Справа № 379/1741/14-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" травня 2015 р. м. Київ К/800/59995/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Таращанського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління Пенсійного фонду України в Таращанському районі Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Таращанського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року та постанову Таращанського районного суду Київської області від 24 липня 2014 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду першої інстанції з позовом в якому просив визнати протиправними рішення Таращанського РВ ГУМВС України в Київській області щодо відмови у перерахунку заробітної плати та видачі йому довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження за період з 28.06.1986 року по 29.06.1986 року за його заявою від 01.07.2014 року; зобов'язати відповідача провести перерахунок та видати йому довідку про заробітну плату за роботу в зоні відчуження відповідно до маршрутного листа за період з 28.06.1986 року по 29.06.1986 року з урахуванням - посадового окладу в подвійному розмірі та кратності відповідно до зони небезпеки (ІІ зона небезпеки), (посадовий оклад - 155 крб.), оплати за роботу в зоні відчуження у вихідний день в подвійному розмірі та кратності (29 червня 1986 року був вихідним днем), премії в розмірі 60% посадового окладу з урахуванням кратності (посадовий оклад 155 крб.), вказати в довідці про заробітну плату підвищення посадового окладу на 15% за роботу в районах з підвищеною радіоактивністю; допустити негайне виконання рішення суду та звільнити його від сплати судового збору відповідно до наданих йому пільг

Постановою Таращанського районного суду Київської області від 24 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року, адміністративний позов задоволено частково, а саме:

- визнано протиправним рішення-відповідь відповідача від 09.07.2014 року №1327 щодо відмови в перерахунку заробітної плати та видачі довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження з 28.06.1986 року по 29.06.1986 року ОСОБА_4;

- зобов'язано відповідача провести перерахунок заробітної плати позивача за період його роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 28.06.1986 року по 29.06.1986 року та видати відповідну довідку для пред'явлення її до органів Пенсійного фонду України для нарахування пенсії з урахуванням Постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 року № 665-195 щодо роботи у вихідний день, тобто з урахуванням доплати за роботу у вихідний день (29.06.1986 року) - в подвійному розмірі; наказу МВС СРСР № 0130 від 11.05.1986 року та № 0189 від 30.06.1986 року щодо виплати подвійного окладу, виходячи із розрахунку посадового окладу в подвійному розмірі та кратності 3 (три) відповідно до зони небезпеки (ІІ зона небезпеки) та абзацу другого пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 року № 524-156 (у0524400-86); розпорядження Ради Міністрів СРСР від 03.09.1986 року № 1767 (розпорядження Ради Міністрів УРСР від 10.09.1986 року № 530-рс (530-86-р) щодо збільшення окладу до 15 %;

- в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Суди попередніх інстанцій, частково задовольняючи позовні вимоги, мотивували свої рішення тим, що дії Таращанського РВ ГУ МВС України в Київській області щодо відмови у перерахунку заробітної плати та відмови видати позивачу нову довідку про заробітну плату за час роботи в зоні відчуження є протиправними.

У поданій касаційній скарзі відповідач заявив вимоги про скасування рішень судів попередніх інстанцій, як таких, що постановлені із порушенням норм матеріального і процесуального права, ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У доводах касаційної скарги відповідач зазначає, що позивач працював у м. Чорнобилі, яке відповідно до рішення Урядової комісії від 07.08.1986 року № 87 віднесено у період з травня по червень 1986 року до другої зони небезпеки, а відтак йому не могла проводитись оплата праці за підвищеними до 100% тарифними ставками. Що стосується додаткової оплати праці за роботу в нічний час та вихідні і святкові дні під час ліквідації аварії на ЧАЕС, то вона проводилась лише тим працівникам, умови оплати праці яких регламентуються Кодексом законів про працю України, дія якого на осіб рядового і начальницького складу, в тому числі і позивача, не поширюється. На вказаних осіб поширювалась дія п. 40 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 23.10.1973 року № 778, яким було встановлено ненормований робочий час для осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ. Крім того, позивачем пропущено строк звернення до суду.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

ОСОБА_4 є пенсіонером, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України в Таращанському районі Київської області та отримує пенсію як особа, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році першої категорії, також є інвалідом ІІ групи із захворюванням, пов'язаним з наслідками Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1, виданим Київською облдержадміністрацією 30.12.1998 року та вкладкою до посвідчення.

Згідно із довідкою від 05.01.2012 року, виданою Таращанським РВ ГУ МВС України в Київській області вбачається, що за роботу в населеному пункті - м. Чорнобиль з 28 по 29 червня 1986 року по місцю роботи Таращанського РВ ГУ МВС України позивачу виплачена заробітна плата в сумі 41,33 крб. з урахуванням коефіцієнта 4 (а.с. 8).

01.07.2014 року позивач звернувся до Таращанського РВ ГУ МВС України в Київській області з письмовою заявою про проведення перерахунку заробітної плати за період виконання службових обов'язків в зоні відчуження в зв'язку з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до маршрутного листа та видати йому довідку про підвищену заробітну плату відповідно до законодавства, так як довідка видана 05.01.2012 року не відповідає вимогам законодавства і при перерахунку пенсії значно занижує її розмір.

09.07.2014 року відповідач своїм листом відмовив позивачу у перерахунку заробітної плати в зоні відчуження в подвійному та кратному розмірах його посадового окладу і окладу за спеціальне звання, та у видачі довідки з перерахованою заробітною платою.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Предметом спору у справі є перерахунок заробітної плати позивача за період роботи в зоні відчуження з 28.06.1986 року по 29.06.1986 року та видача на підставі вказаного перерахунку нової довідки про складові заробітної плати.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 99 КАС України (тут і далі в редакції чинній на момент звернення позивача до суд першої інстанції), для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Частиною 2 ст. 107 КАС України встановлено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження.

Згідно з ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Спірні правовідносини по нарахуванню та виплаті позивачу грошового забезпечення за період роботи в зоні відчуження виникли між сторонами у 1986 році.

Як вбачається з матеріалів справи, з моменту опублікування листа Міністерства праці та соціальної політики України від 13.04.2001 року № 03-3/1652-018-2 «Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» у позивача виникли підстави для пред'явлення позову.

Зі штампу вхідної кореспонденції на адміністративному позові (а.с. 1) вбачається, що позивач звернувся до суду 17.07.2014 року.

Позивачем заявлено вимоги щодо перерахунку заробітку та видачі довідок, однак, не ставилась вимога про стягнення належної йому заробітної плати, як це передбачено ч. 2 ст. 233 КЗпП України, а тому при вирішенні питання щодо строків звернення до адміністративного суду у даному випадку застосуванню підлягає ст. 99 КАС України.

Крім того, судами не враховано, що станом на 2001 рік чинною була ст. 233 КЗпП України в редакції, яка передбачала тримісячний строк звернення до суду з заявою про вирішення трудового спору з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Враховуючи те, що про порушення своїх прав позивач повинен був дізнатись ще у 2001 році, звернувся до суду першої інстанції у липні 2014 року, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду, передбачений ст. 99 КАС України, і підстави визнання причин пропуску такого строку поважними відсутні, тому адміністративний позов слід залишити без розгляду.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження.

Згідно ч. 1 ст. 228 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що з оскаржуваних судових рішень вбачається, що при їх ухвалені, суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, які є підставою для скасування судових рішень і залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 155, 160, 167, 222, 223, 228, 230, 231 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Таращанського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року та постанову Таращанського районного суду Київської області від 24 липня 2014 року у справі № 379/1741/14-а - скасувати та постановити нову ухвалу.

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Таращанського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління Пенсійного фонду України в Таращанському районі Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає, може бути переглянута в порядку передбаченому ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді : І.Я. Олендер

С.Є. Амєлін

М.Г. Кобилянський