Справа № 802/1060/15-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1060/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Слободонюк М.В.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

10 червня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Граб Л.С. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Александрової К.В.,

представника позивача Яременка О.І.

представника відповідача Цимбал В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Тандем-СК" до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "Тандем-СК" (далі - ТОВ "Тандем-СК", позивач) звернулось в суд з адміністративним позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області (далі - Вінницька ОДПІ, відповідач) у якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Вінницької ОДПІ № 5780/10/02-28-22-04 від 26.02.2015, яким вирішено не погоджувати застосування податкового компромісу ТОВ "Тандем - СК" за податковими повідомленнями-рішеннями № від 24 вересня 2012 року та № від 24 вересня 2012 року;

- зобов'язати Вінницьку ОДПІ зарахувати сплачені ТОВ "Тандем - СК" 30043,10 грн. з призначенням платежу "податок на прибуток підприємств згідно заяви про досягнення податкового компромісу від 17.02.2015 року" та 30392,40 грн. "податок на додану вартість згідно заяви про досягнення податкового компромісу від 17.02.2015 року" як узгоджені і сплачені податкові зобов'язання в порядку досягнення податкового компромісу.

Вінницький окружний адміністративний суд постановою від 30 квітня 2015 року адміністративний позов задовольнив частково, а саме: визнав протиправним та скасував рішення Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області № 5780/10/02-28-22-04 від 26.02.2015 щодо непогодження застосування податкового компромісу з ТОВ "Тандем - СК" по винесених податкових повідомленнях-рішеннях № від 24.09.2012 та № від 24.09.2012; в іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим судом першої інстанції рішенням відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі, відповідач порушує питання про скасування постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 30.04.2015 по справі №802/1060/15-а та ухвалення нового рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Аргументуючи доводи апеляційної скарги, відповідач вказує на те, що суд першої інстанції помилково вважає, що перебіг строків в 1095 днів починається з моменту прийняття податковим органом податкових повідомлень-рішень та не залежить від того за який податковий період платник допустив порушення.

Позивач скористався правом регламентованим положеннями статті 191 КАС України та подав письмові заперечення на апеляційну скаргу відповідача. В письмових запереченнях позивач просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу Вінницької ОДПІ без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2015 року - без змін. Позивач зазначає, що в апеляційній скарзі не зазначено жодної матеріальної норми, яка була б порушена судом першої інстанції при постановлені оскарженого рішення, а також необґрунтованості постанови.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом з матеріалів справи встановлено, 17.02.2015 ТОВ "Тандем-СК" звернулось до Вінницької ОДПІ із заявою про застосування податкового компромісу по податкових повідомленнях-рішеннях:

- № від 24.09.2012, яким донараховано податкове зобов'язання з податку на прибуток підприємств у сумі 600862,00 грн. та штрафні санкції у сумі 7638,00 грн.;

- № від 24.09.2012, яким донараховано податкове зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 607848 грн. та штрафні санкції у сумі 42529,00 грн.

У вказаній заяві від 17.02.2015 позивач зазначив, що на час звернення зобов'язання по вищезазначеними податковим повідомленнями-рішеннями є неузгодженими, оскільки триває їх судове оскарження.

26.02.2015 за результатами розгляду вказаної заяви Вінницькою ОДПІ було прийняте рішення №5780/10/02-28-22-04 про непогодження застосування податкового компромісу із ТОВ "Тандем-СК" по винесених податкових повідомленнях-рішеннях № та № від 24.09.2012. Рішення мотивоване тим, що заява позивача про застосування податкового компромісу від 17.02.2015 не відповідає умовам податкового компромісу, передбачених ПК України, так як подана без урахування строків давності відповідно до статті 102 ПК України.

Незгода позивача з таким рішенням слугувала зверненню з цим позовом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність рішення відповідача №5780/10/02-28-22-04 від 26.02.2015 року щодо непогодження застосування податкового компромісу із ТОВ "Тандем-СК" на підставі статті 102 ПК України, оскільки на момент звернення позивача до Вінницької ОДПІ із відповідною заявою та на момент відмови відповідача у застосуванні процедури податкового компромісу, податкові повідомлення-рішення № та № від 24.09.2012 не були узгодженими внаслідок процедури їх судового оскарження, то застосування відповідачем для відмови приписів статті 102 ПК України є протиправним в силу приписів пункту7 підрозділу 9-2.

Колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції з таких міркувань.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу" розділ ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України доповнено підрозділом 9-2 "Підрозділ 9-2. Особливості уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість під час застосування податкового компромісу".

За приписами пункту 1 підрозділу 9-2, податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу. Платник податків, який вирішив скористатися процедурою податкового компромісу, під час дії податкового компромісу за такі податкові періоди має право подати відповідні уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, в яких визначає суму завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств та/або суму завищення податкового кредиту з податку на додану вартість.

Відповідно до пункту 7 підрозділу 9-2, процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобов'язання вважається неузгодженим.

Приписами пункту 11 підрозділу 9-2 унормовано, що податковий компроміс з урахуванням строків давності відповідно до статті 102 цього Кодексу застосовується до правовідносин, що виникли до 1 квітня 2014 року, та поширюється виключно на податкові зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість незалежно від того, проводилися перевірки контролюючих органів чи ні за такі періоди.

Відповідно до приписів пункту 57.3 статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

У відповідності до вимог пункту 102.1 статті 102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зазначена норма жодним чином не стосується податкового компромісу, а встановлює строк в 1095 днів, протягом яких контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків.

Як обґрунтовано зазначено судом, пунктом 102.4 статті 102 ПК України визначено, що у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.

Здійснивши системний аналіз наведених норм, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що початок перебігу строків в 1095 днів починається з моменту прийняття податкових повідомлень-рішень (виникнення податкового зобов'язання), незалежно від того за який період платник допустив порушення податкового законодавства, що стало наслідком прийняття таких рішень.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, на час звернення позивача до Вінницької ОДПІ із заявою про погодження податкового компромісу та на час прийняття відповідачем оскаржуваного рішення №5780/10/02-28-22-04 від 26.02.2015 відсутні судові рішення які набрали законної сили, тобто процедура судового оскарження податкових повідомлень-рішень є не закінченою. За таких обставин, податкові зобов'язання на підставі податкових повідомлень-рішень № та № від 24.09.2012 не були узгоджені.

Відповідно до пункту 7 підрозділу 9-2, досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу.

Тобто, у випадку оскарження податкового повідомлення-рішення у судовому порядку, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу" не передбачена можливість відмови податкового органу у застосуванні податкового компромісу.

З урахуванням наведених норм, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо протиправності застосування відповідачем для відмови в погодженні застосування податкового компромісу приписів статті 102 ПК України, адже на момент звернення позивача до Вінницької ОДПІ із відповідною заявою та на момент відмови відповідача у застосуванні процедури податкового компромісу, податкові повідомлення-рішення № та № від 24.09.2012 не були узгодженими внаслідок процедури їх судового оскарження.

Аналізуючи чинне законодавство та обставини справи колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції підставно задовольнив позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасувати рішення Вінницької ОДПІ № 5780/10/02-28-22-04 від 26.02.2015.

Відповідно до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу вимог частини 1 статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевказане колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає, що суд першої інстанції правильно і в достатньому об'ємі встановив обставини справи та ухвалив зазначену постанову з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для скасування або зміни вказаної постанови колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги суттєвими не являються та висновків суду першої інстанції не спростовують. Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 15 червня 2015 року.

Головуючий суддя Боровицький О. А.

Судді Граб Л.С.

Совгира Д. І.