Справа № 591/9866/13-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" червня 2015 р. м. Київ К/800/39299/14

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.,
суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,
секретаря судового засідання Кальненко О. І.,

за участю: позивача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_4 звернувся з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах, в якому, з урахуванням збільшення позовних вимог, просив встановити факт порушення відповідачем прав позивача при первинному призначенні пенсії по інвалідності та визнати ці дії протиправними; встановити факт порушення відповідачем пенсійного законодавства та порядку нарахування позивачу умовного заробітку для обрахування пенсії при проведенні перерахунку пенсійних виплат з 01 січня 2012 року, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 210 від 23 листопада 2011 року, та визнати ці дії протиправними, зокрема, порядок додавання оплати за вихідні дні до суми обрахованого умовного заробітку; встановити факт порушення відповідачем п. 7 постанови Кабінету Міністрів України № 210 від 23 листопада 2011 року при проведенні перерахунку позивачу пенсійних виплат з 01 січня 2012 року та визнати ці дії протиправними; визнати протиправною відмову відповідача у виборі позивачу періоду оплати для проведення обрахування умовного заробітку для обрахування пенсії; встановити факт порушення порядку обрахування пенсії при розрахунку "суми доплати за вихідні дні за основним місцем роботи" (п. 2 розрахунку у відповіді УПФУ № 21/Т) та в частині додавання до розрахованої умовної заробітної плати лише 50% заробітку у вихідний день та визнати ці дії протиправними; зобов'язати УПФУ у м. Сумах провести перерахунок належної позивачу державної пенсії відповідно до норм і порядку, встановлених чинним пенсійним законодавством України та постановою Кабінету Міністрів України № 210 від 23 листопада 2011 року, як наведено в розрахунку вище з суми умовного заробітку в три тисячі радянських карбованців; встановити факт невиконання рішень Ковпаківського районного суду м. Суми № 2-А-1191/2010р. та № 1806/2-а-5440/11, які набрали законної сили: як не нарахування так і не проведення виплат з 01 січня 2011 року; зобов'язати відповідача провести нарахування та виплату пенсійних виплат з 01 листопада 2011 року відповідно до вище наведених рішень, а з 01 січня 2012 року - за результатом обрахування пенсійних виплат, виходячи з п. 7 вимог: стягнути з відповідача на користь позивача недоотримані суми пенсійних виплат за результатами перерахунку з 01 листопада 2011 року; направити рішення суду до негайного виконання не лише щодо щомісячних пенсійних виплат, але і в цілому.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 17 січня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2014 року постанову Зарічного районного суду м. Суми від 17 січня 2014 року у справі № 591/9866/13-а скасовано та прийняти нове рішення: визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Суми в проведенні перерахунку пенсії позивачу із заробітку за період роботи в зоні відчуження у вересні 1986 року; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Суми провести перерахунок пенсії позивачу із заробітку за період роботи в зоні відчуження у вересні 1986 року та провести відповідні виплати з урахуванням виплачених сум; в іншій частині провадження у справі закрито.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції в частині задоволення позову, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, перевіривши доводи касаційної скарги в межах частини 2 статті 220 КАС України, матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що позивач відноситься до першої категорії як особа, що постраждала внаслідок катастрофи на Чорнобильській АЕС, йому встановлена третя група інвалідності по захворюванню, пов'язаному з ліквідацією наслідків на Чорнобильській АЕС.

Розпорядженням УПФУ в Ковпаківському районі № 186551 від 28 грудня 2005 року позивачу призначена пенсія відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Не погоджуючись з рішенням та діями відповідача, позивач заявив цей позов.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що частина позовних вимог вже були предметом розгляду по суті і по ним є судові рішення, які набрали законної сили, частина позовних вимог стосується невиконання рішень судів та по яким передбачена спеціальна процедура виконання, а в частині розміру пенсійних виплат відповідачем надавалися ґрунтовні відповіді з приводу нарахувань, перерахувань пенсії, роз'яснення щодо неприпустимості зменшення розміру пенсії з власної ініціативи.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції помилково залишив позов без задоволення в частині, тоді як провадження у справі необхідно було закрити. В частині задоволення вимог позивача про визнання протиправною відмову відповідача у виборі періоду оплати для проведення обрахування умовного заробітку для обрахування пенсії при проведенні її перерахунку з 01 січня 2012 року, суд апеляційної інстанції виходи з того, що ніщо не може обмежити волю позивача на вибір періоду призначення пенсії.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" (ч. 4 ст. 257 КАС України).

Крім цього, частинами першою, другою статті 267 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого його ухвалено, подати звіт про виконання цього рішення. За наслідками розгляду звіту або у разі його неподання суддя ухвалою може встановити новий строк подання звіту та накласти на винну посадову особу штраф.

Цій нормі кореспондують положення абзацу сьомого пункту 4 частини першої статті 163, абзацу п'ятого пункту 4 частини першої статті 207 названого Кодексу, згідно з якими у резолютивній частині постанови суду першої чи апеляційної зазначається встановлений судом строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіт про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі.

Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов'язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої, апеляційної чи касаційної інстанцій, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

З огляду на викладене, після ухвалення судового рішення, яке набрало законної сили, настає процедура його виконання. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Якщо позивач вважає, що рішення суду виконано неправильно, або не в повному обсязі, такі обставини виключають можливість подання аналогічної позовної заяви, оскільки наставатимуть наслідки встановлені ст. 157 КАС України.

Між тим, однією з підставою для звернення позивача з цим позовом стало невиконання відповідачем рішення суду, яке вступило в законну силу, без дотримання процедури визначеної Законом.

Таким чином, суд апеляційної інстанції належної уваги на це не звернув, у зв'язку з чим ототожнив поняття та підстави позову, зокрема, звернення до суду з позовними вимогами, що були розглянуті, з вимогою, яка пов'язана з виконання судового рішення.

Стосовно вимог позивача про визнання протиправною відмову відповідача у виборі періоду оплати для проведення обрахування умовного заробітку для обрахування пенсії при проведенні її перерахунку з 01 січня 2012 року, то колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вибраний позивачем період призводить до зменшення пенсії, який можливий за умови особистої заяви пенсіонера.

Оскільки під час вирішення спору суд апеляційної інстанції не правильно застосував норми матеріального права, то скаргу відповідача слід задовольнити.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2014 року скасувати, а постанову Зарічного районного суду м. Суми від 17 січня 2014 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: