Справа № К/9991/83269/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" червня 2015 р. м. Київ К/9991/83269/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Бутенка В.І.,

Кобилянського М.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Стахановської міської ради Луганської області на постанову колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Луганської області від 15 вересня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_4 до управління праці та соціального захисту населення Стахановської міської ради Луганської області про стягнення грошової допомоги при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2009 року ОСОБА_4 звернулася в суд з адміністративним позовом, в якому зазначала, що відповідно до статей 42, 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» має право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, яку відповідач з жовтня 2007 року по лютий 2009 року включно сплачував в меншому розмірі, внаслідок чого виникла заборгованість, яку просила стягнути, а також зобов'язати виплачувати допомогу у подальшому у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом. Також просила перерахувати та стягнути допомогу при народженні дитини.

Доповнивши позовну заяву просила також стягнути витрати на правову допомогу у сумі 300 грн.

Постановою Стахановського міського суду Луганської області від 18 вересня 2009 року відмовлено у задоволенні позову.

Постановою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Луганської області від 15 вересня 2011 року рішення суду першої інстанції змінено: скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 рік та в цій частині ухвалено нове рішення про визнання дій управління праці та соціального захисту населення Стахановської міської ради Луганської області неправомірними; зобов'язано зробити перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 09 жовтня 2007 року по 28 лютого 2009 року в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, з урахуванням фактично виплачених сум. Стягнуто з місцевого бюджету Стахановської міської ради Луганської області судові витрати в сумі 100 грн. У решті судове рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач має дитину ІНФОРМАЦІЯ_1. Розпорядженням від 29 серпня 2007 року їй призначено допомогу при народженні дитини та розпорядженням від 06 листопада 2007 року допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Відмовляючи у задоволенні позову міський суд виходив з того, що у зв'язку з пропуском строку позовні вимоги до 24 лютого 2008 року не підлягали задоволенню, оскільки позивач є застрахованою у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування особою то управління соціального захисту населення не є належним відповідачем у справі, а спірна допомога має призначатися за місцем основної роботи.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що позивачем не пропущено строк звернення до суду, оскільки про порушення своїх прав вона дізналась після отримання відмови у проведенні перерахунку спірних виплат. Виплата допомоги по догляду за дитиною з 09 липня по 31 грудня 2007 року здійснювалась в іншому розмірі ніж передбачено статтею 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», а тому підлягала перерахунку. У 2008-2009 роках допомога правомірно виплачувалась у розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751, а допомога при народженні дитини відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

З 01 серпня 2007 року ОСОБА_4 на підставі її заяви було призначено допомогу при народженні дитини (з 01 серпня по 31 серпня 2007 року у розмірі 3 400 грн., з 01 вересня 2007 року по 31 серпня 2008 року по 425 грн. щомісячно).

05 листопада 2007 року позивач звернулась щодо призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, яка була призначено з 09 жовтня 2007 року по 05 серпня 2010 року у розмірі по 130,64 грн. щомісячно відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 у зв'язку з тим, що не було надано довідку про доходи відповідно до вимог статті 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Наказом головного лікаря Стахановського обласного дитячого психоневрологічного санаторію від 01 жовтня 2007 року № 45 ОСОБА_4 надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 09 жовтня 2007 року по 05 серпня 2010 року.

Таким чином, зазначені правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою праце-здатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», а не Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» як помилково зазначили суди попередніх інстанцій.

Відповідно до положень статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку має застрахована особа (один із батьків дитини, усиновитель, баба, дід, інший родич або опікун), яка фактично здійснює догляд за дитиною. Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованим особам у формі матеріального забезпечення у період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і частково компенсує втрату заробітної плати (доходу) у період цієї відпустки. Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається на кожну дитину.

Згідно зі статтею 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

При нарахуванні та виплаті позивачу цього виду державної допомоги у 2007 році відповідач керувався статтею 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якою передбачено, що у 2007 році допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для непрацездатних, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, а також пунктом 7 статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію, зокрема, статті 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року №6-рп/2007 зміни, внесені пунктом 7 статті 71 «Про Державний бюджет України на 2007 рік», визнано такими, що не відповідають Конституції України.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, в період з 09 липня по 31 грудня 2007 року відповідач був зобов'язаний нараховувати та сплачувати допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі, встановленому статтею 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

До 01 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» - правовідносини щодо виплати допомоги регулювалися Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13), та Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб.

Розмір допомоги також визначався цими законами. Зокрема, статтею 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» було передбачено, що допомога надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» були внесені відповідні зміни до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням». Зокрема, згідно зі змінами, внесеними до статті 13 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», його дію поширено на застрахованих осіб. Водночас із Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» було виключено статті 40- 44.

Пункт 2 розділу ІІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» передбачав, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав неконституційним зокрема пункт 25 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо виключення статей 40- 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Отже, з часу проголошення Конституційним Судом України Рішення № 10-рп/2008 відновили свою дію вищезазначені положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Статтею 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» передбачено, що у 2009 році допомога по догляду за дитиною відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 саме на виконання вимог Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (пункт 1).

Розміри і порядок виплати допомоги відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» на виконання статті 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» Кабінетом Міністрів України не визначалися.

Оскільки у справі, що розглядається, суди встановили, що спір виник щодо виплати допомоги особі, яка застрахована у системі соціального загальнообов'язкового державного соціального страхування, то за таких обставин є підставним висновок, що на спірні правовідносини з 22 травня 2008 року поширюються норми спеціального Закону, яким є Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», відповідно до статті 43 якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналогічна правова позиція неодноразово була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 25 грудня 2012 року (справа № 21-410а12), 18 червня 2013 року (справа № 21-209а13), 02 липня 2013 року (справа № 21-208а13), 17 вересня 2013 року (справа № 21-187а13), від 22 квітня 2014 року (справа № 22-73а14).

Апеляційний суд у мотивувальній частині судового рішення виходив з того, що виплачена у 2008-2009 роках допомога по догляду за дитиною відповідала встановленому законом розміру, а тому не підлягала перерахунку, проте у резолютивній частині рішення зобов'язав здійснити перерахунок та виплату допомоги по 28 лютого 2009 року. Таким чином є невідповідність мотивів суду та його висновків по суті позовних вимог.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволені позову в частині позовних вимог з 24 лютого 2008 року виходив з того, що позов подано до неналежного відповідача. Проте такий висновок є неприйнятним, оскільки пунктом 2 Порядку призначення і виплати допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку особам, застрахованим в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2007 року № 13 та чинного на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що призначення і виплата допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку застрахованим особам здійснюється управліннями праці та соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, структурними підрозділами з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах рад за місцем реєстрації або місцем проживання застрахованої особи.

Таким чином, рішення судів попередніх інстанцій в частині позовних вимог про перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2008-2009 роки підлягають скасуванню та ухваленню в цій частині нового судового рішення.

Відповідно до статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин та звернення до суду) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Відмовляючи у задоволенні позову у частині позовних вимог до 24 лютого 2008 року у зв'язку з пропуском строку звернення до суду міський суд правомірно виходив з того, що позивачем було пропущено строк звернення до суду, встановлений статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України, та відсутні підстави для його поновлення.

Апеляційний суд скасовуючи рішення суду першої інстанції в цій частині помилково виходив з того, що позивачем не пропущено строк звернення до суду, оскільки офіційну відмову у проведенні перерахунку позивач отримала 09 лютого 2009 року, а до суду звернулась 24 лютого 2009 року. Спірну соціальну допомогу позивачу виплачувалося щомісяця від дати призначення й вона знала про її розмір, а тому мала можливість у разі незгоди вчасно звернутися до суду.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) допомога при народженні дитини надається у сумі, кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого на день народження дитини. Виплата допомоги здійснюється одноразово у дев'ятикратному розмірі прожиткового мінімуму при народженні дитини, решта - протягом наступних 12 місяців у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 7 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України 2007 рік» дію статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» зупинено на 2007 рік.

Згідно з положеннями абзаців 1 та 2 частини другої статті 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» допомога при народженні дитини відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам у розмірі 8 500 грн. Виплата допомоги здійснюється одноразово при народженні дитини в сумі 3 400 грн., решта - протягом наступних 12 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнано таким, що не відповідає Конституції України, зокрема, пункт 7 статті 71 «Про Державний бюджет України на 2007 рік» щодо зупинення дії статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» на 2007 рік, проте положення абзацу другого частини другої статті 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якою встановлено розміри виплат при народженні дитини, неконституційними не визнавались.

Таким чином відповідач правомірно призначив та виплачував допомогу при народженні дитини у сумі 8 500 грн. та підстави для її перерахунку і задоволення позову в цій частині відсутні.

Обставини справи встановлені повно і правильно, але суди попередніх інстанцій порушили норми матеріального права, що відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування судових рішень і ухвалення нового судового рішення.

Керуючись статтями 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Стахановської міської ради Луганської області задовольнити частково.

Постанову Стахановського міського суду Луганської області від 18 вересня 2009 року та постанову колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Луганської області від 15 вересня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Стахановської міської ради Луганської області нарахувати та виплатити ОСОБА_4 допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до статті 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» в розмірі прожиткового мінімуму, встановленому законодавством про Державний бюджет України на відповідний рік, на одну працездатну особу, з 22 травня 2008 року по 28 лютого 2009 року.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ В.І. Бутенко /підпис/ М.Г. Кобилянський /підпис/