Справа № 826/3271/15
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2015-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2015 року № 826/3271/15

Окружний адміністративний суд міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 81-а у складі головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовом ОСОБА_1
до Київського центру медико-соціальної експертизи в особі Спеціалізованої травматологічної МСЕК
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги заявлені про

визнання рішення Спеціалізованої травматологічної медико-соціальної експертизи Київського центру медико-соціальної експертизи в частині встановлення інвалідності строком до 1 січня 2017 року незаконною;

зобов'язання Спеціалізованої травматологічної медико-соціальної експертизи Київського центру медико-соціальної експертизи встановити інвалідність на безстроковий строк;

зобов'язання Спеціалізованої травматологічної медико-соціальної експертизи Київського центру медико-соціальної експертизи змінити п. 19 Індивідуальної Програми Реабілітації №1525 від 16.12.14 р. з 2034 року на 2016 рік;

зобов'язання Спеціалізованої травматологічної медико-соціальної експертизи Київського центру медико-соціальної експертизи внести зміни до Індивідуальної Програми Реабілітації №1525 від 16.12.14 р. та надати висновки щодо професійної і трудової реабілітації відповідно до кваліфікаційного рівня ОСОБА_1 санаторно-курортного лікування з вказанням профілю.

Позивач посилається на ст. 7 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні", згідно якої особам, які звертаються для встановлення інвалідності, зумовленою наявністю анатомічних дефектів, інших необоротних порушень функцій органів і систем організму, відповідна група інвалідності встановлюється без зазначення строку повторного огляду. Переогляд з метою підвищення групи інвалідності таким особам відбувається на підставі особистої заяви інваліда або його законного представника у разі настання змін у стані здоров'я і працездатності інваліда або за рішенням суду. Аналогічні положення містяться у п. 22 ч. 2 постанови Кабінету Міністрів України №1317 від 03.12.09 р. "Питання медико-соціальної експертизи".

Позивач зазначає, що ІІ група інвалідності їй була присвоєна саме у зв'язку з наявністю анатомічних дефектів, інших необоротних порушень функцій органів і систем організму, тому мала бути присвоєна безстроково.

Крім того, позивач не погоджується з встановленими їй реабілітаційними заходами згідно Індивідуальної Програми Реабілітації №1525 від 16.12.14 р., оскільки датою контролю вказано 2034 р., що суперечить п. 19 Порядку складання форм індивідуальної програми реабілітації інваліда, дитини-інваліда, затвердженого наказом МОЗ №623 від 08.10.07 р., згідно якого контроль здійснюється не рідше одного разу на два роки.

У Індивідуальній Програмі Реабілітації №1525 від 16.12.14 р. не визначено детальних рекомендацій щодо трудової реабілітації позивача, а також не порекомендовано санаторно-лікувальний заклад, як це було зроблено у 2013 р.

Відповідач - Київський міський центр медико-соціальної експертизи в особі Спеціалізованої травматологічної МСЕК - проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на дотримання вимог законодавства під час проведення спеціалізованої травматологічної медико-соціальної експертизи позивача 16.12.14 р.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких грунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

У вересні 2006 р. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, вперше була оглянута Спеціалізованою травматологічною МСЕК, і згідно рішення від 01.09.06 р. їй встановлено ІІІ групу інвалідності з дитинства безстроково (діагноз: двухсторонній диспластичний коксартроз: справа - ІІ ступеню без клінічних проявів; зліва - ІІІ ступеню).

При огляді 17.12.13 р. Спеціалізована травматологічна МСЕК встановила ОСОБА_1 ІІІ групу інвалідності з дитинства з ураженням опорно-рухового апарату безстроково.

16.12.14 р. при огляді ОСОБА_1 у зв'язку з погіршенням стану здоров'я їй було встановлено ІІ групу інвалідності з дитинства з ураженням опорно-рухового апарату строком на два роки.

ОСОБА_1 з вказаним рішенням не погодилась, у зв'язку з чим її було запрошено на Центральну МСЕК №1, яка повністю підтвердила рішення Спеціалізованої травматологічної МСЕК від 16.12.14 р.

Згідно Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" (в редакції станом на 16.12.14 р.) -

медико-соціальна експертиза - визначення на основі комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров'я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров'я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи (ст. 1);

Медико-соціальна експертиза повнолітніх осіб проводиться медико-соціальними експертними комісіями.

Залежно від ступеня стійкого розладу функцій організму, зумовленого захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, та можливого обмеження життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем внаслідок втрати здоров'я особі, визнаній інвалідом, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності.

Медико-соціальні експертні комісії визначають, зокрема: групу інвалідності, її причину і час настання, види трудової діяльності, рекомендовані інваліду за станом здоров'я.

Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями та лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань проведення медико-соціальної експертизи" від 04.07.14 р. №1590 ст. 7 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" доповнено частинами тринадцятою та чотирнадцятою такого змісту:

Особам, які звертаються для встановлення інвалідності, зумовленою наявністю анатомічних дефектів, інших необоротних порушень функцій органів і систем організму, відповідна група інвалідності встановлюється без зазначення строку повторного огляду. Переогляд з метою підвищення групи інвалідності таким особам відбувається на підставі особистої заяви інваліда або його законного представника у разі настання змін у стані здоров'я і працездатності інваліда або за рішенням суду.

Порядок проведення переогляду з метою підвищення групи інвалідності і вичерпний перелік анатомічних дефектів, інших необоротних порушень функцій органів і систем організму, станів та захворювань, за яких відповідна група інвалідності встановлюється без зазначення строку повторного огляду, затверджуються Кабінетом Міністрів України (ст. 7).

На виконання п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань проведення медико-соціальної експертизи", згідно якого Кабінет Міністрів України зобов'язано протягом двох місяців з дня набрання чинності цим Законом забезпечити прийняття нормативно-правових актів, передбачених цим Законом, та приведення своїх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом, відповідний Перелік анатомічних дефектів, інших необоротних порушень функцій органів і систем організму, станів та захворювань, за яких відповідна група інвалідності встановлюється без зазначення строку повторного огляду, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21.01.15 р. №10.

Тобто, вказаний Перелік станом на 16.12.14 р. не діяв.

Між тим, граматичне та логічне тлумачення ч. 13 та 14 ст. 7 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" дає підстави для висновку про те, що обов'язок встановлення групи інвалідності без зазначення строку повторного огляду виникає виключно за наявності відповідного переліку анатомічних дефектів, інших необоротних порушень функцій органів і систем організму.

Оскільки станом на 16.12.14 р. відповідний перелік не був затверджений, то медико-соціальна експертна комісія була позбавлена можливості дійти висновку про можливість призначення позивачу ІІ групи інвалідності безстроково на підставі п. 13 ст. 7 Закону.

Станом на 16.12.14 р. був чинний п. 22 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1317 від 03.12.09 р., згідно якого, особам, що звертаються для встановлення інвалідності, група інвалідності встановлюється без зазначення строку повторного огляду у разі наявності вроджених вад розумового чи фізичного розвитку, анатомічних дефектів, стійких необоротних морфологічних змін та розладу функцій органів і систем організму, неефективності реабілітаційних заходів, неможливості відновлення соціальної адаптації, несприятливого прогнозу відновлення працездатності з урахуванням реальних соціально-економічних обставин у місці проживання інваліда, а також інвалідам, у яких строк переогляду настає після досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Також Перелік захворювань, дефектів, необоротних морфологічних станів, порушень функцій органів та систем організму, при яких група інвалідності встановлюється без строку переогляду, міститься у Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженій наказом Міністерства охорони здоров'я України від 05.09.11 р. №561.

Разом з тим, вказані підзаконні нормативно-правові акти станом на 16.12.14 р. не відповідали вимогам ст. 7 Закону з вищеперерахованими змінами, тому відповідач при розгляді заяви позивача та проведенні огляду мав керуватися саме вимогами Закону. За таких обставин, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання рішення Спеціалізованої травматологічної медико-соціальної експертизи Київського центру медико-соціальної експертизи в частині встановлення інвалідності строком до 1 січня 2017 року незаконною та зобов'язання встановити інвалідність на безстроковий строк.

Згідно Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" (в редакції станом на 16.12.14 р.) -

реабілітація інвалідів - система медичних, психологічних, педагогічних, фізичних, професійних, трудових, фізкультурно-спортивних, соціально-побутових заходів, спрямованих на надання особам допомоги у відновленні та компенсації порушених або втрачених функцій організму для досягнення і підтримання соціальної та матеріальної незалежності, трудової адаптації та інтеграції в суспільство, а також забезпечення інвалідів технічними та іншими засобами реабілітації і виробами медичного призначення;

професійна реабілітація - система заходів, спрямованих на підготовку особи до професійної діяльності, відновлення чи здобуття професійної працездатності шляхом адаптації, реадаптації, навчання, перенавчання чи перекваліфікації з можливим подальшим працевлаштуванням та необхідним соціальним супроводженням з урахуванням особистих схильностей та побажань особи;

трудова реабілітація - система заходів, розроблених з урахуванням схильностей, фізичних, розумових і психічних можливостей особи і спрямованих на оволодіння трудовими навичками забезпечення трудової діяльності та адаптацію у виробничих умовах, у тому числі шляхом створення спеціальних чи спеціально пристосованих робочих місць;

індивідуальна програма реабілітації - комплекс оптимальних видів, форм, обсягів, термінів реабілітаційних заходів з визначенням порядку і місця їх проведення, спрямованих на відновлення та компенсацію порушених або втрачених функцій організму і здібностей конкретної особи до виконання видів діяльності, визначених у рекомендаціях медико-соціальної експертної комісії (ст. 1).

Медико-соціальні експертні комісії складають (коригують) індивідуальну програму реабілітації інваліда, в якій визначаються реабілітаційні заходи і строки їх виконання, та здійснюють контроль за повнотою та ефективністю виконання цієї програми (ст. 7).

Згідно Форми індивідуальної програми реабілітації інваліда та Порядку її складання, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.10.07 р. №623, передбачено п. 19 "Дата контролю за виконанням ФПР". У пункті 19 "Дата контролю за виконанням ІПР" - зазначається дата контролю за виконанням ІПР, що здійснюється не рідше одного разу на два роки і може не збігатися з датою наступного огляду інваліда (дитини-інваліда).

В даному випадку у пункті 19 "Дата контролю за виконанням ІПР" Індивідуальної програми реабілітації ОСОБА_1 №1525 від 16.12.14 р. вказано 2034 р., що очевидно суперечить вищевказаним вимогам законодавства.

Вказане свідчить про обґрунтованість позовних вимог в цій частині та необхідність зобов'язання відповідача привести п. 19 Індивідуальної програми реабілітації ОСОБА_1 №1525 від 16.12.14 р. до вимог законодавства.

Згідно Форми індивідуальної програми реабілітації інваліда та Порядку її складання, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.10.07 р. №623, передбачено п. 4 "Професійна реабілітація".

Розділ 4 "Професійна реабілітація" - експертиза професійної придатності інвалідів у першу чергу проводиться для професій (спеціальностей), за якими вони працювали відповідно до відомостей, що внесені до трудової книжки або які підтверджені документами про професійну освіту, а також для професій (спеціальностей), здобуття яких можливе в майбутньому. Указується перелік професій і рівень кваліфікації, який збережений в тому чи іншому ступені професійної придатності. Обов'язково вказуються відомості про придатність до відповідної професії: у повному обсязі, з обмеженням обсягу виконуваних робіт та визначенням тривалості робочого дня.

Зазначається перелік професій, спеціальностей, що рекомендується до освоєння при професійному навчанні, перепідготовці.

Обов'язково надаються рекомендації щодо форми організації навчання: у загальноосвітньому навчальному закладі, у спеціально організованих умовах (спеціальна загальноосвітня школа, школа-інтернат, спеціальний клас (група у відповідному навчальному закладі), спеціальна навчальна програма, щадний режим навчання та ін.); щодо рівня професійної підготовки, перепідготовки, підвищення кваліфікації (освіта: професійно-технічна, неповна вища (молодший спеціаліст), базова вища (бакалавр), повна вища (спеціаліст, магістр), курсова підготовка), типу та назви навчального закладу. МСЕК, ЛКК рекомендують терміни та місце навчання.

До роботи з формування цього розділу ІПР можуть залучатися спеціалісти з інженерної психології (психології праці) та психології професійного відбору, педагогічні працівники відповідних загальноосвітніх, професійно-технічних навчальних закладів, представники відповідних психолого-медико-педагогічних консультацій, державної служби зайнятості.

В даному випадку пункт 4 Індивідуальної програми реабілітації ОСОБА_1 №1525 від 16.12.14 р. не заповнений, що очевидно суперечить вищевказаним вимогам законодавства.

При чому, відповідачем суду не надано копії ІПР з заповненим п. 4, на що є посилання в запереченнях, тому вони не можуть вважатися обґрунтованими.

Вказане свідчить про обґрунтованість позовних вимог в цій частині та необхідність зобов'язання відповідача привести п. 4 Індивідуальної програми реабілітації ОСОБА_1 №1525 від 16.12.14 р. до вимог законодавства.

Згідно Форми індивідуальної програми реабілітації інваліда та Порядку її складання, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.10.07 р. №623, передбачено п. 5 "Трудова реабілітація".

Розділ 5 "Трудова реабілітація" має включати докладний опис усіх чинників та елементів майбутньої трудової діяльності інваліда. Обов'язково вказується: протипоказання за станом здоров'я інваліда до професійної діяльності; показані інваліду умови праці (важкість, напруженість, режим праці та відпочинку, форма організації праці, санітарно-гігієнічні чинники); у разі можливого продовження інвалідом роботи за своєю професією із зменшенням обсягу роботи - необхідні обмеження щодо виконання окремих посадових і функціональних обов'язків, планових завдань; у разі потреби - наводяться особливі вимоги до охорони праці і техніки безпеки (до роботи на висоті), біля механізмів, що рухаються, з енергоустаткуванням та інші; необхідні для виконання роботи за професією спеціальні пристосування (тифлотехнічні, сурдотехнічні та інші засоби) і спеціальні вимоги з організаційно-технічної та ергономічної адаптації робочого місця щодо особливості патології інваліда; раціональне працевлаштування - указується перелік рекомендованих професій і видів праці.

В даному випадку пункт 5 Індивідуальної програми реабілітації ОСОБА_1 №1525 від 16.12.14 р. містить застереження "у відповідно створених умовах", що не відповідає вищевказаним вимогам законодавства.

При чому, відповідачем суду не надано копії ІПР з заповненим п. 5, на що є посилання в запереченнях, тому вони не можуть вважатися обґрунтованими.

Вказане свідчить про обґрунтованість позовних вимог в цій частині та необхідність зобов'язання відповідача привести п. 5 Індивідувальної програми реабілітації ОСОБА_1 №1525 від 16.12.14 р. до вимог законодавства.

Згідно п. 2.7.1 Порядку складання форм індивідуальної програми реабілітації інваліда, дитини-інваліда Розділ 1 "Медична реабілітація" заповнюється відповідно до потреби інваліда (дитини-інваліда) в заходах медичної реабілітації. Указуються характер медичних заходів, їх кількість, обсяг, методи та строки виконання, при необхідності із залученням до формування цього розділу в разі потреби спеціалістів закладів охорони здоров'я.

В даному випадку пункт 1 "Медична реабілітація" у частині "санітарно-курортне лікування" Індивідуальної програми реабілітації ОСОБА_1 №1525 від 16.12.14 р. містить застереження "при відсутності протипоказань", і не містить іншої інформації, зокрема, профілю закладу санаторно-курортного лікування.

При чому, відповідачем суду не надано копії ІПР з заповненим п. 1, на що є посилання в запереченнях, тому вони не можуть вважатися обґрунтованими.

Вказане свідчить про обґрунтованість позовних вимог в цій частині та необхідність зобов'язання відповідача привести п. 1 Індивідуальної програми реабілітації ОСОБА_1 №1525 від 16.12.14 р. до вимог законодавства.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Згідно вищенаведеного відповідачем як суб'єктом владних повноважень допущено протиправність щодо належного заповнення Індивідуальної програми реабілітації ОСОБА_1, у зв'язку з чим в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Суд окремо зазначає, що, визнаючи дії протиправними, суд зобов'язує відповідача самостійно визначити, як належним чином заповнити відповідні розділи Індивідуальної програми реабілітації, оскільки не вважає за можливе підміняти суб'єкта владних повноважень при вирішенні вказаного питання.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про обгрунтованість позову в частині неналежного заповнення індивідуальної програми реабілітації, тому позов визнається таким, що підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 98, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Київського міського центру медико-соціальної експертизи в особі Спеціалізованої травматологічної медико-соціальної експертизи щодо неналежного заповнення Індивідуальної програми реабілітації ОСОБА_1 №1525 від 16.12.14 р.

3. Зобов'язати Київський міський центр медико-соціальної експертизи в особі Спеціалізованої травматологічної медико-соціальної експертизи заповнити п. 1 в частині "санітарно-курортне лікування", п. 4, 5, 19 Індивідуальної програми реабілітації ОСОБА_1 №1525 від 16.12.14 р. відповідно до вимог Форми індивідуальної програми реабілітації інваліда та Порядку її складання, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.10.07 р. №623.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя М.А. Бояринцева