Справа № 161/19789/14-а 2-а/161/30/15
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2015-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 р. Справа № 876/1920/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.01.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 05.12.2014 року звернулася до суду із позовною заявою до УПФ України в м. Луцьку Волинської області про визнання рішення неправомірним та зобов'язання призначити та виплатити пенсію та просить визнати рішення № 9157/02-31 від 16.10.2014 року УПФ в м. Луцьку щодо відмови в призначенні пенсії неправомірним та скасувати його, зобов'язати відповідача призначити та виплачувати їй пенсію з моменту її звернення з 17.07.2014 року.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.01.2015 року позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області подало апеляційну скаргу. В якій посилається на порушення судом норм матеріального права, а тому просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 17.07.2014 року, якій на час звернення виповнилося 55 років, звернулась до відповідача про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п. 7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та надала пакет документів.

Однак, як вбачається із повідомлень Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку від 05.08.2014 року № 6926/02-31, від 29.09.2014 року № 404/Г-01, від 16.10.2014 року № 9157/02-31, позивачем не надано документів, які б підтверджували ліквідацію СП ТзОВ «Гюльбін», а підтвердити стаж на підставі показань свідків неможливо, окрім того не надано уточнюючих довідок про період роботи з 22.07.1996 року по 02.02.2000 року, а у трудовій книжці внесено виправлення.

Із відповідей Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 08.01.2015 року № 588/Г-05, від 28.11.2014 року № 545/Г-02 встановлено, що підтвердити стаж показаннями свідків неможливо, оскільки СП ТзОВ «Гюльбін» не ліквідовано, проте перевірку провести неможливо, оскільки підприємство за адресою м. Луцьк, вул. Ківерцівська, 3 відсутнє. Окрім того, запис про звільнення з роботи внесено до трудової книжки у порушення вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а позивачем не надано інших документів, які б підтверджували роботу в період з 22.07.1996 року по 02.02.2000 року.

Згідно із п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок), затвердженого постановою КМ України № 637 від 12.08.1993 року трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як вбачається із копії витягу ГУ статистики у Волинській області від 01.08.2014 року № 04-14/535, Луцька філія СП ТзОВ «Гюльбін» не ліквідована та знаходиться в м. Луцьку по вул. Ківерцівська, 3, однак як вбачається із копії конверта (а.с.13) та листа Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 08.01.2015 року № 588/Г-05 останнє відсутнє за вказаною адресою.

Окрім того, СП ТзОВ «Гюльбін» не передавало на зберігання в КУ Луцький міський трудовий архів документи з особового складу (а.с.11-12).

З трудової книжки позивача вбачається, що 22.07.1996 року позивач була прийнята на роботу робітницею міні-пекарні Луцької філії українсько-турецького спільного підприємства «Гульбін» на підставі наказу № 3-К від 22.07.1996 року, а 02.02.2000 року була звільнена із підприємства. Вказані записи застережні підписами керуючих підприємства та засвідчені печаткою підприємства.

В той же час, судом не приймаються до уваги твердження відповідача про те, що запис про звільнення дописано, так, як записи у трудовій книжці згідно п. 2.3. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення. Таким чином, записи у трудовій книжці позивача внесені у відповідності до даної Інструкції.

Факт роботи ОСОБА_1 з 22.07.1996 року по 02.02.2000 року на СП ТзОВ «Гюльбін» у суді першої інстанції також підтвердили свідки ОСОБА_2, ОСОБА_3, які працювали разом із позивачем у зазначений період, та що підтверджується записами у їхніх трудових книжках.

Таким чином, суд приходить до висновку, трудова книжка позивача, як основний документ про трудову діяльність працівника, містить достатні відомості, які підтверджують стаж роботи та визначають його право на пенсію на пільгових умовах.

Крім того, суд звертає увагу на те, що уточнюючі документи для підтвердження стажу роботи надаються лише при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. При наявності трудової книжки немає необхідності надання уточнюючих довідок.

А тому колегія суддів дійшла висновку, що позов ОСОБА_1 до УПФ України в м. Луцьку Волинської області про визнання рішення неправомірним та зобов'язання призначити та виплатити пенсію слід задовольнити, а тому рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Луцьку Волинської області № 9157/02-31 від 16.10.2014 року щодо відмови позивачу у призначенні пенсії слід визнати неправомірним та скасувати, зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м. Луцьку Волинської області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію із 17.07.2014 року.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області - залишити без задоволення.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.01.2015 року у справі №161/19789/14-а провадження №2-а/161/30/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

Т.І. Шинкар