Справа № 357/5142/15-а
Суддя: Гапоненко А. П.
Дата ухвалення: 2015-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/5142/15-а
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Гапоненко А. П. ,

при секретарі Кричевська Н. В.,

за участю представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 09.04.2015 року звернувся з даним адміністративним позовом до Білоцерківського міськрайонного суду посилаючись на те, що 07 вересня 2006 року відповідачем йому було призначено пенсію зі зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році 2-гої категорії. Вказану пенсію позивач отримував до вересня місяця 2013 року включно. З жовтня 2013 року відповідач припинив виплачувати пенсію, а після припинення пенсійних виплат відповідач звернувся з позовом до суду про стягнення з нього незаконно виплаченої суми пенсії за період з вересня 2006 року по вересень 2013 року в сумі 63632,25 грн.. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.02.2014 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.04.2014 року, було відмовлено в задоволенні адміністративного позову УПФУ у м. Білій Церкві до позивача про стягнення з нього незаконно виплаченої суми пенсії. Крім цього позивач у судовому порядку підтвердив законність надання йому статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та видачі посвідчення ліквідатора категорії 2, що підтверджує копією постанови Київського окружного адміністративного суду від 19.12.2013 року, яка набрала законної сили 10.01.2014 року. Не зважаючи на судові рішення відповідач не поновив виплату пенсії позивачу. У зв'язку з цим позивач 09.02.2015 року звернувся до УПФУ у м. Білій Церкві із заявою, якою просив провести нарахування та виплату йому заборгованості по пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2-гої категорії за період з жовтня 2013 року по січень 2015 року включно та без затримок проводити нарахування і виплату вказаної пенсії в подальшому. В середні березня місяця 2015 року він отримав від відповідача лист від 10.03.2015 р. № 134/П-01, з якого дізнався, що відповідач не вбачає за необхідне нараховувати і виплачувати йому пенсію з жовтня 2013 року, посилаючись на рішення начальника управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві від 08.10.2013 року. Тому позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, яким просив суд визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області щодо відмови у проведенні нарахування та виплати йому пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2-гої категорії з 01.10.2013 року та зобов'язати відповідача поновити нарахування та виплату йому пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2-гої категорії з 01.10.2013 року.

У судовому засіданні представник позивача збільшила позовні вимоги та просила суд крім зазначених вимог також поновити позивачу пропущений з поважних причин процесуальний строк оскарження рішення начальника управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві від 08.10.2013 року за вих. № 23235/03 від 16.10.2013 року, визнати вказане рішення неправомірним та скасувати. Адміністративний позов підтримала у повному обсязі, просить суд позов задовольнити, пославшись на обставини та підстави, викладені в ньому.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення на позов в яких зазначив, що рішенням начальника УПФУ у м. Білій Церкві від 08.10.2013 №23235/03 було припинено виплату пенсії ОСОБА_1 про що йому було достовірно відомо. Зазначене рішення у судовому чи адміністративному порядку не скасовано. На даний час позивач пропустив строки звернення до суду за захистом своїх прав, тому просить суд у задоволені позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, являється учасником ліквідації аварії на ЧАЕС у 1986 році, отримав в установленому законом порядку відповідне посвідчення серії А № 076922 від 10.02.1993 року, яке було перереєстровано, має статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС, що підтверджується копією посвідчення ( а.с. 9).

У відповідності до ст.14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою проводиться визначення категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення пільг і компенсацій, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: - з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів; - з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року не менше 5 календарних днів.

Відповідно до ст.15 зазначеного Закону підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами. Видача довідок про період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями.

При цьому суд враховує, що за відсутністю необхідних документів на час надання позивачу статусу учасника ліквідації аварії на ЧАЕС, він не отримав би відповідне посвідчення та відповідний статус. Відсутність на даний час відповідних первинних документів не є підставою для припинення позивачу виплати пенсії, оскільки з часу аварії на ЧАЕС пройшло майже 30 років.

Відповідно до ст.55 Закону особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій. Учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року, до яких відноситься позивач, незалежно від кількості робочих днів - 10 років.

07 вересня 2006 року управлінням ПФУ у м. Білій Церкві Київської області позивачу була призначена пенсія із зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році 2-гої категорії, яку він отримував до вересня 2013 року включно.

З жовтня місяця 2013 року відповідач припинив виплачувати позивачу пенсію, а після припинення пенсійних виплат звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення незаконно виплаченої суми пенсії за період з вересня 2006 року по вересень 2013 року в сумі 63632,25 грн..

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду від 17.02.2014 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.04.2014 року, в задоволені зазначеного позову було відмовлено та підтверджено правомірність нарахування та виплати пенсійного забезпечення позивачу ( а.с.10-13).

Крім цього судом встановлено, що згідно з протоколом № 169 від 29.08.2013 року комісія по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження у 1986 році Київської облдержадміністрації, визнала видачу позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2 безпідставною.

Вказане рішення комісії Київської облдержадміністрації позивач оскаржив і постановою Київського окружного адміністративного суду від 19.12.2013 року, яка набрала законної сили 04.02.2015 року, рішення було скасовано, ОСОБА_1 було поновлено у статусі учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та підтверджено вказаний статус (а.с.14-17).

Згідно ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У відповідності до ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обовязковою для осіб, які беруть участь у справі, для їх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Після підтвердження в установленому законом порядку свого статусу учасника ліквідації аварії на ЧАЕС позивач 09.02.2015 року позивач звернувся до управління ПФУ у м. Білій Церкві із заявою, якою просив провести нарахування та виплату йому заборгованості по пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2-гої категорії за період з жовтня 2013 року по січень 2015 року включно та без затримок проводити нарахування і виплату вказаної пенсії в подальшому, але в середні березня 2015 року отримав від відповідача лист від 10.03.2015 р. № 134/П-01, яким йому було відмовлено, що стало підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом ( а.с.18-20).

Судом достовірно встановлено, що позивач являється учасником ліквідації аварії на ЧАЕС у 1986 році і відповідно з досягненням 50 річного віку отримує пенсійне забезпечення на законних підставах, тому позовні вимоги слід задовольнити.

Враховуючи викладені обставини суд вважає, що рішення начальника УПФУ в м. Біла Церква від 08.10.2013 року слід визнати неправомірним та скасувати і зобовязати відповідача поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2-гої категорії з 01.10.2013 року.

Згідно ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивач у судовому засіданні довів законність і обгурнтованість своїх позовних вимог, тому позов слід задовольнити.

При вирішені адміністративного позову по суті суд вважає за необхідне поновити позивачу строк звернення до суду з вимогою оскарження рішення начальника управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві від 08.10.2013 року виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом може бути поновлений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Враховуючи вищезазначені обставини суд погоджується з доводами сторони позивача щодо поважності причин пропуску строку звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав в частині скасування рішення начальника УПФУ в м. Біла Церква від 08.10.2013 року оскільки для звернення до суду позивачу необхідно було у судовому порядку підтвердити свій статус ліквідатора аварії на ЧАЕС у 1986 році, що і було здійснено позивачем вчасно. Суд також враховує, що позивач здійснює з 2012 року догляд за своїми пристарілими батьками. Тому з метою не порушення Конституційних права позивача на пенсійне забезпечення позивачу слід поновити пропущений з поважних причин процесуальний строк оскарження рішення начальника управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві від 08.10.2013 року, позов задовольнити у повному обсязі.

У відповідності до Закону України «Про судовий збір» сторони звільнені від сплати судового збору, який слід покласти на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 19, 113 Конституції України, ст.ст.14,15,55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 6,9,17, 72,102,158-163, 167,185,186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений з поважних причин процесуальний строк оскарження рішення начальника управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві від 08.10.2013 року.

Визнати неправомірним та скасувати рішення начальника управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві від 08.10.2013 року за вих. № 23235/03 від 16.10.2013 року.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області щодо відмови у проведенні нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2-гої категорії з 01.10.2013 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2-гої категорії з 01.10.2013 року.

Судові витрати покласти на рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Повний текст постанови виготовлений 12.06.2015 року.

Суддя ОСОБА_2