Справа № 823/595/15
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/595/15 Головуючий у 1-й інстанції: Бабич А.М.
Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

09 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Губської Л.В., Федотова І.В.,

при секретарі - Пономаренко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Золотоніської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області, Золотоніської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області про визнання протиправними та скасування наказів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Золотоніської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування наказів від 20.10.2014 №626, від 30.10.2014 №639.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на виконання розпорядження Головного управління Міндоходів у Черкаській області від 20.05.2014 №97-р, Золотоніською об'єднананою державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Черкаській області було проведено заходи на виконання операції «Урожай-2014», цілями якої було, зокрема, контроль за виплатою реальної заробітної плати працівникам, зайнятих у сільському господарстві на всіх етапах виробництва; виявлення осіб, які працюють без відповідного оформлення трудових відносин та контролю за роботодавцями щодо подальшого працевлаштування таких осіб зі сплатою відповідних податків та зборів тощо.

Так, у зв'язку з виявленням у даних податкової звітності отримання позивачем доходу за ознакою 157 (дохід, виплачений само зайнятій особі) впродовж 2011-2014 року від СФГ «Лілея», ПП «Соняшник», ПП «Олімп», ТОВ Атлантік Фармз ІІ», СТОВ «Зернова компанія Хорс», податковим органом були направлені запити вказаним суб'єктам господарювання у сфері сільського господарства для отримання певних документів бухгалтерського обліку.

Згідно копій договорів про надання послуг транспортних перевезень, актів виконаних робіт та товарно-транспортних накладних послуги надавалися позивачем як автоперевізником із залученням фізичних осіб-водіїв, хоча позивач стверджує, що підприємницькою діяльністю займається без наймання працівників.

20.10.2014 Золотоніська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Черкаській області прийняла оскаржуваний наказ №626 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача за період діяльності з 01.10.2011 до 30.09.2014 з тривалістю перевірки 5днів (з 27.10.2014 до 31.10.2014). Вказаний наказ позивачем було отримано 27.10.2014, про що свідчить розписка, наявна в матеріалах справи.

30.10.2014 року наказом відповідача №636 продовжено термін проведення перевірки на 2 робочих дні, починаючи з 03.11.2014.

Вважаючи вказані накази відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів правомірність прийнятих ним наказів.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з пп. 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України - органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 статті 75 ПК України - документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні органу державної податкової служби. Підпунктом 78.4 статті 78 Податкового кодексу України встановлено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Згідно п. 79.1 статті 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Як вбачається із оскаржуваного наказу про призначення перевірки, його прийнято на підставі пп. 78.1.13. п.78.1 ст.78 ПК України, відповідно до якого документальна позапланова перевірка здійснюється у разі отримання інформації про ухилення податковим агентом від оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (у тому числі без документального оформлення) заробітної плати, пасивних доходів, додаткових благ, інших виплат та відшкодувань, що підлягають оподаткуванню, у тому числі внаслідок неукладення платником податків трудових договорів з найманими особами згідно із законом, а також здійснення особою господарської діяльності без державної реєстрації. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали підставою для проведення такої перевірки.

Так, відповідно до матеріалів справи, в отриманих під час відпрацювання програми «Урожай-2014» від суб'єктів господарювання копіях ТТН зазначено, що автоперевізником товару є позивач, а водіями - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 До цих ТТН наявні акти наданих позивачем послуг, на підставі яких у податковій звітності відображено отримання позивачем доходу від замовників послуг. Оскільки позивач перебував на спрощеній системі оподаткування і належить до третьої групи платників податків, звітності форми 1-ДФ не подавав, стверджує, що найманої робочої сили для підприємницької діяльності не використовує, суд погоджується з доводами відповідача, що дані бухгалтерських документів про використання автоперевізником протягом тривалого часу водіїв свідчить про порушення позивачем податкового законодавства: ухилення від оподаткування виплаченої найманим особам без документального оформлення заробітної плати, інших виплат та відшкодувань, що підлягають оподаткуванню, внаслідок неукладення позивачем трудових договорів з найманими особами.

В своїй апеляційній скарзі, позивач зазначає, що відповідачем у оскаржуваному наказі не зазначено підстав для проведення перевірки, а вказано лише обставини.

Разом з тим, як вірно вказано судом першої інстанції, положення норми 78 Податкового кодексу не містить посилання на підстави для проведення документальної перевірки, а зазначає лише про обставини для її проведення.

При цьому, підставою для документальної перевірки є саме наказ про її проведення.

Крім того, позивач зазначає, що зазначені вище запити направлялися контрагентам позивача 24 жовтня 2014 року, в той час як оскаржуваний наказ був прийнятий ще 20 жовтня 2014 року, тобто до моменту направлення запитів.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, запити направлялися підприємствам ще з 24.09.2014 року, а відповіді на них були датовані 08.10.2014 року.

Вказане спростовує зазначені вище доводи апелянта.

Крім того, відповідно до п. 79.2 статті 79 Податкового кодексу України - документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Як вже було зазначено вище, матеріали справи містять розписку про отримання позивачем 27.10.2014 року копії оскаржуваного наказу та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки.

Таким чином, спростовуються доводи апелянта про те, що він був повідомлений про перевірку в незаконний спосіб.

Відповідно до п.82.3. ст.82 ПК України тривалість фактичних перевірок згідно не повинна перевищувати 10 діб. Продовження строку таких перевірок здійснюється за рішенням керівника контролюючого органу не більш як на 5 діб за наявності підстав визначених вказаним підпунктом.

З огляду на викладене, Податковий кодекс не визначає підстав, за яких можливе продовження терміну проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність протиправності у діях відповідача.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Разом з тим, у відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів зазначає, що відповідачами було доведено законність та обґрунтованість прийнятих ними рішень, а тому суд першої інстанції дійшов правильних висновків про необґрунтованість позовних вимог.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддяОксененко О.М.

Судді: Федотов І.В.

Губська Л.В.