Справа № 809/1807/15
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2015 р. Справа № 809/1807/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Могили А.Б.

за участі:

секретаря судового засідання Житняк Л.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача Савуляк Н.Р., Пасєка В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської установи виконання покарань (№12) управління Державної пенітенціарної служби України, про зобов'язання Івано-Франківську установу виконання покарань (№12) управління Державної пенітенціарної служби України визнати факт отримання ним травм 19.06.2000 року при виконанні службових обов'язків під час проходження служби, видати акти форми Н-1, Н-5 та підготувати та направити за належністю відповідні документи для нарахування та отримання страхових виплат.,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Івано-Франківської установи виконання покарань (№12) управління Державної пенітенціарної служби України про зобов"язання до вчинення дій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Івано-Франківською установою виконання покарань (№12) управління Державної пенітенціарної служби України не встановлено факт нещасного випадку, який стався 19.06.2000 року із ОСОБА_1 під час виконання своїх службових обов'язків та як наслідок відповідачем не оформлено акт про нещасний випадок форми Н-1 та акт розслідування нещасного випадку форми Н-5. Внаслідок таких неправомірних дій позивач позбавлений права на отримання страхових виплат.

Позивач, його представник заявлені вимоги підтримали з підстав, викладених в адміністративному позові. Суду пояснили, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України з 1998 по 2010 рік. В 2000 році перебував на посаді контролера відділу режиму і охорони Івано-Франківського СІЗО № 12. Вказали, що 19.06.2000 року під час відрядження з м. Івано-Франківськ у м. Київ у поїзді, позивач впав з верхньої полиці купе вагона та отримав травму - перелом нижньої щелепи, травма кисті зправа. Внаслідок такого нещасного випадку проходив стаціонарне лікування в різних медичних установах, що підтверджується відповідними виписками та довідками. Позивач зазначив, що після закінчення лікування повернувся до виконання своїх посадових обов'язків та доповів керівництву про події, які сталися під час відрядження. Однак, на численні звернення ОСОБА_1, в порушення норм чинного законодавства, відповідачем не проведено службову перевірку не надано відповідного висновку та актів форми Н-1, Н-5. Таким чином, позивач позбавлений права на отримання грошової компенсації за отримання травми під час виконання своїх посадових обов'язків. Позов просили задовольнити повністю.

Представники відповідача у судовому засіданні позов не визнали з підстав, наведених у письмовому запереченні. Суду пояснили, що Наказом Івано-Франківського слідчого ізолятора № 12 за № 29 о/с від 20.06.2000 року ОСОБА_1 було відряджено в м. Київ. Вказали, що згідно наданих позивачем пояснень та заяв, останній 19.06.2000 року, під час поїздки в м. Київ впав з верхньої полиці купе вагона та зламав нижню щелепу. Зазначили, що на даний час уповноваженими особами Івано-Франківського слідчого ізолятора, за заявою позивача, здійснюються відповідні дії, щодо з'ясування фактичних обставин події отримання позивачем травми, зокрема надіслано відповідні запити Львівській та Південно - Західній залізниці, медичним установам в яких ОСОБА_1 проходив лікування та створено комісію із розслідування нещасного випадку. Таким чином, оскільки розслідування нещасного випадку, який стався з позивачем на даний час триває, відповідач позбавлений можливості встановлення факту отримання травми ОСОБА_1, надати акти форми Н-1, Н-5. В задоволенні позовних вимог просили відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, представників відповідача, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України з 1998 по 2010 рік (а.с. 9- 10). В 2000 році позивач займав посаду контролера відділу режиму і охорони Івано-Франківського СІЗО № 12 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Івано-Франківській області

Судом встановлено, що відповідно до Наказу Івано-Франківського слідчого ізолятора № 12 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Івано-Франківській області за № 29 о/с від 20.06.2000 року ОСОБА_1 було відряджено в м. Київ для проведення ремонтних робіт адміністративного будинку Державного департаменту України з питань виконання покарань.

З наданих доказів та пояснень позивача, 19.06.2000 року близького п'ятої години ранку ОСОБА_1 впав з верхньої полиці купе вагона внаслідок чого отримав травми.

Прибувши до Києва позивач звернувся до Київської клінічної лікарні № 12. Як вбачається із довідки вищевказаної медичної установи за № 1537 від 19.06.2000 року у позивача внаслідок отримання травми була зламана нижня щелепа в ділянці кута зправа, травма кисті зправа. Від госпіталізації ОСОБА_1 відмовився (а.с. 12).

Судом встановлено, що позивач з цим діагнозом проходив стаціонарне лікування з 21.06.2000 року до 03.07.2000 року в Івано-Франківській обласній клінічній лікарні, що підтверджується випискою з медичної картки стаціонарного хворого за № 11019/2000. (а.с. 12).

ОСОБА_1 12.01.2015 року звернувся до начальника Івано - Франківського слідчого ізолятора УДПтС України в Івано-Франківській області із заявою про проведення службового розслідування по факту отримання ним травми 18.06.2000 року під час виконання службових обов'язків та видати йому акти Н-1 та Н-5 (а.с. 14).

Листами від 04.02.2015 року № 7/2/1-5-15/3-1 та від 25.02.2015 року за №7/2/1- 7-15/3-1 відповідач повідомив позивача про неможливість видати акти Н-5 та Н-1 оскільки не встановлено факту отримання травми під час виконання службових обов'язків, та про те що з метою встановлення факту отримання травми ОСОБА_1, уповноваженими особами Івано-Франківського слідчого ізолятора надіслано відповідні запити до Київської обласної клінічної лікарні, Київської обласної лікарні № 2, Івано-Франківської обласної клінічної лікарні, управління МВС в Івано-Франківській області (а.с. 15-17).

Позивач 05.03.2015 року повторно звернувся до начальника Івано - Франківського слідчого ізолятора УДПтС України в Івано-Франківській області з заявою про надання копії висновку службової перевірки, на підставі якої йому відмовлено в наданні актів Н-5 та Н-1, та проведенні додаткової перевірки (а.с 20).

На запити Івано-Франківського слідчого ізолятора отримано ряд відповідей, зокрема: на запит за. №7/2/1-135 від 21.01.2015 року - відповідь Івано-Франківської обласної клінічної лікарні за № 467 від 06.03.2015 року, відповідно до якої ОСОБА_1 перебував на лікуванні в Івано - Франківській клінічній лікарні у відділенні щелепно-лицевої хірургії з 21.06.2000 року по 03.07.2000 року з діагнозом: травматичний двобічний перелом нижньої щелепи (а.с 60); на запит від 06.03.2015 року за № 7/2/1-682 (а.с. 63) - відповідь Київської міської клінічної лікарні №4 від 13.03.2015 за № 243 згідно з якою відомостей про звернення ОСОБА_1 до них немає (а.с. 62); на запит від 23.04.2015 року за № 6/1/1-1147 (а.с. 65) - відповідь від 14.05.2015 року за № 12-1108/03 від Київської міської клінічної лікарні № 12, відповідно до якої ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні не перебував, інформація про звернення останнього за медичною допомогою в травмпункти лікарні відсутня, оскільки термін зберігання журналів реєстрації амбулаторних хворих складає п'ять років (а.с. 64).

Згідно з вимогами "Порядку розслідування та обліку нещасних випадків професійних захворювань і аварій, що сталися з особами рядового і начальницького складу Державної кримінально - виконавчої служби України" затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 06.08.2012 № 1166/5, Івано-Франківським слідчим ізолятором створено комісію з розслідування нещасного випадку, що стався 19.06.2000 року із ОСОБА_1, що підтверджується копією наказу за № 106 від 18.03.2015 року (а.с. 59).

Судом встановлено, що під час розслідування нещасного випадку старшим оперуповноваженим оперативного відділу СІЗО, майором внутрішньої служби ОСОБА_5 було відібрано пояснення у ОСОБА_6, який разом із позивачем перебував у відрядженні. Як вбачається з даних пояснень ОСОБА_6 разом із ОСОБА_1 їхали в одному вагоні, але у різних купе, а тому факт падіння ОСОБА_1 підтвердити не може. Про те, що позивач отримав травму ОСОБА_6 повідомили сусіди по купе. Будь-яких конфліктних ситуацій останній не бачив.

Крім того, Івано-Франківським слідчим ізолятором також направлено відповідні запити до Південно-Західної залізниці за № 5/1/1-823 від 20.03.2015 року (а.с. 67), за № 6/1/1-1145 від 23.04.2015 року (а.с. 68) та Львівській залізниці за № 6/1/1-1146 від 23.04.2015 року (а.с. 70.)

На запит пасажирською службою Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" надана відповідь про те що, у відповідності до вимог ст.135 пункту "в" Переліку документів, що утворюються у виробничій діяльності Державної адміністрації залізничного транспорту України та підпорядкованих їй підприємств, установ і організацій, і зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Укрзалізниці від 09.06.2009 року №337-Ц справи службових розслідувань транспортних подій при яких були травмовані пасажири зберігаються протягом десяти років. Таким чином, відомості про отримання травми ОСОБА_1 відсутні (а.с. 69).

З приводу дій відповідача щодо проведення службового розслідування по встановленню факту нещасного випадку, який стався 19.06.2000 року із ОСОБА_1, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999 за № 1105-XIV, нещасний випадок - обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть.

Механізм розслідування та обліку нещасних випадків і аварій, що сталися з особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України в період проходження служби при виконанні службових обов'язків передбачений порядком розслідування та обліку нещасних випадків і аварій, що сталися з особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 06.08.2012 за № 1166/5 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.08.2012 за № 1345/21657.

У відповідності до п.1.3 Порядку розслідування проводиться у разі раптового або такого, що виникло з плином часу, погіршення стану здоров'я особи рядового і начальницького складу, одержання нею травми, одержання теплового удару, опіку, обмороження, у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень унаслідок аварій, пожежі, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, що призвели до втрати особою рядового і начальницького складу працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення її на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день, а також у випадку смерті осіб рядового і начальницького складу в органах (установах) кримінально-виконавчої служби.

Пунктом 2.2 Порядку встановлено, що керівництво органу (установи) кримінально-виконавчої служби, одержавши повідомлення про нещасний випадок, крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, організовує його розслідування комісією з розслідування нещасного випадку (далі - комісія), строк створення якої становить одну добу.

Згідно пункту 2.4 Порядку Комісія протягом трьох робочих днів з моменту її утворення зобов'язана: обстежити місце нещасного випадку, одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо, опитати свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб; визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; з'ясувати обставини і причини нещасного випадку, визначити осіб, які допустили порушення вимог нормативно-правових актів з охорони праці, організації службової діяльності, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам надалі; з'ясувати, за яких обставин стався нещасний випадок, а саме: при виконанні службових обов'язків;при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю потерпілого в охороні громадського порядку, громадської безпеки або в боротьбі зі злочинністю; не пов'язані з виконанням службових обов'язків; вивчити документацію з питань охорони праці, первинну медичну документацію (звернення потерпілого до закладів охорони здоров'я, амбулаторну картку та історію хвороби потерпілого), а також документацію структурного підрозділу по роботі з особовим складом; скласти у п'яти примірниках акт (спеціального) розслідування нещасного випадку (аварії), що стався (сталася), за формою Н-5, наведеною у додатку 1 до цього Порядку, акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1, наведеною у додатку 2 до цього Порядку, або акт про нещасний випадок, не пов'язаний з виробництвом, за формою НПВ, наведеною у додатку 3 до цього Порядку, і передати їх на затвердження керівнику або особі, яка його заміщає, органу (установи) кримінально-виконавчої служби.

Комісією визнаються такими, що сталися при виконанні службових обов'язків, нещасні випадки, які сталися з особами рядового і начальницького складу під час проходження служби, зокрема службового відрядження або прямування до місця відрядження та в зворотному напрямку відповідно до завдання про відрядження (п. 2.5 Порядку)

Відповідно до п. 2.9 Порядку керівник або особа, яка його заміщає, органу (установи) кримінально-виконавчої служби розглядає і затверджує акт форми Н-1 (або акт форми НПВ) протягом доби після одержання матеріалів, підготовлених комісією за підсумками її роботи.

У відповідності до п. 2.10 Порядку затверджені примірники акта форми Н-1 (або акта форми НПВ) разом з актом форми Н-5 не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування направляються потерпілому або його довіреній особі, керівнику структурного підрозділу органу (установи) кримінально-виконавчої служби, де стався нещасний випадок, для здійснення заходів щодо запобігання подібним випадкам, долучаються до особової справи потерпілого, а також разом з іншими матеріалами розслідування надсилаються керівництву відповідного органу, працівником якого є потерпілий.

Однак, як вбачається із пояснень представників відповідача розслідування нещасного випадку, який стався з позивачем на даний час комісією ще не завершено, оскільки відсутні документи, необхідні для прийняття відповідного рішення, зокрема відповідачем не отримано відповідь Південно-Західної залізниці на запити за № 5/1/1-823 від 20.03.2015 року та за 6/1/1-1145 від 23.04.2015 року.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що звернення позивача до суду з вимогами про зобов'язання відповідача визнати факт отримання ним травми при виконання службових обов'язків під час проходження служби, видати акти форми Н-1 та Н-5, підготувати на направити документи для нарахування страхових виплат, є передчасними. При цьому, суд зазначає, що комісія відповідача по розслідуванні нещасного випадку, який стався з позивачем, за підсумками своєї роботи, незважаючи на можливі висновки про те, що випадок стався при виконання службових обов'язків чи ні, згідно п. 2.4 згаданого Порядку складає акт за формою Н-5.

З огляду на вищевказане, даний адміністративний позов є таким, що не підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Могила А.Б.

Постанова складена в повному обсязі 15.06.2015 року.