Справа № 2-а-6496/11
Суддя: Іванов Д. Л.
Дата ухвалення: 2011-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-6496/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2011 року м. Кіровоград

Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

Головуючого - судді Іванова Д.Л.,

при секретарі - Логвинюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді про перерахунок та виплату пенсії та щомісячної додаткової пенсії по інвалідності як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2011 року представник позивача звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просить визнати протиправною відмову ОСОБА_1 Управлінням Пенсійного фонду України в м. Кіровограді у перерахунку призначеної державної та додаткової пенсій, виплата яких передбачена статтями 50, 54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01 вересня 2004 року.

В обґрунтування позовних вимог представник зазначає, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи внаслідок захворювання повязаного з участю у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС отримує державну та додаткову пенсії передбачені статтями 50 та 54 Закону № 796.

Вважає, що розміри призначених і виплачуваних йому пенсій не відповідають розмірам передбаченим цим Законом, і на відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді просить суд визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати його усунути зазначені порушення, провівши вказані перерахунки та виплати.

У запереченнях представник Управління ПФУ в м. Кіровограді просить відмовити позивачу у задоволенні позову, вказуючи на відсутність бюджетного фінансування витрат повязаних з виплатою пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та правової невизначеності стосовно джерела коштів, з яких має виплачуватися зазначені пенсії. Також представник зазначає, що ОСОБА_1 слід відмовити у задоволенні позову у тому числі, у звязку пропущеним строку звернення до суду визначеного Кодексом адміністративного судочинства України.

Суд вважає можливим вирішити спір по суті за відсутністю сторін на підставі наявних у справі доказів без фіксації судового процесу відповідно до ст. 41 КАС України.

Зясувавши обставини справи, зваживши доводи сторін, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи " від 28 лютого 1991 року № 796 - ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до частини четвертої статті 54 Закону № 796 - ХІІ, яка визначає підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до 1 категорії та у звязку з втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по ІІ групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно статті 50 цього Закону інвалідам ІІ групи віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком. Виплата додаткової пенсії відповідно до статті 53 зазначеного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій є мінімальна пенсія за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком згідно статті 28 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесений до 1 категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, одержує пенсію по інвалідності на підставі статті 54 Закону № 796- ХІІ та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, на підставі статті 50 Закону № 796-ХІІ.

Таким чином позивач має право на призначення пенсії в розмірі, не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (ч.2 ст.46 Конституції України).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України (254к/96-ВР), закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при розрахунку державної та додаткових пенсій, передбачених ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Згідно статей 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" , за основу розрахунку пенсії та щомісячної додаткової допомоги за шкоду, заподіяної здоров"ю, береться мінімальна пенсія за віком.

Відповідно до частини третьої статті 67 Закону № 796-ХІІ, яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Суд вважає, що положення частини 3 ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", не є перешкодою для застосування даного мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч.1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Зважаючи на позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої держава не може посилатися на відсутність певного нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу покладатися на зобовязання, взяті державою, навіть якщо такі зобовязання містяться у законодавчому акті, який загально не має автоматичної прямої дії (Yvonne van Duyn v.Home Office (Cace 41/74 van Duyn v. Home Office ), суд вважає за можливе застосувати частину 1 ст.28 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" для розрахунку розміру державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю.

Крім того, в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується як розрахункова величина для визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії, передбаченої Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки цей Закон передбачає в якості критерію визначення саме із розрахунку мінімальної пенсії за віком, що на думку суду не суперечить вимогам ч.3 ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування".

За таких підстав бездіяльність Управління пенсійного фонду України в м. Кіровограді, що полягає у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 пенсії та додаткової пенсії у меншому розмірі ніж передбачено ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є протиправною.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За загальним правилом, встановленим ч.2 статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суд, діючи в межах заявлених позовних вимог та шестимісячного строку звернення до суду, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню лише в частині перерахування та виплати недоотриманої пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю з 14 липня 2010 року, з урахуванням звернення позивача до суду 14 січня 2011 року.

При визначенні періоду перерахування та виплати пенсії, суд враховує те, що позивачу інвалідність, яка повязана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильської катастрофи, встановлена безстроково, призначення та виплата пенсії носить безстроковий характер, за заявою пенсіонера вид пенсії може змінюватися, а тому визначення кінцевого періоду перерахунку та виплати пенсії вважає недоцільним.

Таким чином, ОСОБА_1 підлягають виплаті основна та додаткова пенсії, передбачені ст. ст. 50,54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" починаючи з 14 липня 2010 року виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення на відповідний рік, з урахуванням раніше проведених виплат

Керуючись ч.2 ст.19, ч.1 ст.46, ст.152 Конституції України,

ст. ст. 48, 49, 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян,

які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ч.1, 3 ст.28 Закону України

"Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування",

ст.ст. 9, 69-71, 86, 94, 99, 100, 158-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді про перерахунок та виплату пенсії та щомісячної додаткової пенсії по інвалідності як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді у нарахуванні та виплаті пенсії та щомісячної додаткової пенсії по інвалідності ОСОБА_1 як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у меншому розмірі ніж передбачено ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії та щомісячної додаткової пенсії по інвалідності, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 14 липня 2010 року відповідно до ч. 4 ст. 54 та ч. 1 ст. 50 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи » з урахуванням норм ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та раніше виплачених позивачу сум.

В решті задоволення позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок Державного бюджету України. Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Кіровограда шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда

ОСОБА_2