Справа № 804/2804/14
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 травня 2015 рокусправа № 804/2804/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Новошицька О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2014 року

у справі № 804/2804/14

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення податкові повідомлення-рішення від 17.10.2013 № , № , №, № .

Позов обґрунтовано тим, що висновки, викладені в акті перевірки від 19.09.2013, на підставі якого податковим органом приймались податкові повідомлення-рішення від 17.10.2013, не відповідають дійсності та суперечать чинному законодавству.

Так, позивач не погоджується з встановленими відповідачем фактами заниження задекларованого позивачем валового доходу за 2012 рік на суму 68 010,83 грн., оскільки у акті перевірки у п.1.9 встановлено і підтверджено, що сума надходжень на банківські рахунки позивача відповідає сумі задекларованого позивачем доходу у декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік та складає 818041,93 грн. (без урахування ПДВ); завищення задекларованих позивачем валових витрат за 2011 рік на суму 76 766,46 грн. та за 2012 рік на суму 185 569,94 грн., оскільки витрати формуються на підставі первинних документів (видаткових накладних, актів виконаних робіт, наданих послуг тощо) та їх формування не залежить від фактичної сплати вказаних витрат;

Позивач також вважає помилковим висновок податкового органу про не підтвердження позивачем закупки продуктів, реалізованих третім особам. Позивач зазначає з цього приводу, що отримував товар від свої контрагентів раніше ніж останні складали первинні документи (видаткові накладні). Приймання-передача товару фактично відбувалася на підставі актів приймання-передачі товару, а первинні документи оформлювалися із запізненням на 2-3 дні. Позивач на момент виписки його контрагентами первинних документів встигав реалізовувати товар на користь третіх осіб. При цьому найменування та кількість товару, придбаного позивачем, повністю відповідає найменуванню та кількості товару, реалізованого останнім на користь третіх осіб.

Позивач також зазначає, що податкова накладна від 30.11.2011 № 476 надавалася до перевірки, до заперечень на акт перевірки, а тому відповідач протиправно застосував до позивача штраф у розмірі 510,00 грн.;

Позивач також вважає безпідставними висновки відповідача у акті перевірки про заниження податкових зобов'язань та завищення податкового кредиту за лютий 2011 року на суму 1084,00 грн., оскільки вказаний період перевірявся відповідачем під час камеральної перевірки, на підставі якої складно акт від 18.08.2011 № 1322-17/1-НОМЕР_1, у якому зазначено про зменшення позивачем суми від'ємного значення з ПДВ, зарахованого у зменшення суми податкового боргу з ПДВ - 108,98 грн.

Додатково позивач зазначив, що ним не заперечується порушення абз. «б» п.176.2 ст. 176 ПК України стосовно не подання податковому органу розрахунку (форма 1-ДФ) на користь платника податків, а також сум нарахованого та утриманого з них доходу за 1-4 квартал 2011 року та 1-4 квартал 2012 року. Позивач у судовому засіданні визнав факт заниження податкових зобов'язань та завищення податкового кредиту за лютий 2011 року на суму 50,00 грн., а також за липень 2012 року на суму 18,00 грн. Також позивач визнав факт недоплати суми податку на доходи фізичних осіб за 2012 рік у розмірі 90,00 грн. Позивач повідомив суд про те, що у 2011 році він отримав дохід у розмірі 575 676,67 грн. та поніс витрати на суму 575 740,00 грн., з яких відповідач визнав лише 498 973,21 грн., решту витрат у сумі 76 766,46 грн. відповідач не визнав у зв'язку з фактичною не оплатою поставленого товару. Також позивач зазначив про те, що у 2012 році отримав дохід у розмірі 818 041,93 грн., який на думку відповідача занижена на суму 68 010,83 грн., внаслідок не відображення позивачем отриманого доходу, та поніс витрати на суму 816 951,93 грн., з яких відповідачем визнано лише 631 471,99 грн., решту витрат у сумі 185 569,94 грн. відповідач не визнав у зв'язку з фактичною не оплатою поставленого товару.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2014 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано частково протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 17.10.2013 № у сумі грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 52 195,54 грн. та у сумі штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 13 048,88 грн.;

Визнано частково протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 17.10.2013 № у сумі грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 7 606 грн. та штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 476,25 грн.;

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 17.10.2013 № ;

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі. Відповідач зазначає, що судом не в повному обсягу встановлено та досліджено обставини по справі. Численні суперечності в первинних документах позивача не дають змогу відстежити повний ланцюг здійснення господарських операцій щодо придбання та подальшої реалізації товару. Так, відповідно до наданих документів, товари реалізовані позивачем іншим контрагентам раніше, ніж здійснено безпосередню закупку цього товару; до перевірки не надано акти приймання-передачі товару, а надані акти суперечать відповідним податковим накладним щодо асортименту товару.

Представники сторін у судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання сторони повідомлені судом належним чином.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, Західно-Донбаська ОДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ФОП ОСОБА_1 за період з 01.07.2010 по 31.12.2012, за результатами якої складено акт від 19.09.2013 № 21-17/3-18/НОМЕР_1 (т.1, а. с.66-80).

Згідно висновків даного акту перевірки підприємцем:

- в порушення п.6 ст.128 ГК України неналежно ведеться облік доходів і витрат;

- в порушення п.177.2 ст.177 ПК України занижено оподатковуваний дохід за період з 01.01.2011 по 31.12.2012, в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності у розмірі 52 209,04 грн., а саме: за 2011 рік - 11 505,52 грн. та за 2012 рік - 40 703,52 грн.;

- в порушення п.44.1, п.44.3 ст.44, п.177.10 ст.177 ПК України не забезпечено зберігання та не надано на перевірку документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2012, які підтверджують витрати, пов'язані із отриманням доходів;

- в порушення п.51.1 ст.51, п.176.2 «б» ст.176 ПК України не надано податкові розрахунки сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, а також сум нарахованого та утриманого з них податку (відомості 1-ДФ) за 1-4 квартал 2011 року та 1-4 квартал 2012 року;

- в порушення ст.185, ст.187, ст.188, ст.192, п.п.198.3 ст.198 ПК України занижено податкові зобов'язання та завищено податковий кредит, за рахунок чого занижено податок на додану вартість за період з 01.01.2011 по 31.12.2011 на суму 9 499 грн., в т.ч. по періодах: лютий 2011 року - 1084 грн.; березень 2011 року - 355 грн.; квітень 2011 року - 564 грн.; травень 2011 року - 4782 грн.; грудень 2011 року - 809 грн.; березень 2012 року - 762 грн.; квітень 2012 року - 1125 грн.; липень 2012 року - 18 грн.

Щодо заниження позивачем валового доходу за 2012 рік на суму 68010,83 грн. податковий орган зазначив, що таке заниження виявлено внаслідок того, що за запити відповідача позивачем не надано відомості про заборгованість фізичних осіб - підприємців (окрім ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3.) перед позивачем. Крім того, виходячи з наявності видаткових накладних на реалізацію товару та відсутності обліку заборгованості кінцевого споживача перед позивачем, неможливості ідентифікувати фізичних осіб-підприємців, на користь яких здійснювалась поставка товару, відповідачем в акті перевірки зроблено висновок про проведення розрахунку з позивачем готівковими коштами на суму 560 141,83 грн., з яких сума 478 441,25 грн. внесена позивачем на свій розрахунковий рахунок та включена до валових доходів за 2012 рік, а сума 81 700,88 грн. не включена до валових доходів за 2012 рік.

Як зазначено у п.1.9 акту перевірки, підприємець з 09.02.2011 по 31.12.2011 отримав на розрахунковий рахунок грошові кошти у розмірі 690812 грн. з ПДВ, а за період 01.01.2012 по 31.12.2012 - 981934,61 грн. з ПДВ.

При цьому за 2012 рік підприємець задекларував дохід у розмірі 818041,93 грн. без ПДВ (п.п.1.15.1 акту перевірки від 19.09.2013).

Стосовно визначення позивачем витрат, відповідачем зазначено, що позивачем неправомірно задекларовані витрати за 2011 рік на суму 76766,46 грн. та за 2012 рік на суму 185569,94 грн., оскільки витрати формується на підставі первинних документів (видаткових накладних, актів виконаних робіт, наданих послуг тощо), але їх відображення у податковому обліку залежить від їх фактичного понесення (оплати витрат). Як зазначає відповідач, лише фактично оплачені у грошовій, матеріальній або нематеріальній формі витрати пов'язані із отриманням доходу.

Також відповідач зазначає, що позивачем реалізовувались товари на користь третіх осіб раніше дати їх придбання, оскільки первинні документи (видаткові накладні) на купівлю товару датовано пізніше, ніж первинні документи (видаткові накладні) на продаж товару третім особам. Виходячи з таких обставин, відповідачем не визнано факту реалізації продуктів харчування, закупка яких не підтверджена документальна по наступним контагентам позивача: ТОВ "Північний Дім" (дотримувач товару) видаткова накладна від 04.04.2011 № РН-000011 та № РН-000010; ТОВ "Плутос Лтд" (отримувач товару) видаткова накладна від 07.04.2011 № Плу-000006, від 28.04.2011 № Плу-000029; ФОП ОСОБА_3 (отримувач товару) видаткова накладна від 19.04.2011 № РН-00044, ТОВ "Суші Хаус Україна" (отримувач товару) видаткова накладна від 06.04.2011 № 100-03622.

Також відповідач вказує, що позивач не використав в оподатковуваних операціях товари, придбані у ТОВ "Північний дім" за видатковою накладною № СД-0539 від 31.03.2011 та податковою накладною № 378 від 31.03.2011, оскільки у відповідності до вказаних документів позивач придбав креветки очищені у кількості 40 упаковок, а реалізував на користь третіх осіб інший товар, а саме: креветки у панцері, згідно видаткової накладної від 31.08.2011 № РН-00027 та податковою накладної № 9 від 31.08.2011 року.

Стосовно податку на додану вартість відповідачем зазначено, що позивачем безпідставно сформовано податковий кредит на суму 809,00 грн. за податковою накладною від 01.12.2011 № 476 ТОВ "Північний дім" на суму 4850,92 грн. (в т.ч. і ПДВ 808,49 грн.), оскільки позивачем не надано вказаної накладної. Позивачем надано до перевірки іншу податкову накладну № 476 від 30.11.2011 ТОВ "Північний дім" на суму 4850,92 грн. (в т.ч. і ПДВ 808,49 грн.), однак вказана накладна не відображена у реєстрі виданих та отриманих податкових накладних та не включена до податкового кредиту грудня 2011 року.

Позивачем під час перевірки не надано податкову накладну за 01.12.2011 № 476 ТОВ "Північний дім" на суму 4850,92 грн., в т.ч. і ПДВ 808,49 грн., що стало підставою для застосування штрафу у розмірі 510,00 грн. на підставі п.121.1 ст. 121 ПК України

В акті перевірки також зазначено, що позивач допустив заниження податкових зобов'язань та завищення податкового кредиту за лютий 2011 року на суму 1084,00 грн.

Позивач у липні 2011 року реалізував товар за видатковою накладною СД-0002639 від 25.07.2012 та податковою накладною № 308 від 25.07.2012 за ціною нижчою за його придбання, а саме: реалізував його ФОП ОСОБА_6 за ціною 0,00 грн. за видатковою накладною № РН-0000038 від 25.07.2012 та податковою накладною № 3 від 25.07.2012 року;

Позивачем не надано відповідачу податкові розрахунки сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, а також сум нарахованого та утриманого з них податку (відомості за формою 1- ДФ) за 1-4 квартал 2011 року та 1-4 квартал 2012 року.

На підставі вищевказаного акту перевірки Західно-Донбаською ОДПІ прийнято податкові повідомлення-рішення від 17.10.2013:

№ , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 52 209,04 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 13 052,26 грн. (т.1, а. с.97),

№ , яким збільшено грошове зобов'язання з ПДВ на суму 9499 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 679,50 грн. (т.1, а. с.98),

№ , яким застосовано штраф у розмірі 510 грн. (т.1, а. с.99),

№ , яким застосовано штраф у розмірі 510 грн. (т.1, а. с.100).

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Згідно приписів ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку, обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги обставинами, зафіксованими в акті перевірки позивача від 19.09.2013, відповідач не наводить доводів щодо незаконності, необґрунтованості постанови суду першої інстанції, яку відповідачем оскаржено.

Щодо правильності задекларованих позивачем валових доходів колегія суддів зазначає наступне.

За визначенням, наведеним у п.п.14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК України, доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Згідно п.177.2 ст.177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Для фізичної особи-підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг) (п.177.2 ст.177 ПК України).

Як зазначено у п.1.9 акту перевірки від 19.09.2013, підприємець з 09.02.2011 по 31.12.2011 отримав на розрахунковий рахунок грошові кошти у розмірі 690812 грн. з ПДВ, а за період 01.01.2012 по 31.12.2012 - 98 934,61 грн. з ПДВ.

При цьому за 2012 рік підприємець задекларував дохід у розмірі 818041,93 грн. без ПДВ (п.п.1.15.1 акту перевірки від 19.09.2013).

Встановлюючи факт заниження позивачем валового доходу, податковий орган виходив виключно з факту неналежного обліку підприємцем власних доходів і на ненадання відповідачу інформації про дебіторську заборгованість, проте такі дії не відповідають положенням податкового законодавства в частині повноважень контролюючого органу під час проведення перевірок.

Відповідно до п.86.1 ст.86 Податкового кодексу України, положення якого кореспондуються з пунктом 1.4 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами, затвердженого наказом Мінфіну України №395 від 14.03.2013, результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт, а у разі відсутності порушень - довідка.

Пунктом 1.5 вказаного Порядку передбачено, що акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та повною мірою, з посиланнями на первинні або інші документи, які зафіксовані в обліку та підтверджують наявність зазначених фактів (п.1.7 Порядку).

У разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Отже, податковий орган може встановити наявність або відсутність порушень платником податків вимог податкового, валютного та іншого законодавства виключно за наслідками дослідження первинних документів такого платника податків, проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем, всупереч вищевказаним нормам права, не вказано в акті перевірки від 19.09.2013 первинні документи, які б підтверджували факт отримання позивачем не задекларованого доходу за 2012 рік.

Частиною 2 статті 71 КАС України обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається саме на відповідача (якщо він заперечує проти адміністративного позову).

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, всупереч вимог ч.2 ст.71 КАС України не доведено суду законності вищенаведених висновків про завищення позивачем валового доходу, оскільки не надано належних доказів в обґрунтування цих висновків, зокрема, інформації про рух коштів на банківському рахунку, відомостей з Книги обліку доходів і витрат, які б свідчили про допущення підприємцем вказаних порушень.

Щодо встановленого відповідачем факту завищення задекларованих позивачем валових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, зафіксовано в акті перевірки, сторонами не заперечується, позивачем понесені витрати у 2011 році у розмірі 498 973,21 грн. та у 2012 році - 631471,99 грн., відповідно.

За висновками податкового органу підприємець неправомірно задекларував валові витрати за 2011 рік на суму 76766,46 грн. та за 2012 рік на суму 185569,94 грн., оскільки за твердженням відповідача витрати формуються на підставі первинних документів (видаткових накладних, актів виконаних робіт, наданих послуг тощо), але їх відображення у податковому обліку залежить від їх фактичного понесення (оплати витрат), в зв'язку з чим відповідач вважає, що позивач не може включати до складу витрат суми, які вказані у видаткових накладних, до моменту їх фактичної оплати грошовими коштами.

Тобто за позицією відповідача лише фактично оплачені у грошовій, матеріальній або нематеріальній формі витрати пов'язані із отриманням доходу.

Так, в акті перевірки зазначено і не спростовується позивачем, що у зазначених періодах позивач мав господарські взаємовідносини з ТОВ «Північний Дім», ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3

За визначенням, наведеним у п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

У відповідності до п.177.4 ст.177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

За приписами п.6 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16, затвердженого Наказом Мінфіну України № 318 від 31.12.99, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за № 27/4248, витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов'язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Також відповідно до п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

З наведених норм вбачається, що витратами є суми будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, внаслідок яких відбувається збільшення зобов'язань і, відповідно, відбувається зменшення власного капіталу.

Отже, позивачем правомірно віднесено до витрат суми вартості отриманого товару згідно видаткових накладних ТОВ «Північний Дім», ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3, незважаючи на те, що позивач фактично з вказаними контрагентами не розрахувався, з огляду на те, що у даному випадку, як правильно зазначено судом першої інстанції, відбувається збільшення зобов'язань позивача.

У зв'язку цим колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про необґрунтованість твердження відповідача про заниження позивачем задекларованих валових витрат за 2011 рік на суму 76766,46 грн. та за 2012 рік на суму 185569,94 грн.

Щодо реалізації позивачем товарів на користь третіх осіб раніше дати їх придбання.

Перевіркою встановлено, що позивачем реалізовувались товари на користь третіх осіб раніше дати їх придбання, оскільки первинні документи (видаткові накладні) на купівлю товару датовано пізніше ніж первинні документи (видаткові накладні) на продаж товару третім особам. Дана обставина стала підставою для висновку податкового органу про нереальність вказаних господарських операцій з відповідними правовими наслідками, отже відповідачем не визнано факт реалізації продуктів харчування, закупка яких не підтверджена документально по наступним контрагентам позивача - отримувачами товару: ТОВ "Північний Дім» (видаткова накладна від 04.04.2011 № РН-000011 та № РН-000010); ТОВ «Плутос Лтд» (видаткова накладна від 07.04.2011 № Плу-000006, від 28.04.2011 № Плу-000029); ФОП ОСОБА_3 (видаткова накладна від 19.04.2011 № РН-00044), ТОВ «Суші Хаус Україна» (видаткова накладна від 06.04.2011 № 100-03622).

Як зазначено позивачем з цього приводу, позивач дійсно отримував товар від своїх контрагентів раніше, ніж останні складали первинні документи (видаткові накладні). Приймання-передача товару фактично відбувалась на підставі актів приймання-передачі товару, а первинні документи оформлювались із запізненням на 2-3 дні. Позивач на момент виписки його контрагентами первинних документів встигав реалізовувати товар на користь третіх осіб. При цьому, що найменування та кількість товару придбаного позивачем повністю відповідає найменування та кількості товару реалізованого останнім на користь третіх осіб.

Наведене позивачем підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, які були предметом дослідження судом першої інстанції, а саме акти приймання-передачі товару від 01.05.2011 між позивачем та ТОВ «Плутос ЛТД», від 01.04.2011 між позивачем та ФОП ОСОБА_3, від 04.04.2011 року між позивачем та ТОВ «Плутос ЛТД», від 02.04.2012 між позивачем та ТОВ «Плутос ЛТД», від 01.05.2011, з яких вбачається отримання позивачем товару від вказаних вище суб'єктів господарювання. Дані акти також надавалися відповідачу під час перевірки.

При цьому видаткові накладні від суб'єктів господарювання ТОВ «Плутос ЛТД», ФОП ОСОБА_3 на товар, який відображений у вищевказаних актах приймання-передачі товару складені вже після фактичного отримання товару позивачем та його фактичної реалізації на користь третіх осіб.

Означені первинні документи в їх сукупності свідчать про реальність господарських операцій позивача з вказаними контрагентами, наведені відповідачем обставини не є спростовують факту поставки на адресу позивача певного товару та реалізації вказаного товару третім особам, додатково підтверджується також зустрічними звірками ФОП ОСОБА_3, ТОВ «Північний дім».

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про правомірність формування позивачем витрат за вище переліченими господарськими операціями, висновки відповідача з цього приводу є помилковими.

Щодо встановленого відповідачем факту не використання позивачем у в оподатковуваних операціях товарів, придбаних у ТОВ «Північний дім» за видатковою накладною № СД-0539 від 31.03.2011 та податковою накладною № 378 від 31.03.2011

Перевіркою встановлено, що позивачем не використано у в оподатковуваних операціях товари, придбані у ТОВ «Північний дім» за видатковою накладною № СД-0539 від 31.03.2011 та податковою накладною № 378 від 31.03.2011, оскільки у відповідності до вказаних документів позивач придбав креветки очищені у кількості 40 упаковок, а реалізував на користь третіх осіб інший товар, а саме: креветки у панцері, згідно видаткової накладної від 31.08.2011 № РН-00027 та податковою накладної № 9 від 31.08.2011.

Позивачем наведені обставини щодо найменування товару не заперечуються і зазначається, що у податковій накладній допущена описка, а саме: замість «креветок очищених» написано «креветки у панцері».

Колегія суддів, підтримуючи висновки суду першої інстанції про неправомірність позиції податкового органу, звертає увагу, що зустрічною звіркою ТОВ «Північний дім» документально підтверджено реальність здійснення господарських операцій з позивачем їх вид, обсяг, якість та розрахунки, тобто позивачем надано належні докази використання товару у господарській операції.

Крім того, відповідачем не наведено норму, яка б встановлювала, що наслідком описки у найменуванні товару може бути позбавлення платника податку права на формування витрат за рахунок сплаченої вартості за такий товар.

Щодо формування позивачем податкового кредиту у сумі 809 грн. за податковою накладною від 01.12.2011 № 476 ТОВ «Північний дім» на суму 4850,92 грн. (у т.ч. і ПДВ 808,49 грн.)

Податковий орган дійшов висновку про завищення позивачем суми податкового кредиту на суму 809 грн. у зв'язку тим, що у Реєстрі отриманих податкових накладних за грудень 2011 року позивачем зроблено запис наступного змісту: податкова накладна ТОВ «Північний дім» № 476 від 01.12.2011 на суму 4850,92 грн. (в т.ч. і ПДВ 808,49 грн.). Разом з тим, позивачем не надано до перевірки податкову накладну від 01.12.2011 №476, а надано іншу податкову накладну - № 476 від 30.11.2011 ТОВ «Північний дім» на суму 4850,92 грн. (в т.ч. і ПДВ 808,49 грн.).

При цьому вказана накладна № 476 від 30.11.2011 не відображена у Реєстрі виданих та отриманих податкових накладних та не включена до податкового кредиту грудня 2011 року.

Позивач проти вказаних обставин не заперечує, зазначає, що було допущено описку стосовно дати видачі податкової накладної № 476 ТОВ «Північний дім» на суму 4850,92 грн. (в т.ч. і ПДВ 808,49 грн.): замість дати 30.11.2011, вказано дату 01.12.2011. При цьому описка в Реєстрі отриманих податкових накладних за грудень 2011 року позивачем не виправлена.

За приписами п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу.

Згідно 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Таким чином, враховуючи, що позивачем не надано відповідачу податкову накладну від 01.12.2011 № 476 ТОВ «Північний дім» і не надано доказів виправлення описки у Реєстрі отриманих податкових накладних за грудень 2011 року, вірним є висновок суду першої інстанції про неправомірність формування підприємцем податкового кредиту у грудні 2011 року на суму 809 грн. на підставі податкової накладної від 01.12.2011 № 476 ТОВ «Північний дім».

Щодо заниження позивачем податкових зобов'язань та завищення податкового кредиту за лютий 2011 року на суму 1084 грн.

Перевіркою встановлено заниження підприємцем податкового зобов'язання з ПДВ за лютий 2011 року на суму 50 грн. (п.п.2.4.1 акту перевірки від 19.09.2013) і таке заниження визнається позивачем.

Також в описовій частині акту перевірки від 19.09.2013 вказується сума 1084 грн., до якої включено суму 50 грн., що відображена у п.2.4.1 акту перевірки.

Дана сума виникла внаслідок розрахункової помилки позивача під час подання до відповідача податкової декларації з ПДВ за лютий 2011 року та уточнених податкових декларації до неї, а саме: позивачем визначено податкові зобов'язання з ПДВ у сумі 10 032 грн. та податковий кредит у сумі 9949 грн., про що зазначено відповідачем в акті перевірки (стор.27). Отже, сума, що підлягає сплаті до бюджету, становить 133 грн. (83 грн. +50 грн.).

Однак позивачем заявлено суму до бюджетного відшкодування у розмірі 951 грн. згідно уточнюючих декларації з ПДВ за лютий 2011 року, яка документально не підтверджена.

Таким чином, колегія суддів, як і суд першої інстанції, погоджується з обґрунтованістю донарахування відповідачем грошового зобов'язання з ПДВ за лютий 2011 року у сумі 1084 грн.

Щодо реалізації позивачем товару отриманий від ТОВ «Північний дім» за видатковою накладною № СД-0002639 від 25.07.2012 на користь ФОП ОСОБА_6 за видатковою накладною № РН-0000038 від 25.07.2012 за ціною нижчою за його придбання, що не є господарською операцією у розумінні Податкового кредиту України, то, вказана обставина підтверджується матеріалами справи, позивачем в ході розгляду справи в сулі першої інстанції визнано безпідставність формування податкового кредиту у липні 2012 року на суму 18 грн.

Щодо ненадання позивачем податкових розрахунків сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, а також сум нарахованого та утриманого з них податку (відомості 1-ДФ) за 1-4 квартал 2011 року та 1-4 квартал 2012 року

Перевіркою встановлено, не спростовується сторонами, що у 2011 та 2012 роках позивач мав господарські відносини із фізичними особами-підприємцями ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_7, на користь яких позивач здійснював сплату грошових коштів.

Відповідачем, у зв'язку встановленням факту неподання позивачем до податкового органу податкових розрахунків сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, а також сум нарахованого та утриманого з них податку (відомості 1-ДФ) за 1-4 квартал 2011 року та 1-4 квартал 2012 року, до підприємця застосовано штраф у розмірі 510 грн. (т.1, а. с.100).

За визначенням, наведеним у п.п.14.1.180 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом ІV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом ІV цього Кодексу.

За визначенням, наведеним у п.п.14.1.226 п.14.1 ст.14 ПК України, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Відповідно до п.177.7 ст.177 ПК України фізична особа-підприємець вважається податковим агентом працівника - фізичної особи, яка перебуває з нею у трудових, цивільно-правових відносинах, або будь-якої іншої фізичної особи щодо будь-яких оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) на користь такої особи.

Згідно п.176.2 ст.176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані:

а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок;

б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Наказом ДПА України від 24.12.2010 № 1020 (чинного на час виникнення спірних правовідносин), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.01.2011 за № 46/18784, затверджено форму Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) та Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку,

Так, за приписами даного Наказу у графі 3а «Сума нарахованого доходу» відображається (за звітний квартал) дохід, який нараховано фізичній особі відповідно до ознаки доходу згідно з довідником однак доходів, наведеним у додатку до цього порядку, а у графі 3 «Сума виплаченого доходу» відображається сума фактично виплаченого доходу платнику податку податковим агентом.

Крім того, у Додатку до Наказу визначено, що за ознакою доходу "157" розуміється "Дохід, виплачений самозайнятій особі (підпункт 165.1.36 пункту 165.1 статті 165 розділу IV, статей 177 та 178 розділу IV Кодексу)".

За приписами п.177.8 ст.177 ПК України під час нарахування (виплати) фізичній особі-підприємцю доходу від операцій, здійснюваних у межах обраних ним видів діяльності, суб'єкт господарювання, який нараховує (виплачує) такий дохід, не утримує податок на доходи у джерела виплати, якщо фізичною особою-підприємцем, яка отримує такий дохід, надано копію документу, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як суб'єкта підприємницької діяльності.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, дана норма звільняє платника податків від утримання податку на доходи, якщо фізичною особою-підприємцем надано копію документу, який підтверджує її державну реєстрацію як суб'єкта підприємницької діяльності, але не звільняє платника податків нараховувати фізичній особі-підприємцю доход від операцій, здійснюваних у межах обраних ним видів діяльності і відображати такий нарахований доход у формі № 1ДФ.

Враховуючи зазначене, а також те, що на користь ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_7 позивачем здійснювалась сплата грошових коштів, останній повинен був подавав звітність за формою 1-ДФ, відображаючи нарахування сум на користь вказаних самозайнятих осіб.

Отже, застосування до позивача штрафних санкцій у сумі 510 грн. на підставі податкового повідомлення-рішення від 17.10.2013 № є правомірним.

Стосовно правомірності застосування до позивача штрафу в сумі 510,00 грн. за не надання під час перевірки податкової накладної за 01.12.2011 № 476 ТОВ «Північний дім» на суму 4850,92 грн. (в т.ч. і ПДВ 808,49 грн.), апеляційний суд також погоджується з висновками суду першої інстанції.

Згідно п.121.1 ст.121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Наведені вище обставини свідчать, що між позивачем та ТОВ «Північний дім» проведена господарська операція на загальну суму 4850,92 грн., в т.ч. ПДВ 808,49 грн., по факту здійснення якої ТОВ «Північний дім» виписана податкова накладна № 476.

При цьому позивачем під час перевірки дійсно не надано податкову накладну за 01.12.2011 № 476 ТОВ «Північний дім» на суму 4850,92 грн., в т. ч. ПДВ 808,49 грн., яка зазначена в Реєстрі отриманих податкових накладних за грудень 2011 року, проте надано податкову накладну від 30.11.2011 року № 476 ТОВ «Північний дім» на суму 4850,92 грн., в т.ч. ПДВ 808,49 грн.

Факт виписки ТОВ «Північний дім» податкової накладної за відповідною господарською операцією саме від 30.11.2011 № 476 на суму 4850,92 грн. підтверджено також і у довідці про результати зустрічної звірки ТОВ «Північний дім» щодо документального підтвердження господарських відносин із платником податків ФОП ОСОБА_1, їх реальності та повноти відображення в обліку за період з 01.07.2010 по 31.12.2012, копія якого знаходиться у матеріалах справи.

В даному випадку мало місце невірне складення податкової накладної № 476, допущена описка у зазначенні її дати видачі, що не підпадає під визначені п.121.1 ст.121 ПК України обставини (незабезпечення зберігання первинних документів та/або ненадання позивачем контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю) в якості підстави для притягнення платника податків до відповідальності.

Отже, наведене свідчить про безпідставність застосування до позивача штрафу у сумі 510 грн. у відповідності до п.121.1 ст.121 ПК України згідно податкового повідомлення-рішення відповідача від 17.10.2013 № .

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає правомірним часткове задоволення судом першої інстанції позовних вимог позивача. Доводи відповідача в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст.202 КАС України підстави для скасування постанови суду першох інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2014 у справі № 804/2804/14 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко