Справа № 2-а-10818/11
Суддя: Іванов Д. Л.
Дата ухвалення: 2011-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2011 року м. Кіровоград

Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

Головуючого - судді Іванова Д.Л.,

при секретарі - Логвинюк О.В.,

розглянувши в порядку скороченого провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської районної ради в м. Кіровограді про перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з адміністративним позовом в якому просить визнати дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської районної ради в м. Кіровограді у нарахуванні та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у меншому розмірі ніж передбачено ст. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи « неправомірними та стягнути з відповідача недоплачену щорічну компенсацію на оздоровлення за 2001 -2010 роки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є інвалідом ІІ групи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і відповідно до статті 14 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» його віднесено до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Також позивач зазначає, що відповідно до ст. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи « він має право на отримання державної щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

У звязку з цим, позивач вважає, що розміри призначеної та виплаченої йому допомоги на оздоровлення не відповідає розмірам передбаченим цим Законом, і на відмову Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської районної ради в м. Кіровограді просить суд визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати його усунути зазначені порушення, провівши вказані перерахунки та виплати.

На стадії відкриття провадження у справі, суддя визнав причину пропущення позивачем строку звернення до суду неповажною і, в частині вимог щодо зобовязання відповідача провести перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за 2001-2009 роки ухвалою суду від 08 квітня 2011 року залишив позов ОСОБА_1 без розгляду та відкрив скорочене провадження в межах шестимісячного строку звернення позивача до суду.

Ухвала суду про залишення позову без розгляду в апеляційному порядку сторонами не оскаржувалась.

У запереченнях представник відповідача просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову, вказуючи на безпідставність звернення позивача до суду та необґрунтованість його позовних вимог.

Зясувавши обставини справи та оцінивши доводи сторін, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесений до 1 категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, отримував протягом 2001-2010 років компенсаційні виплати у виді щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі встановленому Законом України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ».

Законом України « Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України » від 28.12.2007 року № 107- VI підпунктом 11 пункту 28 розділу II внесено зміни до ст. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи «, згідно яких одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Зміни внесені підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України від 28.12.2007 року №107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до п.6 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України, зазначене рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей законів, що визнані неконституційними.

Враховуючи норми ч.2 ст.152 Конституції України, відповідно до якої закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, вищевказані норми Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" втратили чинність, а отже, з цього часу відновлено дію ст. 48 в редакції Закону № 2532-XII (2532-12) від 01 липня 1992 року « Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідно до якої щорічна допомога на оздоровлення інвалідам 2 групи виплачується у розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

Таким чином, щорічна допомога на оздоровлення є формою соціального забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до спеціального закону. Тобто, фактично ця допомога є формою реалізації конституційного права громадян на соціальний захист.

В той же час, що відповідно до статті 71 Закону України " Про Державний бюджет України на 2009 рік" Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

За умови відсутності у державному бюджеті коштів на виплату щорічної допомоги громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи це створює ситуацію правової невизначеності стосовно джерела коштів, з яких має виплачуватися зазначена допопомога.

Разом з тим, на думку суду, це не може бути підставою для порушення прав громадян на соціальний захист, в тому числі й на отримання допомоги по оздоровленню.

Слід зазначити, що реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань судом не приймається до уваги.

За таких підстав, суд прийшов до висновку, що позивач має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, законам України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд прийшов до висновку про те, що при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення позивачу застосуванню підлягає ч.4 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не Постанова Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 « Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи » яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Відповідно до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ч.3 та 4 ст.8 КАС України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Доводи відповідача про те, що управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської районної ради в м. Кіровограді протягом 2009 - 2010 років проводило соціальні виплати ОСОБА_1 в межах асигнувань, передбачених відповідними бюджетними програмами, відповідно до розмірів видатків, що направлялися органам соціального захисту населення не може бути підставою для нездійснення таких виплат або відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За загальним правилом, встановленим ч.2 статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

З огляду на те, що позивачем пропущений шестимісячний строк на звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів, встановлений ст. 99 КАС України, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині перерахування та виплати недоотриманої допомоги на оздоровлення підлягають задоволенню за 2010 рік, з урахуванням проведення таких виплат у січні 2010 року та звернення позивача до суду 06 квітня 2011 року.

Враховуючи те, що суд не вправі виконувати функції суб'єкта владних повноважень, покладені на нього законом та питання щодо здійснення перерахунку компенсаційних виплат відносяться до компетенції управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської районної ради в м. Кіровограді, суд вважає за необхідне зобов'язати управління праці та соціального захисту населення здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2010 рік.

Керуючись ч.2 ст. 19, ч.1 ст.46, ст.152 Конституції України,

ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян,

які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",

ст.ст. 9, 69-71, 86, 94, 99, 100, 158-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської районної ради в м. Кіровограді про перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - задовольнити частково.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської районної ради в м. Кіровограді у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у меншому розмірі ніж передбачено ст. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи « - неправомірними.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської районної ради в м. Кіровограді здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2010 рік з урахуванням раніше виплачених позивачу сум.

В решті позову ОСОБА_1 - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Постанова підлягає негайному виконанню Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської районної ради в м. Кіровограді

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Кіровограда шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда

ОСОБА_2