Справа № 806/4501/14
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

806/4501/14

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року м.Житомир справа № 806/4501/14

категорія 8.3.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Токаревої М.С.,

за участі секретаря Смолінської І.П.,

за участі представників позивача та відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання недійсною та скасування податкової вимоги та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

Публічне акціонерне товариство "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання недійсною та скасування податкової вимоги та зобов'язання вчинити дії. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідачем у порушення вимог чинного законодавства було винесено вимогу від 04.09.2014 року №6533-25 на суму податкового боргу з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 730611,47 грн. Крім того, не коригуються дані в картці особового рахунку та не зараховується переплата з податку на прибуток в рахунок авансового внеску, яка виникла у зв’язку зі скасуванням вимоги від 14.03.2014 року №931-25. Позивач вважає, що такі дії відповідача призвели до порушення його прав, а тому просить:

визнати недійсною та скасувати податкову вимогу від 04.09.2014 року №6533-25 на суму податкового боргу з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 730611,47 грн.;

зобов’язати відповідача здійснити коригування даних у картці особового рахунку шляхом виключення з неї відомостей про наявність податкового боргу за авансовими внесками з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 730611,47 грн.;

заборонити Житомирській ОДПІ прийняття будь яких рішень чи нарахування штрафних санкцій чи пені, пов’язаних з зарахуванням до Бюджету авансових платежів з податку на прибуток;

зобов’язати Житомирську ОДПІ зарахувати позивачу частину суми переплати з податку на прибуток у розмірі 103227 грн. в рахунок авансового внеску з податку на прибуток підприємств за серпень 2014 року.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві та просили позов задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача у судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити у задоволенні позову, оскільки на їх думку усі дії відповідача ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, публічним акціонерним товариством "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" подано до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2012 рік, в якій визначило авансовий внесок, що підлягатиме сплаті щомісяця у березні - грудні 2013 року та січні - лютому 2014 року в сумі 600444 грн.

Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області винесено та направлено позивачу податкову вимогу від 14.03.2014 року №931-25 на суму податкового боргу з авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 600446,38 грн.

Зазначені нарахування призвели до зростання податкового боргу позивача до 730611,47 грн.

У подальшому, незважаючи на скасування вимоги від 14.03.2014 року №931-25 на суму податкового боргу з авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 600446,38 грн. Житомирською ОДПІ було винесено вимогу від 04.09.2014 року №6533-25, у яку знову ж було включено суму 600446,38 грн.

Позиція контролюючого органу ґрунтується на тому, що на його думку, позивач необгрунтовано та в супереч ст.153 ПК України, визначає суми сплачених авансових внесків, як переплату.

Однак, суд не погоджується з таким твердженням відповідача зважаючи на наступне.

Сторонами не заперечується факт того, що позивачем у серпні 2014 року, згідно платіжного доручення №6527 від 12.08.2014 року, було сплачено авансовий внесок з податку на прибуток з суми виплачених дивідендів. В подальшому, 22.08.2014 року знову було здійснено авансовий платіж з податку на прибуток підприємств у сумі 103227 грн.

Листом від 28.02.2014 N 6161/10/15-02 Житомирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Житомирській області відмовила позивачу в зазначеному вище коригуванні. При цьому контролюючий орган вказав, на можливість проведення заліку за результатами декларування за звітний 2014 рік.

Крім того, у ході судового розгляду, відповідач посилається на безпідставність позовних вимог позивача у зв’язку її анулюванням.

Відповідно до підпункту 153.3.1 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України ( у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі прийняття рішення щодо виплати дивідендів емітент корпоративних прав, на які нараховуються дивіденди, проводить зазначені виплати власнику таких корпоративних прав незалежно від того, чи є оподатковуваний прибуток, розрахований за правилами, визначеними статтею 152 цього Кодексу, чи ні.

Підпунктом 153.3.2 цього пункту визначено, що крім випадків, передбачених підпунктом 153.3.5 цього пункту, емітент корпоративних прав, який приймає рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), нараховує та вносить до бюджету авансовий внесок із податку в розмірі ставки, встановленої пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу, нарахованої на суму дивідендів, що фактично виплачуються, без зменшення суми такої виплати на суму такого податку. Зазначений авансовий внесок вноситься до бюджету до/або одночасно з виплатою дивідендів.

Обов'язок із нарахування та сплати авансового внеску з цього податку за визначеною пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу ставкою покладається на будь-якого емітента корпоративних прав, що є резидентом, незалежно від того, є такий емітент або отримувач дивідендів платником податку чи має пільги зі сплати податку, надані цим Кодексом, чи у вигляді застосування ставки податку іншої, ніж встановлена в пункті 151.1 статті 151 цього Кодексу (крім платників цього податку, які підпадають під дію статті 156 цього Кодексу).

Згідно з підпунктом 153.3.3 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України, платник податку - емітент корпоративних прав, державне некорпоратизоване, казенне чи комунальне підприємство зменшує суму нарахованого податку звітного періоду на суму авансового внеску, попередньо сплаченого протягом такого звітного періоду у зв'язку з нарахуванням дивідендів згідно з підпунктом 153.3.2 цього пункту. Не дозволяється проведення зазначеного заліку з податком, передбаченим статтею 156 цього Кодексу.

Як передбачено підпунктом 153.3.4 цього пункту, у разі якщо сума авансового внеску, попередньо сплаченого протягом звітного періоду, перевищує суму податкових зобов'язань підприємства - емітента корпоративних прав за податком на прибуток такого звітного періоду, сума такого перевищення переноситься у зменшення податкових зобов'язань наступного податкового періоду, а при отриманні від'ємного значення об'єкта оподаткування такого наступного періоду - на зменшення податкових зобов'язань майбутніх податкових періодів.

Авансовий внесок із податку, сплачений у зв'язку з нарахуванням/сплатою дивідендів, є невід'ємною частиною податку на прибуток та не може розцінюватися як податок, який справляється при репатріації дивідендів (їх сплаті на користь нерезидентів) відповідно до норм статті 160 цього Кодексу або чинних міжнародних договорів України (підпункт 153.3.8 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України).

Системний аналіз наведених норм свідчить, що емітент у випадку прийняття рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (засновникам) (яке приймається щорічно за результатами діяльності юридичної особи) виплачує їх незалежно від наявності прибутку. При цьому згідно із підпунктом 153.3.5 він нараховує та вносить до бюджету авансовий внесок із податку в розмірі встановленої Кодексом ставки. Сума авансового внеску нараховується на суму фактично виплачуваних дивідендів; сума виплат акціонерам (засновникам) при цьому не зменшується. Нарахований авансовий внесок вноситься до бюджету до/або одночасно з виплатою дивідендів. Сума авансового внеску вноситься до бюджету обов'язково і у випадках перевищення суми податкових зобов'язань чи від'ємного його значення переноситься в рахунок наступних податкових періодів.

Таким чином, зазначені вище положення Податкового кодексу України містять вказівку на обов'язковість сплати авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів до або під час їх виплати. Тобто, період сплати авансових внесків визначається конкретною подією - фактом виплати дивідендів.

Натомість, за змістом абзацу 4 пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

Наведені норми свідчать, що Податковий кодекс України також передбачає обов'язок платника податку на прибуток сплачувати авансовий внесок щомісяця у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік. При цьому, абзац 4 пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України не встановлює жодних виключень або іншого порядку сплати авансових внесків в залежності від обставин виплати дивідендів. У той же час, виплата дивідендів може мати місце у будь-якому місяці календарного року, що покладає на платника податку обов'язок сплатити авансовий внесок саме у місяці, в якому відбулась така виплата дивідендів (виключно у строк до або під час виплати дивідендів).

Системний аналіз положень абзацу 4 п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України та п. 153.3 ст. 153 Податкового кодексу України свідчить про те, що норми, викладені у абзаці 4 п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, є загальними нормами по відношенню до норм, викладених у п. 153.3 ст. 153 Податкового кодексу України, оскільки останні передбачають спеціальний порядок та строки сплати авансових внесків з податку на прибуток до бюджету. При цьому, у пункті 153.3 етапі 153 Податкового кодексу України відсутні будь-які зауваження (обмеження) відносно дії норм абзацу 4 п. 57.1 ст.57 Податкового кодексу України. Таким чином, застосування вказаних положень має здійснюватись у їх взаємозв'язку, при цьому пріоритет у застосуванні має надаватись саме спеціальним нормам.

Враховуючи викладене, а також те, що на підставі абзацу 4 п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податку сплачує авансові внески з податку на прибуток щомісяця, та ту обставину, що виплата дивідендів та, відповідно, сплата авансового внеску до або під час їх виплати, може мати місце у будь-якому місяці календарного року, стає зрозумілим, що платник податку при сплаті до бюджету авансового внеску кожного місяця при обчисленні його розміру має обов'язково враховувати факт виплати дивідендів, у разі, якщо він мав місце у цьому ж календарному місяці.

З картки особового рахунку вбачається, що вимогу від 14.03.2014 року №931-25 на суму податкового боргу з авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 600446,38 грн. було скасовано не на підставі рішення суду, а у зв’язку з зарахуванням платежів на її сплату.

За таких обставин, з врахуванням наведених норм законодавства, з урахуванням своєчасної сплати позивачем спірних податкових зобов’язань, вимога відповідача від 04.09.2014 року №6533-25 є неправомірною та підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем неправомірно відмовлено публічному акціонерному товариству "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" в коригуванні даних в картці особового рахунку та зарахуванні частини суми переплати по податку на прибуток за серпень 2014 року у сумі 103227 грн.

Водночас, суд вважає, що слід відмовити у задоволенні позову у частині позовних вимог щодо заборони Житомирській ОДПІ прийняття будь яких рішень чи нарахування штрафних санкцій чи пені, пов’язаних з зарахуванням до Бюджету авансових платежів з податку на прибуток з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Водночас, відповідно до зазначених норм, право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб'єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом - є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду. Тобто, неодмінною ознакою порушення права особи є реальний, фактичний характер порушення права, а не умовний, тобто той, що може виникнути в майбутньому.

Характер відносин між сторонами, що можуть мати місце в майбутньому не може досліджуватися в даному судовому засіданні, а тому суд не може визначити спосіб судового захисту таких відносин, які суду не можуть бути відомі.

Керуючись статтями 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати податкову вимогу Житомирської об'єднаної державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 4 вересня 2014 року №6533-25 на суму податкового боргу з авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств 730611, 47 грн. протиправною та скасувати її.

Зобов’язати Житомирської об'єднаної державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Житомирській області здійснити коригування даних в картці особового рахунку позивача шляхом виключення з неї відомостей про наявність податкового боргу за авансовими внесками з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 730611,47.

Зобов’язати Житомирської об'єднаної державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Житомирській області зарахувати частину суми переплати з податку на прибуток у розмірі 103227 грн. в рахунок авансового внеску з податку на прибуток приватних підприємств за серпень 2014 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М.С. Токарева

Повний текст постанови виготовлено: 03 червня 2015 р.