Справа № 816/922/15-а
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 р.Справа № 816/922/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старосуда М.І.

Суддів: Лях О.П. , Яковенка М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 17.04.2015р. по справі № 816/922/15-а

за позовом Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал"

до Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області

третя особа Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит"

про визнання нечинними та скасування податкової вимоги, рішення про опис майна у податкову заставу та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Комунальне підприємство Полтавської обласної ради "Полтававодоканал", звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області, 3-тя особа: Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит", в якому просив суд визнати нечинною та скасувати податкову вимогу від 23 лютого 2015 року № 109-25; визнати нечинним та скасувати рішення про опис майна у податкову заставу № 508/10/16/2-25-12 від 23 лютого 2015 року та зобов'язати скасувати податковий борг визначений податковою вимогою.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.04.2015 року зазначений адміністративний позов задоволено частково.

Скасовано податкову вимогу Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 23 лютого 2015 року № 109-25.

Визнано протиправним та скасовано рішення Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про опис майна у податкову заставу від 23 лютого 2015 року № 508/10/16/2-25-12.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права, а саме: приписів ст.ст. 54, 57 Податкового кодексу України та ст.ст. 9,11, 72, 76, 79, 86 КАС України, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, колегія суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 23 лютого 2015 року Карлівською об'єднаною державною податковою інспекцією прийнято податкову вимогу № 109-25 (а.с.11), відповідно до якої Комунальне підприємство Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" повідомлено про наявність у нього станом на 23 лютого 2015 року податкового боргу в сумі 73 699,11 грн.

23 лютого 2015 року Карлівською ОДПІ прийнято рішення №508/10/16-12-25-12 про опис майна у податкову заставу, що перебуває у власності платника податків (а.с. 12).

Позивач не погодився з податковою вимогою та рішення про опис майна у податкову заставу та оскаржив їх до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що відповідачем на обґрунтування своєї позиції не надано належних та допустимих доказів наявності у платника податків - позивача станом на дату прийняття податкової вимоги та оскаржуваного рішення про опис майна у податкову заставу, податкового боргу, який виник внаслідок несплати ним узгодженої суми грошового зобов'язання у строки, встановлені ПКУ.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 54.1. статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до Карлівської ОДПІ було подано податкові розрахунки з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 4 квартал 2014 року, згідно яких сума, яка підлягала до сплати в бюджет, складала 73 699,11 грн. (а.с. 15-20).

Згідно із пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно матеріалів справи, термін сплати податкового зобов'язання по рентній платі за користування надрами для видобування корисних копалин в сумі 73699,11 грн. закінчувався 19 лютого 2015 року.

Приписами пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З податкової вимоги від 23 лютого 2015 року № 109-25 слідує, що станом на 23 лютого 2015 року за відповідачем рахується податковий борг за узгодженими сумами податкового зобов'язання по рентній платі за користування надрами для видобування корисних копалин в сумі 73699,11 грн.

Однак, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивачем до обслуговуючого банку Філії "ПРУ" АТ "Банк" Фінанси та кредит" м. Карлівка, з яким укладено договір № 49080 від 19 грудня 2010 року на розрахунково-касове обслуговування, для сплати узгодженого грошового зобов'язання з плати за користування надрами за 4 квартал 2014 року направлено платіжні доручення від 30 січня 2015 року № 8766 на суму 50 000,00 грн., проведено банком 06 лютого 2015 року та від 09 лютого 2015 року № 8791 на суму 23 699,11 грн. (а.с. 23-24).

Крім того, 18 лютого 2015 року позивачем направлено на адресу ДПІ у м. Полтава лист, в якому повідомлялось, що в період з 30 січня 2015 року по 10 лютого 2015 року підприємством за платіжними дорученнями було сплачено податків на загальну суму 1 690 384,73 грн., які станом на вказану дату не були проведені банком (а.с. 25).

А згідно п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Отже, розрахункові документи про сплату позивачем узгодженого грошового зобов'язання з плати за користування надрами за 4 квартал 2014 року на загальну суму 73699,11 грн. надійшли до банку до закінчення терміну сплати податкового зобов'язання, тобто до 19 лютого 2015 року.

А відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Положенням п. 22.4 ст. 22 названого Закону передбачено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Колегія суддів зазначає, що на платіжних дорученнях від 30 січня 2015 року № 8766 на суму 50 000,00 грн. та від 09 лютого 2015 року № 8791 на суму 23 699,11 грн. (плата за користування надрами за 4 квартал 2014 року) наявна відмітка банку "одержано банком" 30 січня 2015 року та 09 лютого 2015 року відповідно, тобто банком в зазначені дати прийняті дані платіжні доручення до виконання. Крім того, платіжне доручення від 30 січня 2015 року № 8766 має відмітку "проведено банком" 06 лютого 2015 року.

Отже, платіжні доручення про сплату позивачем узгодженого грошового зобов'язання з плати за користування надрами за 4 квартал 2014 року на загальну суму 73699,11 грн. були отримані банком та прийняті до виконання ще до закінчення терміну сплати податкового зобов'язання, тобто до 19 лютого 2015 року.

А пунктом 129.6 ст. 129 Податкового кодексу України передбачено, що за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

З огляду на наведене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що станом на 23 лютого 2015 року у позивача не було податкової заборгованості в сумі 73 699,11 грн., яка вказана в оскаржуваній податковій вимозі №109-25, а тому позивачем не допущено порушень щодо перерахування до бюджету податкових зобов'язань у строк, встановлений законом, та у сумах, самостійно узгоджених у відповідній податковій звітності.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у зв'язку з тим, що у позивача станом на 23 лютого 2015 року була відсутня податкова заборгованість зі сплати узгодженого грошового зобов'язання за користування надрами за 4 квартал 2014 року на загальну суму 73699,11 грн., а тому у відповідача були відсутні підстави для прийняття 23 лютого 2015 року рішення №508/10/16/2-25-12 про опис майна у податкову заставу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про скасування податкової вимоги від 23 лютого 2015 року № 109-25 та визнання протиправним та скасування рішення Карлівської ОДПІ про опис майна у податкову заставу №508/10/16/2-25-12 від 23 лютого 2015 року.

Таким чином, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 17.04.2015 року по справі №816/922/15-а в частині задоволених позовних вимог прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права, що обумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 17.04.2015р. по справі № 816/922/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Старосуд М.І.
Судді(підпис) (підпис) Лях О.П. Яковенко М.М.