Справа № 621/984/15-а
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 р. Справа № 621/984/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старосуда М.І.

Суддів: Яковенка М.М. , Лях О.П.

при секретарі судового засідання - Клочко Ю.О.

за участю представника відповідача - Лісового О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області на постанову Зміївського районного суду Харківської області від 15.05.2015р. по справі № 621/984/15-а

за позовом ОСОБА_2

до управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області

про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду із адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області (далі - УПФУ у Зміївському районі) про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії, в якому просив визнати протиправними дії УПФУ в Зміївському районі Харківської області щодо відмови здійснити йому перерахунок пенсії відповідно до ст. ст. 51, 56, 57 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов'язати відповідача здійснити збільшення його пенсії відповідно до п. 2 ст. 56 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на 1 процент заробітку, який був розрахований при визначенні розміру пенсії, за кожний рік роботи понад 20 років стажу, але не вище 75 процентів цього заробітку, починаючи з 16.03.2015 року.

Постановою Зміївського районного суду Харківської області від 15.05.2015 року зазначений адміністративний позов задоволено частково.

Визнано дії управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області щодо відмови здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2, відповідно до ст.ст. 51, 56, 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - протиправними.

Зобов'язано управління Пенсійного Фонду України в Зміївському районі Харківської області здійснити збільшення пенсії ОСОБА_2 відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на 1% заробітку, який був розрахований при визначенні розміру пенсії, за кожний рік роботи понад 20 років стажу, але не вище 75 % цього заробітку, починаючи з 15 квітня 2015 року.

В іншій частині адміністративного позову - відмовлено.

Відповідач, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить скасувати постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити. Посилається на те, що позивач отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Вважає, що оскільки позивачу призначено пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і перерахунки пенсії проводилися згідно норм цього Закону, то і вказані підвищення до пенсії за понаднормовий стаж здійснювалися відповідно до вимог ст. 28 Закону.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивачу з 08.05.2007 року призначено пенсію за віком відповідно до норм Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Також ОСОБА_2 призначено додаткову пенсію за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, як учаснику ліквідацію наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС 2 категорії, відповідно до ст. ст. 49, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Розмір пенсії за віком позивачу визначено за новою формулою відповідно до ч. 1 ст. 27 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням коефіцієнту страхового стажу, визначеного за формулою відповідно до ст. 25 цього Закону.

За кожний повний рік страхового стажу, понад страхований стаж, визначений ч. 2 ст. 28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (11 років) ОСОБА_2 встановлено доплату за понад нормований стаж - 11 років в сумі 75 грн. 50 коп. Пенсію йому обчислено із середньомісячної заробітної плати за період з 01.09.1984 року по 31.08.1984 року та з 01.07.2000 року по 28.02.2010 року - 1386 грн. 50 коп. (коефіцієнт заробітної плати - 1,15743 х 1197,91 - середня заробітна плата за 2007 рік). Виплата пенсії проводиться як непрацюючому. Коефіцієнт страхового стажу позивача з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35 % - 0,49500.

15.04.2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про збільшення розміру його пенсії, відповідно до ч. 2 ст. 56 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на 1 % заробітку, який був розрахований при визначенні розміру пенсії, за кожний рік роботи понад 20 років стажу, але не вище 75% цього заробітку.

Відмовляючи позивачу у задоволенні його заяви від 15.04.2015 року, управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області в своєму листі від 24.04.2015 року вих. № 43/М-9 посилалось на відсутність у позивача права на призначення державної пенсії, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у зв'язку з чим у нього відсутнє право на перерахунок пенсії, згідно з ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с. 10-11).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відмова управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області у підвищенні пенсії позивачу ОСОБА_2 відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є протиправною, а вимоги позивача обґрунтованими.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав та свобод людини і громадянина України, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачене Конституцією України та іншими Законами України, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов'язань.

Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Статтею 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком №1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, розрахункова величина розміру пенсії має пільговий характер і визначена в ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи. Згідно з цим Законом вона дорівнює мінімальному розміру пенсії за віком, який згідно з ч.2 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлений у розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, перерахунок пенсії за кожний повний рік стажу роботи понад установлений мінімальний трудовий стаж, передбачений ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" здійснюється особам, яким призначена пенсія на підставі цього Закону.

Пунктом 13 розділу XV прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року передбачено, у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (796-12) та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором.

Тобто, цією нормою надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним законом, яким є Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", або спеціальним - Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Оскільки у позивача відсутнє право на призначення державної пенсії відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв'язку цим він не має права на перерахунок пенсії згідно ч.2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Крім того, позивачу вже встановлено доплату за стаж, обчислений у відповідності до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", тому вимоги щодо застосування другої пільги по обчисленню стажу у відповідності до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є необгрунтованими, оскільки подвійне обчислення доплати за стаж не передбачено чинним законодавством.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач при здійсненні виплати пенсії позивачу діяв на підставі, у межах повноважень, та у спосіб, передбачений діючим законодавством України.

З наведених підстав, судова колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання дій відповідача незаконними та зобов'язання зробити перерахунок та виплату щомісячної доплати до пенсії в розмірі 1% заробітку за кожний рік роботи понад 20 років.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови були порушені норми чинного матеріального права, і як наслідок апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області задовольнити.

Постанову Зміївського районного суду Харківської області від 15.05.2015р. по справі № 621/984/15-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 10 червня 2015 року. У повному обсязі буде складена 15 червня 2015 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів, - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя (підпис)Старосуд М.І.
Судді(підпис) (підпис) Яковенко М.М. Лях О.П.