Справа № 808/7646/13-а
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 рокусправа № 808/7646/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів в Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року у справі № 808/7646/13-а за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «БІСТАР 3000» до Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів в Запорізькій області про визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «БІСТАР 3000» (далі - ТОВ «БІСТАР 3000») 24 вересня 2013 року звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів в Запорізькій області, згідно з яким, з урахуванням уточнень, просить визнати протиправним та скасувати прийняте відповідачем податкове повідомлення - рішення від 18 вересня 2013 року №.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вказане податкове повідомлення-рішення повинно бути скасоване, оскільки висновки відповідача, викладені у акті від 10 червня 2013 року №80/1702/33432026 (далі - акт перевірки) на підставі якого його було прийнято є безпідставним та необґрунтованими.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року адміністративний позов задоволено повністю.

Постанова суду мотивована тим, що відповідачем не доведена правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована висновками перевіряючи осіб, які зроблені в акті перевірки про порушення судом норм підпункту 163.1.1 пункту163.1 статті 163, підпункту 164.1.1 пункту 164.1, підпункту 164.2.1 статті 164, пункту 168.1.1, підпункту 168.1.2, підпункту 168.1.5 пункту 168.1, підпункту 168.4.4 пункту 168.4 статті 168, підпункту 169.4.1 пункту 169.4 статті 169 Податкового кодексу України. Зазначає що враховуючи пояснення працівників, які працювали у позивача без фактичного оформлення трудових відносин, позивач ухиляючись від сплати податків не мав на меті відображення цих осіб та їх доходів у первинній та бухгалтерській документації.

Згідно з запереченнями на апеляційну скаргу, позивач посилаючись на її необґрунтованість, просив у задоволені скарги відмовити, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення представника позивача який заперечував щодо її задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «БІСТАР 3000» з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету за період з 01 квітня 2010 року по 16 травня 2013 року.

За результатами вказаної перевірки відповідачем складено акт №80/1702/33432026 від 10 червня 2013 року в якому зроблено висновок про порушення положень підпункту 163.1.1 пункту163.1 статті 163, підпункту 164.1.1 пункту 164.1, підпункту 164.2.1 статті 164, пункту 168.1.1, підпункту 168.1.2, підпункту 168.1.5 пункту 168.1, підпункту 168.4.4 пункту 168.4 статті 168, підпункту 169.4.1 пункту 169.4 статті 169 Податкового кодексу України, а саме позивачем не утримано та не перераховано до бюджету податок з доходів фізичних осіб з суми виплаченого доходу фізичним особам у вигляді заробітної плати за період з 05 березня 2012 року по 18 січня 2013 року, а саме: заниження податку з доходів фізичних осіб на суму 7509,22 грн. (а.с. 14-17).

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 27 червня 2013 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за основним платежем податку з доходів фізичних осіб в розмірі 7509,22 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 4264,61 грн. (а.с. 19).

За результатами адміністративного оскарження вищевказане податкове повідомлення-рішення скасовано в частині 5015,92 грн. надмірно нарахованого податку на доходи фізичних осіб та 2507,96 грн. штрафної санкції, в іншій частині залишено без змін (а.с. 61-65). Прийнято нове податкове повідомлення-рішення №2 від 18 вересня 2013 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за основним платежем податку з доходів фізичних осіб в розмірі 2493,30 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 1756,65 грн. (а.с. 33).

Правомірність та обґрунтованість вказаного рішення відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем не надані достатні докази, що підтверджують факт використання позивачем праці осіб без оформлення з ними трудових відносин.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Підпунктом 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України передбачено, що об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до пункту164.1 статті 164 Податкового кодексу України, загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Згідно із підпунктів 164.1.1, 164.1.2 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України, загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Відповідно до підпунктів 164.2.1, 164.2.2 пункту 164.2 статті164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту); суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору.

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Положеннями підпункту 168.1.1, підпункту168.1.2 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України передбачено, що податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Згідно з підпунктом 169.4.1 пункту 169.4 статті 169 Податкового кодексу України податкова соціальна пільга застосовується до доходу, нарахованого на користь платника податку протягом звітного податкового місяця як заробітна плата (інші прирівняні до неї відповідно до законодавства виплати, компенсації та винагороди), якщо його розмір не перевищує суми, що дорівнює розміру місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року, помноженого на 1.4 та округленого до найближчих 10 гривень.

Згідно з актом перевірки, відповідач в якості підстави для донарахування позивачу податків та штрафних санкцій зазначає пояснення колишніх працівників ТОВ "БІСТАР 3000", а саме ОСОБА_1, який зазначив, що він отримував заробітну плату двома частками: перша частина виплачувалась "офіційно" на руки, а друга частина заробітної плати виплачувалась щомісячно в "конвертах", готівковими коштами, по якій встановлено розбіжності з відомостями нарахування заробітної плати підприємства та ОСОБА_2, який зазначив, що він отримував заробітну плату щомісячно, «у конвертах», готівковими коштами, по якій встановлено розбіжності з відомостями нарахування заробітної плати підприємства. «Неофіційна» заробітна плата виплачувалась ОСОБА_1 у період з 05 березня 2012 року по 28 серпня 2012 року, а ОСОБА_2 у період з 03 квітня 2012 року по 18 січня 2013 року.

Між тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що під час розгляду цієї справи судом першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які пояснили суду, що останні не знали точну адресу керівника та назву підприємства на якому працювали та отримували заробітну платню «в конвертах».

Відповідно до частини 1 статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованим посилання відповідача на заяву про прийняття на роботу та табель обліку робочого часу за серпень 2012 року ОСОБА_3, оскільки зазначені докази не підтверджують отримання «неофіційної» заробітної плати зазначеними у акті перевірки особами.

Також в матеріалах справи відсутні належні докази, що свідчать про обставини грубого порушення посадовими особами позивача законодавства про працю які погіршили умови праці працівника, що призвело до недотримання конституційних прав або законних інтересів працівника.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у відповідача були відсутні докази, які б підтверджували факт отримання колишніми працівниками ТОВ "БІСТАР 3000", а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_2, доходів, які на думку відповідача не були відображені в бухгалтерській звітності позивача з метою ухилення від сплати податків, а тому у податкового органу були відсутні підстави для збільшення позивачу об'єкту оподаткування, як наслідок і прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим відповідач зазначеного обов'язку не виконав.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів в Запорізькій області - залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року у справі № 808/7646/13-а - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений 15 червня 2015 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко