Справа № 803/75/15-а
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 р. Справа № 876/3912/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

розглянувши у порядку письмового провадження м. Львові апеляційну скаргу Волинського обласного бюро медико-соціальної експертизи на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 05.03.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ковельської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії, Волинської обласної медико-соціальної експертної комісії про визнання недійсними довідок та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Ковельської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії, Волинської обласної медико-соціальної експертної комісії про визнання недійсними довідок та зобов'язання вчинити дії.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що Ковельська МР МСЕК, рішення якої залишила в силі Волинська обласна МСЕК, відмовила позивачу у встановленні третьої групи інвалідності саме з дитинства, а вказала що він інвалід ІІІ групи загального захворювання, оскільки відсутні документи про перебіг хвороби до 18 років. Вважає такі рішення протиправними, оскільки на захворювання, яке стало причиною інвалідності, він страждає з дитинства (з народження) - вроджена відсутність лівої нирки. Зазначає, що не зважаючи на те, що документи про хвороби в неповнолітньому віці йому не видавались, однак інвалідність настала до досягнення ним 18 років, тобто з дитинства, що в свою чергу дає позивачу право на встановлення третьої групи інвалідності з дитинства, тому позивач просив суд визнати протиправними та скасувати вказані рішення від 28.03.2014 року та від 16.06.2014 року в частині відмови у внесенні змін щодо встановлення запису про причини інвалідності: з загального захворювання на інвалідність з дитинства, зобов'язати Ковельську МР МСЕК видати йому довідку про те, що він являється інвалідом з дитинства ІІІ групи довічно. Просив позов задоволити.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 05.03.2015 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано рішення Ковельської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії від 28.03.2014 року та рішення Волинської обласної медико-соціальної експертної комісії від 16.06.2014 року оформлені у вигляді довідок на ОСОБА_1 про третю групу інвалідності довічно в частині відмови у внесенні змін щодо встановлення запису про причини інвалідності: з загального захворювання на інвалідність з дитинства. Зобов'язано Ковельську міжрайонну медико-соціальну експертну комісію повторно розглянути питання щодо встановлення причини інвалідності ОСОБА_1. У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржила Волинське обласне бюро медико-соціальної експертизи. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.03.2014 року Волинською обласною клінічною лікарнею позивачу ОСОБА_1 видано консультаційний висновок спеціаліста в якому вказано діагноз: аномалія розвитку сечовидільної системи, вроджена єдина права нирка, хронічний пієлонефрит єдиної правої нирки в стадії ремісії. з 07.07.2014 року по 24.07.2014 року позивач проходив обстеження в Науково-дослідному інституті реабілітації інвалідів (м. Вінниця) про що свідчить виписка з медичної картки стаціонарного хворого №2496, в якій встановлено діагноз: аномалія розвитку нирок: агенезія (відсутність) лівої нирки, ХНН Вікарне збільшення правої нирки. За направленням з районної лікарні звернувся з заявою до Ковельської МР МСЕК про встановлення ІІІ групи інвалідності з дитинства. 28.03.2014 року Ковельською МР МСЕК ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності за загальним захворюванням та видано довідку серії АВ №0257931. Не погодившись з рішенням Ковельської МР МСЕК позивач звернувся з заявою до Волинської обласної МСЕК про перегляд рішення Ковельської МСЕК в частині встановлення інвалідності за загальним захворюванням на інвалідність з дитинства. Однак, Волинська обласна МСЕК ОСОБА_1 третю групу від загального захворювання довічно залишила в силі про що видала довідку від 16.06.2014 року, таким чином залишила без змін рішення Ковельської МР МСЕК.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» інвалідність, як міра втрати здоров'я, визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Згідно підпункту 6.13 пункту 6 та абзацу двадцять третього підпункту 8.8 пункту 8 Положення про Міністерство охорони здоров'я України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №467, Міністерство охорони здоров'я відповідно до покладених на нього завдань проводить медико-соціальну експертизу з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності особи та затверджує порядок її проведення.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» рішення медико-соціальних експертних комісій є обов'язковими для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, реабілітаційними установами незалежно від типу і форми власності.

Пунктами 1.3, 1.4 Інструкції про встановлення груп інвалідності, яка затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України №561 від 05.09.2011 року (далі - Інструкція) встановлено, що відповідно до Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317, медико-соціальна експертиза проводиться хворим, що досягли повноліття, інвалідам, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.

Медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, здійснення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб інваліда, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Пунктом 1.10 вказано, що при огляді у МСЕК проводяться: вивчення документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитування хворого; об'єктивне обстеження та оцінка стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії.

Як вбачається з матеріалів справи, що позивача відсутня ліва нирка з народження, а тому відсутні обставини для визнання його інвалідом ІІІ групи саме за загальним захворюванням та наявні підстави для встановлення ІІІ групи інвалідності саме з дитинства (відсутність лівої нирки з народження).

Посилання МСЕК на п. 1.10 Інструкції, як на підставу про відмову у встановленні третьої групи інвалідності «з дитинства», що під час огляду встановлюється не лише сам факт існування хвороби, а її причинно-наслідковий зв'язок із порушенням функцій не може застосовуватись щодо позивача, оскільки даний пункт стосується загальних принципів і підстав роботи МСЕК та встановлення нею інвалідності, а не умови про наявність (відсутність) підстави для встановлення «інвалідності з дитинства» при обов'язковому причинно-наслідковому зв'язку з наявністю медичних досліджень про перебіг цієї хвороби у ОСОБА_1 до 18 років, а сам пункт 1.10 викладений в розділі Загальних положень Інструкції про встановлення груп інвалідності, а не в розділі ІІІ «Перелік захворювань, дефектів, необоротних морфологічних станів,порушень функцій органів та систем організму, при яких група інвалідності встановлюється без строку перегляду».

При цьому п. 3.4.41 Інструкції передбачає третю групу інвалідності у записі «відсутність однієї нирки» і не обумовлює необхідність передбачення ще й наявності медичних документів (історії лікувань, хвороби, обстежень і т.д.) у віці до 18 років, пов'язаних з захворюванням, що виявлені вже після 18-го віку у хворого в єдиній правій нирці, яка виконує свою функцію в організмі з порушенням, як вказано в консультаційному висновку Волинської ОКЛ від 04.03.2014 року та виписці з медичної картки стаціонарного хворого №2496 від 24.07.2014 року Науково-дослідного інституту реабілітації інвалідів, де зазначено захворювання щодо хронічного пієлоніфріту єдиної нирки в стадії ремісії з її вікарним збільшенням.

Аналогічна позиція щодо необхідності встановлення комісіями МСЕК причин інвалідності «інвалід з дитинства» за відсутності до 18-ного віку будь-якої медичної документації про перебіг виявлених хвороб вже після настання 18-річного віку викладена в Інструкції для практичного використання інвалідності в практиці МСЕК в Збірнику нормативно правових актів з питань діяльності Медико-соціальних експертних комісій (Київ, 2007 р., під редакцією ОСОБА_2) де передбачена можливість встановлення «інвалідності з дитинства» повнолітнім особам, які є інвалідами від загального захворювання (як в позивача) і звернулись до МСЕК, якщо за вродженими дефектами у цих осіб були ознаки соціальної недостатності у віці до 16 років, то МСЕК може вирішити питання про встановлення «інвалід з дитинства» без медичних документів саме за анатомічним дефектом (як у випадку з позивачем).

Таким чином, Ковельська міжрайонна і Волинська обласна МСЕК розглядаючи заяву позивача про встановлення інвалідності з дитинства, при прийнятті рішень про відмову у встановленні причини інвалідності, не врахувала вищевказані обставини, що призвело до не встановлення причини інвалідності з дитинства за наявним анатомічним дефектом у позивача.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Волинського обласного бюро медико-соціальної експертизи залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 05.03.2015 року у справі №803/75/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: Р. Гулид

С. Кузьмич