Державної податкової інспекції в Тячівському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю «Доміон» (далі - ТзОВ «Доміон») в травні 2014 року звернулося з позовом в суд до Державної податкової інспекції в Тячівському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області та просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Тячівському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області №/402 від 04.12.2013 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 697 950грн., №/404 від 04.12.2013 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 218 343 грн., №/2096 від 28.11.2013 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 44 351грн., № від 14.02.2014 року про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 220010 грн. та застосування штрафних санкцій на суму 55002,50 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення прийняті всупереч положенням податкового законодавства, зокрема, перевіркою неправомірно і необґрунтовано збільшено розмір валових доходів підприємства та визначено податкові зобов'язання з податку на додану вартість, оскільки перевіряючими не виконано належним чином вимог закону щодо порядку визначення звичайної ціни, (а саме п. 1.20.1 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств») і взагалі не досліджувалось питання про рівень цін на відповідні транспортні засоби. Також позивач зазначає, що відповідачем безпідставно не були враховані відповідні первинні документи та безпідставно зменшено валові витрати підприємства.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 липня 2014 року в справі №807/1640/14 адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Державною податковою інспекцією в Тячівському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 липня 2014 року в справі №807/1640/14 та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, апелянт зазначає, що податковим органом визначено та донараховано податок на прибуток відповідно до приписів ст. 153 ПК України, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі та в межах чинного законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції, 31.10.2013 р. ДПІ у Тячівськоку районі Закарпатської області було складено акт за №367-2232/37321571 про результати документальної позапланової перевірки ТзОВ «Доміон» з питань правильності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на прибуток та податку на додану вартість за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р. (далі - акт перевірки).

У вказаному акті перевірки встановлені наступні порушення:

- п.161.2 ст. 161 та пп..153.2.1 п.153.2 ст. 153 ПК України в результаті чого товариству донараховано податок на прибуток в загальній сумі 494866 грн., в тому числі за І квартал 2012 року в сумі 100993,00 грн.; за ІІ квартал 2012 року в сумі - 154353 грн.; ІІІ квартал 2012 року в сумі - 147445 грн.; ІV квартал 2012 року в сумі - 92075 грн.

- п. 188.1 ст. 188 ПК України в результаті чого встановлено заниження ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету в загальній сумі 174674,0 грн., в тому числі за серпень 2012 - 43025, грн.., за вересень 2012 - 59600,0 грн. за жовтень 2012 р. - 6573,0 грн.; за листопад 2012 р. - 65476,0 грн.; та встановлено завищення суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню за липень 2012 року в сумі 220 010,0 грн.

На підставі вказаного акта ДПІ у Тячівському районі прийнято наступні податкові повідомлення - рішення: податкове повідомлення - рішення від 04.12.2013 р. за № /402 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 697 950 грн.; податкове повідомлення - рішення від 04.12.2013 р. за № /404 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 218 343 грн.; податкове повідомлення - рішення від 28.11.2013 р. за № /2096 про збільшення суми грошового зобов'язання податку на прибуток 44 351 грн.; податкове повідомлення - рішення від 14.02.2014 р. за № про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 220 010 грн., та застосування штрафних санкцій на суму 55 002,5 грн.

Як стверджується матеріалами справи, позивач протягом 2012 року здійснював торгівлю транспортними засобами, які перебували у користуванні. На підтвердження вказаних господарських операцій позивачем надано копії первинних документів, щодо придбання та подальшої реалізації вказаних транспортних засобів, а саме вантажно-митні декларації, податкові накладні, видаткові накладні.

Податковий орган зазначає, що ціни реалізації підприємством транспортних засобів є нижчими, ніж середньоринкові на території України.

Відповідно до пункту 4.1 статті 4 Закону України № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (далі - Закон № 168/97-ВР) база оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), згідно із законами України з питань оподаткування (за винятком ПДВ, а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку, що включається до ціни товарів (послуг). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів (послуг). У разі якщо звичайна ціна на товари (послуги) перевищує договірну ціну на такі товари (послуги) більше ніж на 20 відсотків, база оподаткування операції з поставки таких товарів (послуг) визначається за звичайними цінами.

Отже, законом встановлено, що база оподаткування - це договірна (контрактна) ціна, визначена за вільними цінами, які не можуть бути нижчими за звичайні ціни.

При цьому за правилами підпункту 1.20.1 пункту 1.20 статті 1 Закону України від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо цим пунктом не встановлено інше. Якщо не доведене зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню справедливих ринкових цін.

Згідно п.1.20.2 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» для визначення звичайної ціни товару (робіт, послуг) використовується інформація про укладені на момент продажу такого товару (роботи, послуги) договори з ідентичними (однорідними) товарами (роботами, послугами) у співставних умовах. Зокрема, враховуються такі умови договорів, як кількість (обсяг) товарів (наприклад, обсяг товарної партії), строки виконання зобов'язань, умови платежів, звичайних для такої операції, а також інші об'єктивні умови, що можуть вплинути на ціну. При цьому умови договорів на ринку ідентичних (у разі їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) визнаються співставними, якщо відмінність між такими умовами суттєво не впливає на ціну, або може бути економічно обґрунтована. При цьому враховуються звичайні при укладанні угод між непов'язаними особами надбавки чи знижки до ціни. Зокрема, але не виключно, враховуються знижки, пов'язані з сезонними та іншими коливаннями споживчого попиту на товари (роботи, послуги), втратою товарами якості або інших властивостей; закінченням (наближенням дати закінчення) строку зберігання (придатності, реалізації); збутом неліквідних або низьколіквідних товарів; маркетинговою політикою, у тому числі при просуванні товарів (робіт, послуг) на ринки; наданням дослідних моделей і зразків товарів з метою ознайомлення з ними споживачів.

Відповідно до вимог п. 1.20.8 та п. 1.20.10 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» обов'язок доведення того, що ціна договору не відповідає рівню звичайної ціни у випадках, визначених цим Законом, покладається на податковий орган у порядку, встановленому Законом.

При проведенні перевірки платника податку податковий орган має право надати запит, а платник податку зобов'язаний обґрунтувати рівень договірних цін або послатися на норми абзацу першого підпункту 1.20.1 цього пункту. Донарахування податкових зобов'язань платника податку податковим органом внаслідок визначення звичайних цін здійснюється за процедурою, встановленою законом для нарахування податкових зобов'язань за непрямими методами, а для платників податку, визнаних природними монополістами згідно із законом, - також відповідно до принципів регулювання цін, встановлених таким законом

Судом встановлено, та цього не заперечує позивач, у процесі проведення перевірки підприємству надіслано запит про обґрунтування собівартості та ціни товарів (лист від 21.10.2013 року №1447/22-010), в якому запропоновано надати письмові пояснення щодо складових прямих, загальновиробничих, адміністративних та інших витрат, які враховуються у складі собівартості та ціни товарів, що реалізуються. На вказаний запит ТзОВ «Доміон» надало відповідь (лист від 31.10.2013 року №33), де зазначило, що формування ціни реалізації товарів (автомобілів, які були у використанні) проводилося у відповідності до статті 11 «Вільні ціни» Закону України «Про ціни та ціноутворення» та підтверджується договорами купівлі-продажу на кожний окремо реалізований автомобіль. Собівартість реалізованих товарів формувалась з фактурної вартості імпортованих товарів, суми сплаченого ввізного мита, акцизного податку та інших прямих витрат, пов'язаних з розмитненням та реалізацією товарів.

На виконання обов'язку доведення того, що ціна договору не відповідає рівню звичайної ціни податковий орган надав висновок оцінювача з інформацією щодо орієнтовних цін на аналогічні автотранспортні засоби, завезені із-за кордону в 2011 році, на ринку України та на Європейському ринку, висновок оцінювача з інформацією щодо орієнтовних цін на автотранспортні засоби, завезені із-за кордону в 2012 році, на ринку України та на Європейському ринку.

Аналізуючи вказані висновки, вантажно-митні декларації, податкові накладні, видаткові накладні суд апеляційної інстанції зазначає, що різниця контрактної вартості транспортних засобів та вартості згідно висновку оцінювача у всіх випадках перевищує 20%.

Суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач належним чином довів рівень звичайних цін надавши інформацію про ціни на ідентичні транспортні засоби на ринку України, які ввезені з-за кордону, оскільки, наприклад сідельний тягач для перевезення напівпричепів, колісний, марка DAF, модель FT 95 XF 430, номер двигуна ХЕ315СW03978, об'ємом 12580 см.куб., 2005 року випуску реалізовано підприємством у січні 2012 року за 82 417,0 грн. Разом з тим, середня ціна аналогічного транспортного засобу, вказана у висновку оцінювача складає 205 333,0 грн.

Крім того, суду надані пояснення осіб, які є покупцями окремих транспортних засобів у ТзОВ «Доміон», зокрема громадян ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, де останні вказали, що транспортні засоби вони придбали за ціною значно вищою ніж це було вказано у видаткових накладних.

Викладені факти свідчать про заниження об'єкта оподаткування податком на додану вартість та податком на прибуток.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції та є обґрунтованими, у зв'язку з чим, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.195, ст.196, п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ч.2 ст.205, ст.207, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Тячівському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області задовольнити, постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 липня 2014 року в справі №807/1640/14 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий І.О. Яворський

Судді Р.В. Кухтей

С.П. Нос