Справа № 2-а-4434/11
Суддя: Бершадська О. В.
Дата ухвалення: 2011-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-4434/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2011 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Бершадської О.В.

при секретарі - Матірна Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м. Кіровограді ради про стягнення недоотриманих сум на щорічну допомогу на оздоровлення , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 03.12.2010 року звернувся до суду з позовом, яким просить визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м. Кіровограді ради , які виразились у виплаті сум компенсації на оздоровлення за 2002-2010 роки у меншому розмірі, ніж передбачено ст. 48 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та стягнути на його користь із відповідача за рахунок Державного бюджету недоотримані кошти компенсації на щорічне оздоровлення за 2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010 роки; клопотав поновити йому строк звернення до суду , так як він ним був пропущений з поважних причин, що підтвердив своїми зверненнями до суду із заявленими вимогами в порядку цивільного судочинства, провадження по яким 22.11.2010 року було закрито . На обґрунтування вимог в суді вказував, що він приймав участь у ліквідації наслідків катастрофи на Чорнобильській АЕС , в результаті чого йому надано статус громадянина, постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії , другої групи інвалідності , у зв»язку з чим користується всіма правами та пільгами , передбаченими діючим законодавством для цієї категорії осіб, а тому відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» йому передбачені щорічні виплати на оздоровлення у розмірі п»яти мінімальних заробітних плат . Проте, відповідачем, всупереч вимогам Конституції України та вказаного закону було виплачено на його користь у відповідні періоди менші суми компенсації на оздоровлення без врахування встановленого та території України розміру мінімальної заробітної плати. Загальна сума невиплачених йому коштів становить 15738,20 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити позивачу у задоволенні його вимог в повному обсязі. Вважає, що кошти позивачу у заявлені ним періоди виплачено згідно діючого законодавства в межах фінансування державного бюджету на зазначені цілі.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

В суді з»ясовано, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, тобто постраждалим внаслідок чорнобильської катастрофи, категорія 1 і інвалідом 2-ї групи захворювання, якого повязане з виконанням обовязків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, як вбачається з даних паспорту, посвідчень, довідок МСЕК, копії яких знаходиться у матеріалах справи (а.с.5-10).

Як вбачається з листа Управління праці і соціального захисту населення Кіровської районної у м. Кіровограді ради від 10.02.2011 року №659 позивачу ОСОБА_1 виплачувалась щорічна грошова допомога на оздоровлення згідно ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2002 рік у вересні 2002 року в сумі 26, 70 грн., за 2003 рік у вересні 2003 року в сумі 26,70 грн., за 2004 рік у вересні 2004 року в сумі 26,70 грн., за 2005 рік у травні 2005 року в сумі 26,70 грн., за 2006 рік у березні 2006 року в сумі 120 грн., за 2007 рік у березні 2007 року в розмірі 120 грн., за 2008 рік у лютому 2008 року в сумі 120 грн., за 2009 рік у липні 2009 року в сумі 120 грн. та за 2010 рік у липні 2010 року в сумі 120 грн.

Відповідно до ч. 1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення даного спору, крім того це право гарантується Конституцією України (ч.2 ст.46 Конституції України). Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Статтею 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ передбачена виплата щорічної допомоги на оздоровлення, а саме інвалідам 2-ї групи п»ять мінімальних заробітних плат.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення позивачеві застосуванню підлягає ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Рішеннями Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року №6-рп/2007 пункт 30 статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» та від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», які припиняли дію статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на вказані роки визнано неконституційними. Оскільки, відповідно до ч.3 ст. 22 Конституції України не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод громадян при прийнятті нових законів або внесенні зміни до чинних законів зокрема і до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Частина друга статті 152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відповідач виплачуючи позивачу, як громадянину, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, щорічну допомогу на оздоровлення, за 2007,2008, 2009, 2010 роки, керувався постановою КМУ від 12 липня 200 року №562 , згідно якої розмір допомоги інвалідам 2-ї групи встановлений в сумі 120грн.

Виходячи із пріоритету Законів України над постановами Кабінету України, при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідач повинен був виходити саме з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом.

Сама правова природа щорічної допомоги на оздоровлення є соціальною допомогою, а тому у відповідності до ст. 99 КАС України адміністративний позов за захистом прав, свобод та інтересів може бути подано до адміністративного суду в межах шестимісячного строку, який обчислюється з дня, коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивачем надано до матеріалів справи рішення судів , згідно яких 22.11.2010 року було закрито провадження по справі за його позовом , який він подавав до суду в порядку цивільного судочинства, а тому суд приходить до висновку про поновлення ОСОБА_1 строку звернення до суду за захистом порушення своїх прав, свобод чи інтересів та враховуючи норми ЦК України застосовує трьохрічний строк для відновлення його порушеного права, а саме 2007-2010 років.

При цьому, суд відмовляє позивачу в отриманні щорічної допомоги на оздоровлення за 2007, 2008 роки, з наступного.

Як зазначалось вище, відповідно до п.30 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дія ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» була зупинена на 2007 рік. Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 зупинення дії цієї статті визнане таким, що не відповідає Конституції України.

У 2008 році згідно підпункту 11 п.28 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік про внесення змін до деяких законодавчих актів України»ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» була викладена в редакції, яка визначала, що вказана допомога на оздоровлення виплачувалася у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 підпункт 11п.28 вищевказаного Закону був визнаний неконституційним.

Тому, виплачуючи позивачу щорічну допомогу на оздоровлення у березні 2007 року 120 грн. та у лютому 2008 року в сумі 120 грн. згідно постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 відповідач діяв правомірно, тобто на момент виплати належних позивачу сум одноразової допомоги на оздоровлення відповідач діяв в межах Законів України Про Державний бюджет України на 2007-2008 роки та „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в редакції від 28.12.2007 року, так як рішення Конституційним Судом України відбулися після виплат визначених Законом сум.

В 2009-2010 роках нормативні акти Кабінету Міністрів України з приводу встановлення розмірів виплат одноразової допомоги на оздоровлення особам, визначеним статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не приймалося.

Таким чином, розмір щорічної грошової допомоги на оздоровлення згідно ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які належать виплатити позивачу за 2009 -2010 роки складає: 2009 р. - (630 грн.х 5)- 120 грн.= 3030 грн. ; 2010 р. (869 грн. х 5) 120 грн. = 4225 грн.

З урахуванням наведеного, вимог ч.2 ст.11 КАС України, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача суд вважає необхідним вийти за межі заявлених позовних вимог та вважає доцільніше зобовязати відповідача провести нарахування та виплату щорічної одноразової допомоги на оздоровлення, а не стягувати її.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Конституцією України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Рішеннями Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року №6-рп/2007 пункт 30 статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» та від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», статтею 53 Закону України «Про державний бюджет України на 2010 рік» , ст.ст. 2, 6, 8-11, 69, 99, 100, 104, 159, 160, 163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м. Кіровограді ради про стягнення недоотриманих сум на щорічну допомогу на оздоровлення задовольнити частково.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м. Кіровограді ради щодо нарахування ОСОБА_1 щорічної одноразової допомоги на оздоровлення згідно ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2009 - 2010 роки неправомірними.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м. Кіровограді ради провести нарахування та сплатити ОСОБА_1 одноразову допомогу на оздоровлення за 2009 рік та 2010 рік, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 1-ої категорії, інваліду 2-ї групи, у розмірі п»яти мінімальних заробітних плат, передбачену ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням виплачених сум цієї допомоги.

У задоволенні решти вимог позивача - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда

ОСОБА_2