Справа № 2-а-49/11
Суддя: Петришин Н. М.
Дата ухвалення: 2011-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 2-а-49/11
провадження № 2-а/1007/8868/11
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 січня 2011 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Петришин Н.М.

при секретарі Тікіній І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці і соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити дії, -

встановив:

До суду звернулася ОСОБА_2 із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 26 квітня по 13 квітня 1986 року була залучена до складу Цивільної оборони по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. З підстав роботи в зоні відчуження їй наданий статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а в подальшому визнано особою, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії та видано відповідні посвідчення.

Відповідно до п. 9 ст. 7 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належать інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань повязаних з ліквідацією наслідків аварії Чорнобильської катастрофи.

У 2010 року звернулася до відповідача із листом та відповідними підтверджуючими документами про встановлення статусу інваліда війни. Листом від 19.11.2010 року Управління праці та соціального захисту населення відмовило їй у наданні зазначеного статуту з тих підстав, що надані документи не містять інформації про залучення до формувань Цивільної оборони та всіх відомостей про роботу, яку вона виконував під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в складі формувань ЦО.

Зазначену відмову вважає необгрунтованою, оскільки на підтвердження відомостей про роботу, яку виконувала під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в складі формувань ЦО надала довідки в яких зазначено, що з 29 квітня по 04 травня 1986 року приймала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Представник позивача у судовому засіданні надав аналогічні пояснення та просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти доводів позову заперечував з тих підстав, що на І підтвердження участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі оперативної групи, штабу цивільної оборони Чорнобильського району в період з 27 квітня по 01 травня 1986 року потрібно надавати довідку з Управління надзвичайних ситуацій, яка б підтверджувала зазначені обставини. Згідно з п. 8 розділ 2 Положення про Цивільну оборону України затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 10.05.1994 року за №299, невоєнізовані формування цивільної оборони, як і складові частини сил цивільної оборони утворюються на воєнний час в областях, районах, а також на підприємствах, що супроводжують свою виробничу діяльність під час війни.

Таку норму попередньо в часі було закладено в основі Положення про невоєнізовані формування Цивільної оборони та норми їх забезпечення матеріально-технічними засобами, затвердженого наказом начальника Цивільної оборони СРСР - заступника Міністра оборони від 06.06.1975 року за №90, що мало статус єдиного нормативно-правового акту відповідної тематики І саме в період ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. При цьому зазначений нормативно-правовий акт містить в собі норму щодо можливості використання невоєнізованих формувань Цивільної оборони і в мирний час для боротьби з масовими лісовими пожежами, ліквідації наслідків стихій, аварій та катастроф, але виключно на підставі рішення виконавчого комітету обласної ради з визначенням кількості таких формувань, їх чисельності, складу та порядку компетенції.

Воєнний стан в державі у звязку з аварією на ЧАЕС не запроваджувався, тому єдиною підставою використання невоєнізованих формувань цивільної оборони з визначенням їх кількості, чисельного складу порядку компетенції могло бути виключно рішення вищевказаних органів. Безпосереднє залучення громадян до складу таких формувань здійснювалося на підставі наказів по підприємству, установі, організації, які в свою чергу видаються на виконання вищевказаних рішень.

У ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС брали участь три зведені загони цивільної оборони, а саме Київської, Чернігівської, Житомирської областей, що були сформовані на базі обєднань «Хімволокно». Також до складу формувань Цивільної оборони входили особовий склад штабу цивільної оборони, який направляється до складу оперативних груп цивільної оборони України (м. Чорнобиль) та цивільної оборони Київської області (м. Іванків).

Будь-якого відношення до вищевказаного формування Цивільної оборони позивачі не мали, тому просить в позові відмовити.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно з вимогами ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах відповідно до законів України.

Правилами ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до вимог п. 9 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань повязаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 являється учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується вкладкою за №110066 від 17.12.1999 року та посвідченням громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи категорія 1 серії А № 123757.

3 31 березня 2006 року позивачу безстроково встановлено третю групу інвалідності, про що свідчить витяг із акту огляду у МСЕК. Відповідно до зазначеного витягу, причина встановлення групи інвалідності професійне захворювання повязане із роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

З копії трудової книжки ОСОБА_1 від 19.12.1978 року,вбачається, що вона в зазначений період дійсно працювала в Інформаційно-обчислювальному центрі Київського облагропрому на посаді оператора.

Довідкою № 77 від 11.11.1997 року, виданою Київською обласною державною адміністрацією, підтверджується, що ОСОБА_1 в зазначений період дійсно працювала в Інформаційно-обчислювальному центрі Київського облагропрому на посаді оператора та в момент аварії на Чорнобильській АЕС з 29 квітня по 04 травня 1986 року за наказом адміністрації районного підприємства матеріально-технічного забезпечення приймала участь в роботах звязаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

З маршрутного листа участі в роботах, повязаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС ОСОБА_1 вбачається, шо з 29 квітня по 03 травня 1986 року та з 11 по 13 травня 1986 року вона виконувала роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Довідкою Головного управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 12.02.2009 року № 01-08/119 підтверджується, що ОСОБА_1 приймала участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі невоєнізованого формування ЦО Чорнобильського району в період з 29 квітня по 04 травня 1986 року і була залучена до виконання заходів ЦО по локалізації джерела радіоактивного забруднення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача із листом про встановлення йому статусу інваліда війни.

Листом від 19.11.2010 року відповідач відмовив у встановлені позивачу вказаного статусу з підстав відсутності інформації про залучення його до формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Дії відповідача щодо відмови у встановленні позивачу статусу інваліда війни суд вважає неправомірними та незаконними, а також такими, що порушують його права та інтереси.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 79 КАС України письмовими доказами документи (в тому числі), акти, листи, телеграми, будь-які інші письмові записи, щ містять в собі відомості про обставини, які мають значення для справи.

На думку суду, в судовому засіданні доведений факт участі ОСОБА_1 у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі формувань Цивільної оборони 29 квітня по 04 травня 1986 року. Даних, які б спростовували зазначені обставини в судовому засіданні стороною відповідача надано не було, тому позовні вимоги є доведеними і такими, що підлягають задоволенню.

Позовні вимоги про зобов'язаний відповідача призначити позивачу соціальні виплати задоволенню не підлягають,оскільки є передчасними, так як позивач ще не звертався до відповідача із такими вимогами, тому його права не порушені.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 19 Конституції України, ст. ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. ст. 160-163 КАС України, суд

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії Управління праці і соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області щодо відмови ОСОБА_1 у встановлені статусу інваліда війни - незаконними.

Зобов'язати Управління праці і соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати їй посвідчення інваліда війни.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини 3 статті 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання постанови.

Порядок набрання постановою законної сили передбачено ст. 254 КАС України.

Суддя Н. М. Петришин