Справа № 813/8117/13-а
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 р. Справа № 876/3216/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.,

суддів Шавеля Р.М., Бруновської Н.В.

за участю секретаря Бєлкіної Н.І.

представників позивача Грудініна А.Ю., Воронової А.О.

представника відповідача Дуля Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Миколаївцемент» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05.02.2014 р. у справі №813/8117/13-а за позовом Публічного акціонерного товариства «Миколаївцемент» до Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 05.02.2014 р. у справі №813/8117/13-а за позовом Публічного акціонерного товариства «Миколаївцемент» до Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 04.06.2013 р., у позові було відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі скаржник просить постанову суду скасувати та задовольнити позов. Апеляційна скарга ґрунтується на неналежній оцінці доказів та мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував мотиви позовної заяви та не надав їм належної оцінки. Ствердив, що належний до сплати податок з доходів фізичних осіб за період з 01.04.2011 року по 30.09.2012 року обчислений скаржником вірно та сплачений до державного бюджету вчасно. Невключення до оподатковуваного доходу додаткового блага у вигляді вартості харчування обумовлено тим, що такі кошти сплачувалися ПАТ «Миколаївцемент» за договором з фізичною особою - підприємцем загальними сумами згідно з актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) без проведення персоніфікації осіб, що отримали харчування, а тому неможливо встановити, хто саме з працівників підприємства отримував харчування (додаткове благо). Відтак, ПАТ «Миколаївцемент» правомірно не включало вартість харчування до оподатковуваного доходу фізичних осіб - працівників позивача. Посилається на задоволення своєї скарги, оскільки вона не була розглянута Міндоходів України із надісланням вмотивованого рішення протягом встановленого строку.

В судових засіданнях представники скаржника апеляційну скаргу підтримали із зазначених у ній мотивів.

Представник відповідача апеляційну скаргу заперечив за безпідставністю. Посилається на те, що працівникам ПАТ «Миколаївцемент» надавалися додаткові блага у вигляді забезпечення харчуванням на загальну суму 1888470,39 грн. Персоніфікація вартості замовленого обіду проводилась електронною системою по індивідуальних магнітних картках при здійсненні замовлення із зазначенням номера індивідуальної магнітної картки та табельного номера працівника, а, отже, позивач мав змогу відслідкувати, які саме працівники отримували додаткове благо у вигляді харчування. Враховуючи наведене, вартість обідів повинна бути оподаткованою податком на доходи фізичних осіб.

В судовому засіданні на підставі ст. 55 КАС України допущено заміну відповідача - Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області його процесуальним правонаступником - Миколаївською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Львівській області.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів дійшла переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Як правильно встановив суд першої інстанції, Спеціалізованою ДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Львові Державної податкової служби проведено виїзну перевірку ПАТ «Миколаївцемент» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2011 року по 30.09.2012 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2011 року по 30.09.2012 року, за результатами якої складено акт № 284/31-00/00293025 від 14.05.2013 року.

Перевіркою встановлено порушення вимог п.п. 164.2.11, пп. 164.2.17 п. 164.2, п. 164.5 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, п. 168.1 ст. 168, п. 170.9 ст. 170, п.п. «а» п. 171.2 ст. 171, пп. «а» п. 176.2 ст. 176 ПК України за період з 01.04.2011 року по 30.09.212 року донараховано податку на доходи фізичних осіб в сумі 353160,01 грн., в тому числі 2815,31 грн. - ІІ кв. 2011 року, 49232,39 грн. - ІІІ-IV кв. 2011 року, 301112,31 грн. - І-ІІІ кв. 2012 року. На підставі цього акта Миколаївською МДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 04.06.2013 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем сплата донарахувань по актах документальних перевірок за виконання трудових обов'язків і прирівняних до них доходів в сумі 441257,19 грн. (з них 353160,01 грн. за основним платежем, 88097,18 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями).

Судом підставно встановлено та сторонами не заперечено, що перевірка скаржника проводилась Спеціалізованою ДПІ у м. Львові, оскільки саме у неї ПАТ «Миколаївцемент» і перебуває на обліку як платник податків. При цьому, серед встановлених перевіркою порушень є порушення порядку нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку з доходів фізичних осіб до бюджету.

У відповідності до п.п. 168.4.1 п. 168.4 ст. 168 ПК України, податок, утриманий з доходів резидентів та нерезидентів, зараховується до бюджету згідно з БК України. Відповідно до ч. 2 ст. 64 БК України податок на доходи фізичних осіб, який сплачується (перераховується) податковим агентом - юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) чи представництвом нерезидента - юридичної особи, зараховується до відповідного бюджету за їх місцезнаходженням (розташуванням) в обсягах податку, нарахованого на доходи, що виплачуються фізичній особі.

Таким чином, оскільки за наслідками перевірки виявлено ненарахування, неутримання та неперерахування ПАТ «Миколаївцемент» податку на доходи фізичних осіб, що повинен сплачуватись до місцевого бюджету, тому спірне податкове повідомлення-рішення було правомірно винесено податковим органом за місцем розташування ПАТ «Миколаївцемент» - Миколаївською МДПІ ГУ ДФС у Львівській області і цей висновок правильно зроблено судом першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається та сторонами визнається, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення скаржник оскаржував в адміністративному порядку.

Згідно з п.п. 56.2, 56.3, 56.6 ст. 56 ПК України у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення. Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується. У відповідності до п.56.8 ст. 56 ПК України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Згідно з п.п. 56.9 ст. 56 ПК України керівник (його заступник або інша уповноважена посадова особа) відповідного контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті. Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або іншої уповноваженої посадової особи), така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків. Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або іншої уповноваженої посадової особи) про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

Суд першої інстанції підставно встановив, що податкове повідомлення-рішення № винесено 04.06.2013 р., отримано платником 11.06.2013 р. та оскаржено ним до Головного управління Міндоходів у Львівській області 19.06.2013 р. 09.07.2013 р. ГУ Міндоходів у Львівській області продовжило строк розгляду первинної скарги до 23.08.2013 р. включно. 21.08.2013 р. Головним управлінням Міндоходів у Львівській області винесено рішення про результати розгляду первинної скарги № 8250/10/10-8005/516, яке, згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення № 731, подано до пересилання засобами поштового зв'язку 21.08.2013 р. Цей лист отримано 23.08.2013 р. уповноваженим за прийом кореспонденції працівником у відповідності до повідомлення про вручення поштового відправлення № 731.

Посилання скаржника на те, що таке відправлення було отримано ним 27.08.2013 р. і, відповідно, не було пропущено строку на оскарження рішення № 8250/10/10-8005/516 від 21.08.2013 року до Міністерства доходів і зборів України, не доведено у встановленому порядку належними доказами та не ґрунтується на законодавстві.

У відповідності до п. 2 Правил поштового зв'язку, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270 , повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу - це повідомлення, яким оператор поштового зв'язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом та прізвище одержувача. Невідповідність дійсності відомостей щодо дати отримання поштового відправлення № 731 на повідомленні про його вручення скаржнику не була доведена в судових засіданнях. При цьому, суд першої інстанції надав належну оцінку як доказу листу пошти від 25.10.2013 р. та показам свідка.

Відповдіно, висновок суду першої інстанції про те, що ПАТ «Миколаївцемент» пропущено 10-денний термін на звернення до вищестоящого органу доходів і зборів із скаргою на рішення від 21.08.2013 р. № 8250/10/10-8005/516, а тому, таку скаргу правомірно залишено без розгляду 27.09.2013 р. і, відповідно, у платника податків відсутні підстави вважати свою скаргу задоволеною, а спірне податкове повідомлення-рішення - скасованим, - відповідає закону.

Згідно з п.п. 162.1.1, 162.1.3 п. 162.1 ст. 162 ПК України платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; податкові агенти. Об'єктом оподаткування резидента є, зокрема, доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання) (п.п. 163.1.2 п. 163.1 ст. 163 ПК України). Податковим агентом щодо податку на доходи фізичних осіб є юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу (п.п. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (п.п. 164.1.2 п. 164.1 ст. 164 ПК України). Згідно з п. «б» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків включається, крім іншого, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді вартості майна та харчування, безоплатно отриманого платником податку, крім випадків, визначених цим Кодексом для оподаткування прибутку підприємств. Під час нарахування (надання) доходів у будь-якій негрошовій формі базою оподаткування є вартість такого доходу, розрахована за звичайними цінами, правила визначення яких встановлені згідно з цим Кодексом, помножена на коефіцієнт, який обчислюється за такою формулою: К = 100 : (100 - Сп), де К - коефіцієнт; Сп - ставка податку, встановлена для таких доходів на момент їх нарахування (п. 164.5 ст. 164 ПК України). Згідно з п. 167.1 ст. 167 ПК України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

При цьому, у відповідності до п. 171.2 ст. 171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є, зокрема, податковий агент для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні. Згідно з п.п. «а» п. 176.2 ст. 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані, зокрема, своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

В пункті 4 розділу 7 Колективного договору ВАТ «Миколаївцемент» на 2008-2010 роки, прийнятому конференцією трудового колективу 21.05.2008 року, зазначено, що сторони домовилися щомісячно виділяти кошти на здешевлення вартості гарячого харчування всім працівникам ВАТ «Миколаївцемент». На виконання даного пункту Колективного договору, 14.09.2011 року між позивачем (замовник) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 (виконавець) укладено договір про надання послуг № 106500 щодо забезпечення харчування персоналу ПАТ «Миколаївцемент» на території заводу позивача за адресою: Львівська обл., м. Миколаїв, вул. Стрийське шосе, 1. У відповідності до п.п. 3.1, 3.2 договору розрахунки за надання послуг відповідно до цього договору здійснюються шляхом оплати замовником фактичної кількості наданих послуг по харчуванню працівників за місяць. Вартість послуг складається з розрахунку 16,80 грн. з ПДВ за один комплексний обід. Згідно з п. 3.5 зазначеного договору виконавець щодня реєструє кількість обідів, виданих персоналу замовника (по індивідуальних магнітних картках) і щомісячно, не пізніше першого числа наступного місяця, подає замовнику звіт про кількість наданих протягом місяця обідів по встановленій формі. Крім того, сторони здійснюють щотижневі звірки даних про споживання їжі, наявних у замовника та виконавця.

Відповідно до п. 3.1.1 розділу ІІІ Правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників, інженерно-технічних працівників і службовців ВАТ «Миколаївцемент», затв. головою Правління ВАТ «Миколаївцемент» 21.05.2008 року, вхід на роботу і вихід з роботи повинен фіксуватись через систему «Золоті ворота».

Суд першої інстанції правильно встановив, що працівники ПАТ «Миколаївцемент» при одержанні гарячих обідів користувались індивідуальними магнітними картками, за якими ним здійснювався вхід і вихід на робочі місця. Індивідуальна магнітна картка працівника ПАТ «Миколаївцемент» має табельний номер працівника, який висвітлюється на моніторі на касі при застосуванні картки при одержанні харчування в столовій підприємства. Відтак, харчування працівниками отримується в столовій підприємства за тими же ж індивідуальними магнітними картками, що і вхід/вихід на територію/з території підприємства. При чому, кожна картка має власний номер та табельний номер працівника. Виконавець послуг щодо забезпечення харчування одержує інформацію про те, хто і яке саме харчування отримав. Крім того, сторони договору № 106500 від 14.09.2011 року взяли на себе обов'язок проводити щотижневі звірки даних про споживання їжі, наявних у замовника та виконавця. Таким чином, у ПАТ «Миколаївцемент» була реальна можливість опрацювати інформацію про те, які саме працівники отримали додаткове благо у вигляді гарячого харчування. Зазначеним спростовуються посилання скаржника. Більше того, після проведення перевірки Миколаївською ОДПІ позивачем розпочато облік додаткових благ, що надаються працівникам підприємства у вигляді гарячого харчування, що свідчить про можливість такої персоніфікації.

Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 12.11.2013 року № К/800/44479/13 висловлено позицію, згідно з якою обов'язок податкового агента з нарахування, утримання та сплати податку з доходів фізичних осіб може бути виконаний лише за умови наявності достатньої інформації про платника податку - фізичну особу, але за відсутності такої інформації дохід, що одержується невизначеною кількістю фізичних осіб у вигляді додаткового блага, не може бути персоніфікований.

В світлі наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про допущення позивачем зазначеного порушення податкового законодавства.

Відповідно, правомірними є висновки податкового органу про порушення ПАТ «Миколаївцемент» п.п. 164.2.11, пп. 164.2.17 п. 164.2, п. 164.5 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, п. 168.1 ст. 168, п. 170.9 ст. 170, п.п. «а» п. 171.2 ст. 171, п.п. «а» п. 176.2 ст. 176 ПК України, в результаті чого збільшено суму грошового зобов'язання за платежем сплата донарахувань по актах документальних перевірок за виконання трудових обов'язків і прирівняних до них на суму 441257,19 грн. (з них, 353160,01 грн. за основним платежем, 88097,18 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

Мотиви апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до вимог ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно зі ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Скаржник у встановленому законом порядку не довів наявність передбачених законом підстав для скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Миколаївцемент» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05.02.2014 р. у справі №813/8117/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів після набрання нею законної сили, а у разі складення такої в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий суддя Костів М.В.

Судді Шавель Р.М.

Бруновська Н.В.

Повний текст ухвали складений 12.06.2015 року.