Справа № 818/1219/15
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2015 р. Справа № 818/1219/15

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Осіпової О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Мікулінцевої А.П.,

представника позивача - Пилипенко О.В.,

представників відповідача - Шевченко В.В., Мікулінцевої В.М.,

представника третьої особи - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №818/1219/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк"

до Відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції,

треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

про визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд скасувати постанови Відділу держаної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції (далі - відповідач) про закінчення виконавчого провадження від 16.04.2014 року ВП№22933571 та від 16.04.2014 року ВП№22939187 з виконання виконавчого напису №4099, вчиненого 13.10.2010 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ровенською А.О.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Апеляційного суду Сумської області від 11 грудня 2014 року у справі №591/3688/14-ц апеляційну скаргу ПАТ «Перший український міжнародний банк» задоволено, рішення Зарічного районного суду від 02.10.2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «Перший український міжнародний банк» задоволено, а саме визнано неправомірними дії державного виконавця ВДВС Сумського МУЮ щодо проведення другої уцінки нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 в межах виконавчого провадження №22933571; визнано недійсними прилюдні торги з реалізації квартири АДРЕСА_1, проведені 18 березня 2014 року Філією 19 Приватного підприємства «НИВА-В.Ш.»; визнано недійсним акт державного виконавця від 24.03.2014 року про реалізацію квартири АДРЕСА_1, тому винесені посадовою особою відповідача спірні постанови є такими, що підлягають скасуванню. Крім того, державним виконавцем ВДВС Сумського МУЮ замість винесення постанов про повернення виконавчого документа були винесені постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Позивач посилається на те, що виконавчий документ фактично не був виконаний, заборгованість за виконавчим документом повністю погашена не була, а тому позивач вважає, що підстав для закінчення вказаного виконавчого провадження у відповідача не було. Позивач вважає, що оскаржувані постанови порушують його права та законні інтереси, оскільки закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» позбавляє його на повторне пред'явлення виконавчого документа до виконання.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі із зазначених вище підстав.

В судовому засіданні представники відповідача проти позову заперечували, вважаючи його необґрунтованим, та просили суд відмовити в його задоволенні. При цьому, посилалися на те, що у даному випадку відбулося фактичне виконання виконавчого документу , оскільки предмет іпотеки реалізовано на прилюдних торгах в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, тому повторне пред'явлення виконавчого напису нотаріуса до виконання не є можливим у зв'язку з відсутністю майна, яке перебуває в іпотеці. Тобто здійснювати реалізацію нерухомого майна, що перебувало в іпотеці, повторно в рамках виконавчого провадження немає жодних законних підстав. Зауважили, що для погашення залишку заборгованості за кредитивним договором банк не позбавлений права звернутися із позовом до суду про його стягнення.

В судовому засіданні представник третьої особи - ОСОБА_9 проти задоволення позовних вимог заперечував, пояснивши, що ОСОБА_9 є добросовісним набувачем нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, реалізованої на прилюдних торгах, які відбулися 03.03.2014 року. Після отримання рішення Апеляційного суду Сумської області від 11 грудня 2014 року у справі №591/3688/14-ц нею подано касаційну скаргу. Сума коштів, сплачених нею за придбаний об'єкт нерухомості, складає 136000грн., які їй як покупцю не повернуті.

Треті особи - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи (а.с.77-78), в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суду не повідомили, заяв чи клопотань від них не надходило.

Вислухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 28.11.2007 року між ЗАТ "Перший український міжнародний банк", правонаступником якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк», та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір №5875880 з додатковою угодою №7788039 від 03.07.2009 року до нього, згідно з умовами якого позивач надав позичальнику грошові кошти в розмірі 359840грн.45 коп. (а.с.7-16,45, зворотній бік).

З метою забезпечення виконання зобов'язань між банком, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 того ж дня укладено договір іпотеки №5876390 з додатковим договором №1 від 03.07.2009 року до нього, відповідно до якого в іпотеку банку передано належну їм квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.17-26).

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_5 зобов'язань за кредитним договором 13.10.2010 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ровенською А.О. вчинено виконавчий напис на договорі іпотеки за реєстровим номером №4099 про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.27).

Постановами державного виконавця від 28.11.2010 року ВП№22933571 та ВП№22939187 відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого документу - виконавчого напису нотаріуса №4099, виданого 13.10.2010 року, про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу у розмірі 459183грн.44коп. на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» (а.с.28-29).

03.10.2013 року при проведенні виконавчих дій державним виконавцем складено акт опису та арешту нерухомого майна, на яке накладено арешт, до якого включена двокімнатна квартира, що є предметом іпотеки (а.с.30).

18.03.2014 року Філією 19 Приватного підприємства «НИВА-В.Ш.» проведено прилюдні торги з реалізації вказаної квартири за стартовою ціною 119 564грн.50коп, результати яких оформлено протоколом №1913560-1/1.

Зокрема, переможцем торгів стала ОСОБА_7, яка придбала зазначене майно за 136000грн.

24.03.2014 року складено акт про реалізацію предмета іпотеки, затверджений начальником ВДВС Сумського МУЮ (а.с.35).

З суми, отриманої від реалізації іпотечного майна, 104909грн.09коп. надійшло на рахунок банку, про що свідчить копія розпорядження №22933571/26, 22939187/26 (а.с.71).

16.04.2014 року державний виконавець ВДВС Сумського МУЮ ухвалив постанови про закінчення виконавчого провадження від 16.04.2014 року ВП№22933571 та від 16.04.2014 року ВП№22939187 з виконання виконавчого напису, вчиненого 13.10.2010 року №4099 приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ровенською А.О. (а.с.36-37).

Банк не погодився з цим та оскаржив результати прилюдних торгів до суду.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 11 грудня 2014 року у справі №591/3688/14-ц позов ПАТ «Перший український міжнародний банк» задоволено, а саме визнано неправомірними дії державного виконавця ВДВС Сумського МУЮ щодо проведення другої уцінки нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 в межах виконавчого провадження №22933571; визнано недійсними прилюдні торги з реалізації квартири АДРЕСА_1, проведені 18 березня 2014 року Філією 19 Приватного підприємства «НИВА-В.Ш.»; визнано недійсним акт державного виконавця від 24.03.2014 року про реалізацію квартири АДРЕСА_1 (а.с.38-43).

При цьому, варто зазначити, що на момент винесення оскаржуваних постанов про закінчення виконавчого провадження рішення судів про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо проведення уцінок майна, яке виставлялося на прилюдні торги, та про визнання таких торгів недійсними були відсутні.

Зі змісту спірних постанов вбачається, що виконавчі провадження ( ВП№22933571 та ВП№22939187) закінчено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд зазначає, що відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною 3 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

З аналізу вказаних положень вбачається, що закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» можливо лише у разі фактичного виконання виконавчого документу, що і відбулося у даному випадку, оскільки предмет іпотеки був реалізований на прилюдних торгах в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 28.11.2007 року №5875880. Іншого нерухомого майна, яке перебувало б в іпотеці, крім квартири АДРЕСА_1, не існує. Тому виконавчий напис нотаріуса, вчинений 13.10.2010 року №4099, є фактично виконаним у повному обсязі.

Не погоджуючись з доводами позивача про те, що державний виконавець повинен бути повернути виконавчий документ на підставі п.8 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки за рахунок реалізованого нерухомого майна банк отримав лише 104909грн.09коп. замість 457 483грн.44коп., суд зазначає наступне.

Так, згідно з п.8 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо коштів, які надійшли від реалізації заставленого майна недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно.

На переконання суду, зазначені положення закону підлягають застосуванню у разі, коли заставлене майно, на яке звернено стягнення, не було реалізовано в повному обсязі, внаслідок чого отримано недостатньо коштів для задоволення вимог стягувача-заставодержателя, оскільки в такому випадку останній буде позбавлений права повторно пред'явити виконавчий документ для погашення залишку заборгованості за рахунок решти майна, що перебуває в іпотеці.

За умови реалізації всього нерухомого майна, що є предметом іпотеки, повторне виконання виконавчого напису є фактично неможливим у зв'язку з відсутністю майна в іпотеці.

Зокрема, частиною 8 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Частиною 1 ст.17 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що однією з підстав припинення іпотеки є реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону.

Як вбачається з акту про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого начальником ВДВС Сумського МУЮ, від 24.03.2014 року (а.с.35), спеціалізованою організацією було реалізовано усе наявне наявного майна боржника, яке перебуває в заставі відповідно до договору іпотеки та на яке звернено стягнення. Тобто на час винесення оскаржуваних постанов іпотека вважалася припиненою, а виконавчий напис нотаріуса - таким, що виконано у повному обсязі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржувані постанови про закінчення виконавчого провадження від 16.04.2014 року є обґрунтованими а тому не підлягають скасуванню.

Щодо погашення залишку несплаченої суми боргу за кредитним договором варто відмітити, що позивач не позбавлений права його стягнення в судовому порядку.

Крім того, згідно з ч.7 ст.47 Закону України «Про іпотеку» якщо сума, одержана від реалізації предмета іпотеки, не покриває вимоги іпотекодержателя, він має право отримати решту суми з іншого майна боржника у порядку, встановленому законом.

Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вищевикладеного, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" до Відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання протиправними та скасування постанов про закінчення виконавчого провадження від 16.04.2014 року ВП№22933571 та від 16.04.2014 року ВП№22939187 -відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено та підписано 26.05.2015 року.

Суддя (підпис) О.О. Осіпова

З оригіналом згідно

Суддя О.О. Осіпова