Справа № 521/3945/13-а
Суддя: Поліщук І. О.
Дата ухвалення: 2013-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №521/3945/13-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 липня 2013 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Поліщук І.О.,

при секретарі Святецькій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління юстиції в Одеській області Відділу примусового виконання рішень про визнання дій старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області протиправними та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №34121417 від 25 жовтня 2012 року, суд,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси суду з позовом до Головного управління юстиції в Одеській області Відділу примусового виконання рішень про визнання дій старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області протиправними та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №34121417 від 25 жовтня 2012 року, в якому просить визнати дії відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, в особі старшого державного виконавця Костіної Вікторії Володимирівни, протиправними; скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_2, про закінчення виконавчого провадження ВП №34121417 від 25.10.2012 року; відновити виконавче провадження по виконавчому листу №2а-76/10 виданого 30.08.2012 року Малиновським районним судом м. Одеси про зобовязання Департаменту праці та соціальної політики ОМР здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 недоплаченої разової грошової допомоги до 5 травня відповідно до ч.5 ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року, в розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком за 2009 рік з урахуванням сум, що отримані ОСОБА_1; а також стягнути з відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області моральну шкоду у розмірі 10000 гривень. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06.09.2012 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 було відкрите виконавче провадження №34121417 з примусового виконання виконавчого листа №2а-76/10 виданого 30 серпня 2012 року Малиновським районним судом м. Одеси про зобовязання Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 недоплаченої разової грошової допомоги до 5 травня відповідно до ч.5 ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року в розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком за 2009 рік з урахуванням сум, що ним отримані. 25 жовтня 2012 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №34121417, яку позивач отримав 26.10.2012 року, з якою ОСОБА_1 не згоден та вважає її незаконною. Згідно з постановою, рішення суду боржником виконано частково, а саме в частині зобовязання здійснення перерахунку. Від боржника Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби ГУЮ в Одеськоій області, надійшли пояснення щодо неможливості виконання вимог виконавчого листа у звязку з обмеженістю фінансових ресурсів Державного бюджету України на 2012 рік, через що виплата недоплаченої разової грошової допомоги до 5 травня здійснена не була. Саме це стало приводом для винесення оскаржуваної постанови. Також в постанові державного виконавця вказується, що рішення суду виконати без участі боржника неможливо, а тому виконавче провадження у відповідності до чинного законодавства підлягає закінченню. Також, позивач зазначає, що 01.10.2012 року він звернувся до відділу примусового виконання рішень ГУЮ в Одеській області з проханням змінити порядок і спосіб проведення виконавчого провадження з метою повного виконання рішення суду. Проте його звернення не отримали позитивного результату. Внаслідок того, що було закрито виконавче провадження, позивачем не було отримано присуджені грошові кошти, тому він вимушений звернутись з наступним позовом до суду. Також позивач в своєму позові зазначає, що внаслідок того, що було закрито виконавче провадження та ним не були отримані вчасно грошові кошти, йому було завдано моральні страждання. Позивач перебував на лікуванні з 7 листопада 2012 року по 14 листопада 2012 року з діагнозом: гіпертонічна хвороба сердечно-судинної системи. З 14.11.2012 року по 21.11.2012 року перебував на реабілітації. Моральні страждання завдані неправомірними діями посадової особи відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції в Одеській області, позивач оцінює в 10000 гривень, які просить стягнути з відповідача.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та показала суду, що 04.09.2012 року на примусове виконання до Відділу надійшов виконавчий лист №2а-76/10 виданий 30.08.2012 року Малиновським районним судом м. Одеси про зобовязання Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 недоплаченої разової грошової допомоги до 5 травня відповідно до ч.5 ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3552-ХІІ у розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком за віком за 2009 рік з урахуванням сум, що ним отримані. 06.09.2012 року державним виконавцем Відділу, відповідно до статей 17, 19, 21, 25, 75 ЗУ «Про виконавче провадження», винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та боржнику надано семиденний строк на самостійне виконання. 01.10.2012 року до Відділу надійшло пояснення з Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, яким повідомлено, що Департамент є бюджетною установою та фінансується за рахунок коштів бюджету міста та коштів державного бюджету. Фінансування видатків та соціального забезпечення соціальних допомог окремим категоріям громадян проводиться в межах коштів, передбачених ЗУ «Про Державний бюджет України», тобто виконання Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту», «Про державну допомогу сімям з дітьми» повністю залежить від фінансових ресурсів доходної частини державного бюджету. Однак, у звязку з обмеженістю фінансових ресурсів, Державним бюджетом України на 2012 рік видатки на забезпечення в повному обсязі соціальних гарантій відповідно до окремих статей Законів та на виконання судових рішень за програмами соціального захисту ОСОБА_3 не передбачено. 25.10.2012 року нею, як державним виконавцем складено акт про неможливість виконання, з якого вбачається, що рішення суду боржником не виконано з поважних причин і виконання цього рішення не може бути проведено без участі боржника. Тому 25.10.2012 року державним виконавцем відповідно до п.11 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. В судовому засіданні старший державний виконавець Костіна В.В. пояснила суду, що вона закрила виконавче провадження тому, що відсутність державного фінансування є поважною причиною не виконання рішення суду по справі ОСОБА_1 Щодо стягнення моральної шкоди, то на думку представника відповідача вона також не підлягає задоволенню, тому що стягнення моральної шкоди можливо тільки у тому випадку, якщо будуть визнані неправомірними її дії щодо закінчення виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали справи, заперечення відповідача, заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області знаходилось зведене виконавче провадження ВП №34121417 від 06.09.2012 року з виконання виконавчого листа №2а-76/10, виданого Малиновським районним судом м. Одеси від 30.08.2012 року про зобовязання Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 недоплаченої разової грошової допомоги до 5 травня відповідно до ч.5 ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3552-ХІІ у розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком за 2009 рік з урахуванням сум, що ним отримані. Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №34121417 від 06.09.2012 року було надіслано сторонам виконавчого провадження за вих. №09.1-18630/В-5/ від 06.09.2012 року, з повідомленням боржника, що про виконання рішення у строк, наданий для самостійного виконання, необхідно повідомити державного виконавця відділу до закінчення вказаного строку, відповідним листом з копією документу, який підтверджує фактичне виконання.

Як вибачається з листа за вих. №02-23/191 від 28.09.2012 року директора департаменту праці та соціальної політики на імя начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеської області, на лист від 06.09.2012 року №09.1-18630/В-5/ департаментом було проведено розрахунок суми недоплаченої одноразової грошової допомоги до 5 травня ОСОБА_1, сума боргу становить 2150 гривень. Департамент являється бюджетною установою та фінансується за рахунок коштів бюджету міста та коштів Державного бюджету. Фінансування видатків та соціального забезпечення соціальних допомог окремим категоріям громадян проводиться в межах коштів, передбачених ЗУ «Про Державний бюджет України», тобто виконання Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту», «Про державну допомогу сімям з дітьми» повністю залежить від фінансових ресурсів доходної частини державного бюджету. Однак, у звязку з обмеженістю фінансових ресурсів, Державним бюджетом України на 2012 рік видатки на забезпечення в повному обсязі соціальних гарантій відповідно до окремих статей Законів та на виконання судових рішень за програмами соціального захисту ОСОБА_3 не передбачено.

Як вбачається з листа вих. №02-23/191 від 28.09.2012 року директора департаменту праці та соціальної політики на імя начальника Головного управління праці та соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації, для забезпечення виконання рішення суду, директор департаменту просить перерахувати на рахунок Департаменту кошти у розмірі 2150 гривень для проведення виплати за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 суми недоплаченої щорічної разової допомоги.

Згідно акту державного виконавця Костіної В.В. про неможливість виконання від 25.10.2012 року, відповідно до статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобовязання та платежі бюджету розпорядник бюджетних коштів здійснює лише за наявності відповідного державного призначення. В даному акті зазначено, що від боржника надійшли пояснення щодо неможливості виконання вимог виконавчого листа, яким пояснено, що у звязку з обмеженістю фінансових ресурсів, Державним бюджетом України на 2012 рік видатки на забезпечення в повному обсязі соціальних гарантій відповідно до окремих статей Законів та на виконання судових рішень за програмами соціального захисту громадян ОСОБА_3 соціальної політики України не передбачено. Уразі виділення бюджетних призначень на виконання рішень судів після внесення змін до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2012 рік» ОСОБА_3 буде проведено розподіл виділених коштів між управлінням для здійснення необхідних виплат, загальна сума боргу по зазначеному виконавчому листу складає 2150 гривень. Вказане є поважною причиною невиконання рішення суду. Таким чином, рішення суду боржником виконано частково, а саме в частині зобовязання здійснення перерахунку. В іншій частині зобовязання рішення суду не виконано з поважних причин і виконання цього рішення не може бути проведено без участі боржника, тому, на думку державного виконавця, виконавче провадження підлягає завершенню, а виконавчий лист поверненню до суду, який його видав згідно п.11 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження».

Як вибачається з постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №34121417 від 25.10.2012 року, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2а-76/10, виданого Малиновським районним судом м. Одеси від 30.08.2012 року, про зобовязання Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 недоплаченої разової грошової допомоги до 5 травня відповідно до ч.5 ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3552-ХІІ у розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком за 2009 рік з урахуванням сум, що ним отримані, закінчено на підставі п.11 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження». З мотивувальної частини даної постанови випливає, що порядок викання рішення зобовязального характеру встановлено статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої, державний виконавець виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, якою надає самостійний строк для виконання вимог виконавчого документу. У разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу відповідно до статті 89 Закону. Частиною 2 ст.89 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин, державний виконавець в тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням-повідомленням про притягнення боржника до кримінальної відповідальності, відповідно до Закону. Далі в постанові зазначено, що від боржника надійшли пояснення щодо неможливості виконання вимог вищевказаного виконавчого листа, яким пояснено, що у звязку з обмеженістю фінансових ресурсів, та з звязку з тим, що Державним бюджетом України на 2012 рік видатки на забезпечення в повному обсязі соціальних гарантій відповідно до окремих статей Законів та на виконання судових рішень за програмами соціального захисту громадян ОСОБА_3 соціальної політики громадян не передбачено. Далі в мотивувальній частині постанови зазначено, що вказане є поважною причиною невиконання рішення суду, тому на підставі п.11 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-а-76/10 від 30.08.2012 року підлягає закриттю.

Суд вивчивши уважно постанову, яку було складено 25.10.2012 року, вважає її такою, що не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з пп.8.1.1 п.8.1 розд.8 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом ОСОБА_3 юстиції України 15.12.1999 року № 74/5, після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, який зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх учинення, державний виконавець відповідно до Закону визначає йому строк добровільного виконання рішення. У разі невиконання без поважних причин цих вимог державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції, передбачені статтею 87 Закону, і призначає новий строк виконання (пп. 8.1.2.). Якщо після цього рішення не буде виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, а на боржника державним виконавцем накладається штраф у сумі двократного розміру витрат на проведення виконавчих дій у порядку, установленому частиною другою статті 87 Закону.

З наведеного виплаває, що ДВС не дотримані вимоги Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції про проведення виконавчих дій, оскільки не здійснено жодної дії з примусового виконання виконавчого документу, після того, як строк на його добровільне виконання сплинув.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому ч.3 ст.75 цього Закону.

Згідно до ч.3 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

В контексті статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» урегульовані загальні умови виконання рішень за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. Даною статтею не передбачено закриття виконавчого провадження з підставі невиконання рішення суду з поважних причин. Системний аналіз правових норм Закону України «Про виконавче провадження» дає суду право зробити висновок, що ні в даному Законі, ні в інших нормативно-правових актах, що регулюють виконання рішень судів, не визначені причини, які можна вважати поважними та такими, що дають державному виконавцю право закривати виконавче провадження саме з зазначених причин.

Відповідно до ч.4 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Таким чином, в ході зясування обставин у справі судом не встановлено здійснення ОСОБА_1 будь-яких дій, які б перешкоджали державному виконавцю провадити виконавчі дії з примусового виконання виконавчого листа від 06.09.2012 року.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав, передбачених п.11 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», які б дозволяли державному виконавцю закінчити виконавчий документ.

Також суд зауважує, що найважливішим результатом здійснення правосуддя адміністративними судами є ухвалення судового рішення, яке являється актом правосуддя, що ухвалений згідно з нормами матеріального та процесуального права і згідно з конституційними засадами та принципами адміністративного судочинства є обовязковим до виконання на всій території України.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що ст. 5 Конвенції поширює свою дію на всі стадії судового розгляду як на доступ до органів правосуддя, так і на виконання судового рішення. Було б неприйнятним, якби ст. 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонами у спорі, а саме справедливий, публічний і швидкий розгляд і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити зазначену норму як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який держави зобовязалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, для цілей ст.6 Конвенції виконання рішення, прийнятого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду». Так, у справі «Шматько проти України» суд наголосив, що право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне рішення, яке має обовязкову силу, не виконувалось на користь однієї із сторін.

Системний аналіз наведених правових норм при застосуванні до правовідносин, що є предметом судового дослідження, вказує на те, що відповідач, який є субєктом владних повноважень при вчиненні дій та прийнятті постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №34121417 від 25.10.2012 року діяв у непередбачений законодавством спосіб, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), та без дотримання принципу верховенства права, у зв'язку із чим остання підлягає скасуванню, а відповідні позовні вимоги задоволенню.

Щодо стягнення моральної шкоди з відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції в місті Одесі, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 статті 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю субєкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свободі та інтересів субєктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Статтею 1167 ЦК України визначено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Відповідно до ч.1 ст. 1167 Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. В контексті ч.1 ст.1167 визначені загальні умови відповідальності за заподіяння моральної шкоди, за наявності яких виникає відповідне зобовязання. Це моральна (немайнова) шкода, протиправна дія(бездіяльність), причинний зв'язок між діями (бездіяльністю) і такою шкодою.

Позивач свої вимоги про відшкодування моральної шкоди підтверджував наданою до суду медичною документацією: випискою з медичної картки стаціонарного хворого, що підтверджує знаходження позивача на лікуванні з 02.11.2012 року по 14.11.2012 року з діагнозом гіпертонічна хвороба, довідкою виданою військово-медичним клінічним центром ОСОБА_1, про те, що він у звязку з хворобою потребує звільнення від виконання службових обовязків терміном з 07.12.2012 року по 14.12.2012 року. Суд вважає, що дані медичні документи не можуть слугувати підставою для стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок неправомірності дій старшого державного виконавця, тому що у документах медичного характеру має бути зазначено: коли виникло захворювання, в результаті чого, чи могло воно стати наслідком переживань через порушення конкретного права, чи мало місце погіршення загального стану, чи сталося загострення хронічної хвороби у визначений період часу. Представлені до суду медична документація не може свідчити про причинний звязок між погіршенням стану здоровя позивача та невиконанням рішення Малиновського районного суду міста Одеси про зобовязання Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 недоплаченої разової грошової допомоги до 5 травня відповідно до ч.5 ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3552-ХІІ у розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком за віком за 2009 рік з урахуванням сум, що ним отримані.

Керуючись ст.ст. 18, 21,158-163,181 КАС України, ст. 124 Конституції України, ст.47, 49,75,89 Закону України « Про виконавче провадження», суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції в Одеській області про визнання дій старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області неправомірними та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №34121417 від 25 жовтня 2012 року задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 про ухвалення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 34121417 від 25.10.2012 року за виконавчим листом № 2а-76/10, виданим 30 серпня 2012 року Малиновським районним судом м. Одеси.

Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 про закінчення виконавчого провадження ВП № 34121417 від 25.10.2012 року, за виконавчим листом № 2а-76/10, виданим 30 серпня 2012 року Малиновським районним судом м. Одеси.

Старшому державному виконавцю відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 продовжити виконавчі дії за виконавчим листом № 2а-76/10, виданим 30 серпня 2012 року Малиновським районним судом м. Одеси.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду на протязі десяти днів з дня отримання її копії через суд першої інстанції.

Головуючий: