Справа № 804/3129/15
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2015 р. Справа № 804/3129/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Коренева А.О., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську в приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі - позивач) до Дніпропетровської митниці ДФС (далі - відповідач) про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії
Позивач, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», звернувся до суду з позовом до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними рішення Дніпропетровської митниці ДФС про відмову у визнанні заявленої Позивачем митної вартості та відмову у скасуванні рішень про коригування митної вартості товару від 16.12.2014 №110000003/2014/000052/2 та № 110050001/2014/000053/1 та про зобов'язати Дніпропетровську митницю ДФС винести письмове рішення про визнання заявленої Позивачем митної вартості та скасування рішень про коригування митної вартості товару від 16.12.2014 №110000003/2014/000052/2 та № 110050001/2014/000053/1. На обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідно до зовнішньоекономічного контракту від 30.09.14 №3444, укладеного з «ZAKLADY WAPIENNICZE LHOIST S.A» про купівлю вапна доломітизованого, останній здійснював поставку товару 653 420 кг за ціною 71 516,85 Євро, тобто 109,45 Євро за тону, проте на етапі перевірки митної вартості товару відповідач протиправно та всупереч нормам Митного кодексу України (далі - МКУ) відмовив декларанту у визначенні митної вартості товарів за основним методом (за ціною контракту) та застосував другорядний метод визначення митної вартості - 2-а - метод за ціною договору щодо ідентичних товарів за відсутності законних підстав. В судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, навівши доводи, викладені в позові та письмових поясненнях (а.с.116-117). 09.06.15 до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження та врахування судом під час прийняття рішення Висновку по експертному дослідженню за ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.04.15 №804/1590/15 та постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.06.15 в справі №203/2468/15-п про порушення митних правил ОСОБА_1. - декларантом позивача.
09.06.15 до канцелярії суду від відповідача надійшло клопотання про перенесення розгляду справи у зв'язку із неможливістю представником відповідача взяти участь у ньому через необхідність прийняття участі в розгляді інших адміністративних справ Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом. Також відповідачем зазначено, що в разі незадоволення судом клопотання про перенесення розгляду справи, він просить врахувати доводи, викладені відповідачем в запереченнях проти позову та письмових поясненнях.
Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Відповідачем не надано до суду доказів неможливості прибуття до суд інших представників відповідача, які були присутні в попередніх судових засіданнях, у зв'язку з чим суд не визнає поважними причини, наведені відповідачем в якості неможливості прибути до суду 09.06.15.
З огляду на викладене, враховуючи визначені процесуальним законом строки розгляду судом адміністративних справ, суд не відкладає розгляд справи та здійснює її розгляд на підставі наявних в ній доказів.
Вивчивши доводи позову та заперечень, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд при винесені постанови виходить з наступних підстав та мотивів
Судовим розглядом справи встановлено, що спірні рішення прийняті відповідачем у зв'язку із розмитненням позивачем 15.12.14 товару, поставленого йому фірмою «ZAKLADY WAPIENNICZE LHOIST S.A.» на підставі зовнішньоекономічного контракту №3444 від 30.09.14, доповнень №1 від 29.10.14, №2 від 03.11.14 та додаткової угоди №6 від 27.02.14, на умовах DAP - Хрубещов/Изов.
На означені повідомлення відповідача декларант Позивача 16.12.14 електронними повідомленнями №161 за МД №110050001/2014/010458 від 15.12.14 та №162 за МД №110050001/2014/010463 від 15.12.14 повідомив про те, що оплата за вантаж не проводилась, а також про те, що вони вважають, що декларантом надано повний перелік документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, що оцінюється, відповідно до ч.7 ст.54 МКУ декларантом додаткові документи більше не надаватимуться, просив здійснити завершення митного оформлення у найкоротший термін (а.с.20-21).
З урахуванням вказаних рішень відповідача позивачем 16.12.14 оформлено товар під гарантійні зобов'язання за МД №110050001/2014/010482 та за МД №110050001/2014/010483.
Рішеннями відповідача від 30.01.15 №193-10-04-50-25-2/17 та від 02.02.15 №208-10-04-50-25-2/18 оскаржувані Рішення про коригування митної вартості товарів від 16.12.14 №110000003/2014/000052/2 та №110050001/2014/000053/1 залишені чинними (а.с.8-13).

Не погодившись з рішеннями Дніпропетровської митниці ДФС про відмову у визнанні заявленої Позивачем митної вартості та про відмову у скасуванні рішень про коригування митної вартості товару від 16.12.2014 №110000003/2014/000052/2 та №110050001/2014/000053/1, позивач звернувся до суду з даним позов.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість доводів відповідача і винесених на їх підставі спірних актів індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.

Основним нормативно-правовим актом, яким врегульовані спірні правовідносини, є Митний кодекс України (далі - МКУ).

Відповідно до ст. 49 цього Кодексу митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки (стаття 50 МКУ).

Згідно з ч.2-а ст.53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Положеннями ст. 54 МКУ визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст.54 МКУ орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Приписами ч.6 ст.54 МКУ визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Системний аналіз наведених законодавчих положень дає підстави для висновку, що обов'язок доведення митної ціни товару покладений на особу, яка здійснює декларування товару, тобто в даному випадку на позивача, а орган доходів і зборів у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей може витребувати додаткові документи.

Судом встановлено, сторонами визнано, що відповідачем під час здійснення контролю були встановлені неточності у поданих позивачем до МД від 15.12.14 №110050001/2014/010458 та №110050001/2014/010463 документах.

Так, відповідно до Зовнішньоекономічного контракту №3444 від 30.09.14, укладеного між позивачем та фірмою «ZAKLADY WAPIENNICZE LHOIST S.A.», на підставі якого позивачу поставлений товар, заявлений до митного оформлення в МД від 15.12.14 №110050001/2014/010458 та №110050001/2014/010463, предметом контракту є купівля-продаж доломитизованої фракції 10-60 мм (мовою оригіналу: DOLIME 10-60 ММ - доломитизировання фракция 10-60мм, а.с. 24). Відповідно до п. 10.3 зовнішньоекономічного контракту від 30.09.14 №3444 100% оплата вартості товару відбувається протягом 30 днів від дати відвантаження товару (дата відвантаження товару визначається відповідно до дати штампу станції відвантаження в залізничних накладних)». Враховуючи надані позивачем скановані копії залізничних накладних від 06.11.14 №96909 та від 10.11.14 №97378, оплата за оцінюваний товар повинна була відбутися не пізніше 7 та 11 грудня 2014 року. Отже позивач серед інших документів мав подати банківські та інші бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та 100% його оплати. Проте, таких документів позивачем до відповідача під час оформлення товару надано не було, що визначається позивачем, оскільки така оплата імпортованого товару була здійснена Позивачем з простроченням умови п.10.3 контракту №3444 на 11 днів, адже переказ банками валютних коштів підприємств України за кордон у якості оплати імпортованих товарів за контрактними умовами «оплата товару по факту поставки» здійснюється лише після митного оформлення товарів та надання митним органом у банк митної декларації.

Факт оплати позивачем вартості товару за спірними митними деклараціями із запізненням відповідачем не заперечується.

Суд зазначає, що сума платіжного доручення №600044195 від 26.12.14 становить 71 516 Євро, що відповідає загальній вартості товару, яка вказана в графі 42 обох митних №110050001/2014/000458 і № 110050001/2014/000463, що відповідає заявленій митній вартості 0,109 Євро/кг (109,45 Євро/тона).

Також суд зважує на те, що зміст приписів МКУ не дає підстави для висновку, що факт оплати імпортованого товару із порушенням строків, визначених умовами зовнішньоекономічного контракту, впливає на числове значення митної вартості.

З приводу доводів відповідача про те, що доповненням від 29.10.14 №1 було змінено умови поставки товару викладені, у п.5.1 контракту з DAT Євротермінал (Славков) на DAP Хрубещов, а у наданому рахунку-фактурі від 06.11.14 № міститься інформація, що товар поставляється на умовах DAT Євротермінал, суд зазначає таке. Позивачем було повідомлено відповідача, що продавцем за зовнішньоекономічним контрактом в означеному питанні допущена помилка, у зв'язку з чим були виставлені рахунки з вірними умовами поставки з урахуванням доповнення до контракту від 29.10.14 №1, про що повідомлено позивачу продавцем листом від 09.01.15 (а.с.119).

Про помилкове визнання номеру контракту 344 в рахунках № від 14.11.2014; № від 14.11.2014; № від 14.11.2014; № від 14.11.2014; № від 14.11.2014; № від 14.11.2014; № від 18.11.2014; № від 18.11.2014 позивачем також було повідомлено відповідача з посиланням на лист продавця від 18.01.15 (а.с.120-121) та нові рахунки із вірним номером контракту 3444 від 30.09.14.

Посилання відповідача на те, що переклади сертифікатів якості не завірені особою, яка зробила ці переклади, в обгрунтування своєї позиції щодо визначення митної вартості товару, імпортованого позивача, є безпідставними. Так, зміст ст.53 МКУ не дає підстави для висновку, що сертифікат якості відноситься до документів, які підтверджують митну вартість товарів. Крім того, в обгрунтування наведених доводів відповідач не послався на відповідні приписи податкового законодавства, які б визначали, що переклади сертифікатів якості мають бути завірені особою, яка зробила ці переклади.

Відмовляючи позивачу, відповідачем також зазначено, що каталог цін (прайс-лист) виробника (продавця) товару на його офіційному сайті містить ціни на «доломіт фракцій 0-20, 0-30, 0-40, 20-60 мм», а оцінюваний товар є згідно з контрактом «доломітизованим вапном фракції 10-60 мм». Суд зазначає, що з наданого відповідачем каталогу цін виробника в оригіналі вказано назву товару «Wapno dolomitowe», у перекладі «Известь доломитная». Враховуючи приписи ст.59 МКУ, можливо дійти висновку, що відповідні товари фракції 20-60 мм та 10-60 мм є ідентичними товарами, адже мають незначні відмінності.

Суд також зазначає про безпідставність доводів відповідача щодо неврахування ним висновків незалежної цінової експертизи ДП «Укрпромзовнішекспертиза» через відсутність у таких висновках мінімального та максимального рівня цін на ідентичну/подібну продукцію порівнюваних експертом виробників враховуючи якість товару, умови оплати, розмір партії. Так, ДП «Укрпромзовнішекспертиза», є державною незалежною спеціалізованою експертною організацією, в компетенцію якої входить експертиза відповідності договірних цін зовнішньоекономічних контрактів поточній кон'юнктурі світового ринку. Висновком від 13.01.15 №37 означене підприємство підтвердило, що «...згідно з даними спеціалізованих торгівельних площадок, ціновою інформацією виробників та постачальників відповідної продукції, можна вважати, що рівень ціни на вапно доломітове 109,45 Євро/тона з вказаними у сертифікатах якості хімічними показниками на вказаних у контракті умовах поставки, що імпортується згідно з переліченими рахунками відповідає поточній кон'юнктурі ринку».

Враховуючи встановлені в ході розгляду справи обставини, суд доходить до висновку, що використані позивачем відомості щодо митної вартості товарів за ціною договору підтверджені документально, зокрема доповненням №1 від 29.10.2014 до Контракту №3444 від 30.09.2014, -інвойсами (рахунками) продавця (виробника) в кількості 15 шт.(з урахуванням внесених виправлень), -польськими експортними деклараціями №№14PL331030E0170240, 14PL331030E0171990, 14PL331030E0175516, -платіжним дорученням №600044195, яким здійснено оплату товару, каталогом цін виробника та інформацією з його офіційного сайту, висновком про вартісні характеристики товару ДП «Укрпромзовнішекспертиза». Також суд зважує, що згідно з контрактом №3444 товар поставляється за умовами DAP Хрубешов/Ізов Інкотермс 2010, тобто всі витрати по поставці товару до вказаного місця покладені на продавця і вони включені у контрактну ціну.

Також суд зазначає, що відповідачем при визначені вартості імпортованого позивачем товару врахована ціна операції продажу виробником товару згідно з інвойсом № від 06.06.14 (на рівні 0,167 Євро /кг, або 167 Євро/т), який подано для оформлення ідентичного товару за МД №№110120000/2014/407957 від 18.06.14, згідно з гр.31 якої вбачається, що заявлена митна вартість була визначена за ціною товару, імпортованого металургійним заводом «Дніпросталь», - доломіт спечений, який «використовується для ремонту і заправки дугової електросталеплавильної печі».

Зі змісту контракту №3444, за виконанням якого оформленні митні декларацій, щодо яких склались спірні правовідносини, вбачається, що позивачем імпортується вапно доломітове, яке використовується в металургічній промисловості в якості флюсуючого. Як зазначено позивачем, у відповідних митних деклараціях назва такого товару була зазначена як «доломіт спечений» у зв'язку із рішенням відповідача про визначення коду товару №194-2014, яким змінено заявлену позивачем назву товару: замість «вапно негашене доломітове» визначено «доломіт спечений».

Позивачем оскаржено таке рішення відповідача до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (адміністративна справа №804/1590/15) та на виконання ухвали суду від 18.02.15 у вказаній справі ПАТ «Український науково-дослідний інститут вогнетривів імені А.С. Бережного» проведено експертне дослідження, за результатами якого складені Висновки від 06.05.15. Відповідно до відповідей на питання, поставлені судом, товар позивача є «непогашеним вапном доломітовим», який не піддавався під час його виробництва нагріванню до температури 1700-1900 С.

За змістом ст. 59 МКУ під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.

Зміст висновку по експертному дослідженню від 06.05.15 дає підстави для висновку, що непогашене вапно доломітове та доломіт спечений відрізняються за фізичними характеристиками. Відтак, відповідні товари не можна вважати ідентичними в розумінні ст.59 МКУ.

Враховуючи викладене, на підставі досліджених судом в ході розгляду справи документів суд доходить до висновку, що надані позивачем для митного оформлення документи підтверджують ціну товару, визначену позивачем за контрактом. За відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, застосування митним органом коригування митної вартості є передчасним.

За викладених обставин суд зазнає про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправними рішення Дніпропетровської митниці ДФС про відмову у визнанні заявленої позивачем митної вартості та відмову у скасуванні рішень про коригування митної вартості товару від 16.12.2014 №110000003/2014/000052/2 та № 110050001/2014/000053/1 шляхом визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товару від 16.12.2014 №110000003/2014/000052/2 та № 110050001/2014/000053/1

Позовні вимоги про зобов'язати Дніпропетровську митницю ДФС винести письмове рішення про визнання заявленої Позивачем митної вартості та скасування рішень про коригування митної вартості товару від 16.12.2014 №110000003/2014/000052/2 та № 110050001/2014/000053/1 задоволенню не підлягають. Так, зі змісту положень Митного кодексу України вбачається, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки, контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості. Відтак, зобов'язуючи митний орган винести певне рішення, суд фактично перебирає на себе повноваження митного органу та підмінює такий орган.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товару від 16.12.2014 №110000003/2014/000052/2 та № 110050001/2014/000053/1, прийняті Дніпропетровською митницею ДФС.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий ріг» витрати по сплаті судового збору в розмірі 36,54 грн. (тридцять шість гривень 54 коп.).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами, визначеними ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили згідно зі ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев