Справа № 2а-14017/11
Суддя: Гафяк В. М.
Дата ухвалення: 2011-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2011 року. Суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1, розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука Полтавської області і Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області (надалі Відповідачів №1 та №2) про визнання дій Відповідачів протиправними, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату коштів одноразової компенсації за ядерну шкоду, заподіяну здоров'ю, та щорічної одноразової грошової допомоги на оздоровлення починаючи з 2011 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Відповідачів, в якому просить суд визнати їх дії по виплаті одноразової компенсації за заподіяну здоров'ю ядерну шкоду в розмірі 189,60 грн. та одноразової грошової допомоги на оздоровлення в 2011р. в розмірі 100 грн., які є набагато нижчими від передбачених положеннями ч.1 та ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі Закон №796-12), протиправними, такими, що порушують гарантовані йомуі державою права на соціальний захист в разі ушкодження здоровя при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та зобовязти Відповідачів здійснити перерахунок та виплатити кошти відповідно до положень ст. 48 Закону №796-12.

Свої вимоги мотивує тим, що він є особою 1 категорії, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, перебуває на обліку Управління праці та соціального захисту населення виконкому Автозаводської районної ради м.Кременчука, має довічно 3 групу інваліда війни, що встановлена йому з 10.03.2011 року, і в звязку з цим, відповідно до положень Закону №796-12, має право на одержання одноразової компенсації за заподіяну здоров'ю ядерну шкоду в розмірі 30 мінімальних зарплат та на одержання щорічної одноразової грошової допомоги на оздоровлення починаючи з 2011року в розмірі 4 мінімальних зарплат.

Оскільки розмір нарахованих і виплачених йому коштів одноразової компенсації та грошової допомоги на оздоровлення не відповідав розмірам передбаченим Законом №796-12, а на його звернення до Відповідачів з проханням провести перерахунок, була одержана відповідь про відсутність підстав для цього, він був вимушений звернутися до суду із зазначеним позовом.

27.07.2011 р. відповідачу направлялась ухвала суду про відкриття скороченого провадження, копія позовної заяви з додатками.

До суду заперечення на позов не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено при розгляді справи, Позивач ОСОБА_2 перебуває на обліку Управління праці та соціального захисту населення виконкому Автозаводської районної ради м.Кременчука, має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, 10.03.2011 року йому встановлено безстроково 3 групу інваліда війни по захворюванню, повязанному з ЛА ЧАЕС, що підтверджується копіями посвідчень, наявними в матеріалах справи та не заперечується Відповідачами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Суд, при розгляді справи, враховує те, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС, він наділений державою правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання одноразової компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення у відповідному розмірі. Наділивши зазначеною соціальною гарантією осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, держава таким чином взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень цих осіб.

Положеннями ч.1 та ч. 4 ст. 48 Закону №796-12 учасникам ліквідації аварії на ЧАЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, передбачені виплати одноразової компенсації за втрату здоровя при інвалідності 3 групи, що настала внаслідок захворювання, повязаного з аварією на ЧАЕС, в розмірі 30 мінімальних заробітних плат та щорічної одноразової допомоги на оздоровлення в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. У разі встановлення інвалідності вищої групи інвалідам виплачується різниця в компенсаціях.

В той же час Позивачу, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інваліду 3 групи, відповідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996р. № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", одноразова компенсація за заподіяну здоров'ю ядерну шкоду нарахована Відповідачем №1 та виплачена Відповідачем №2 в розмірі - 189,60 грн., а щорічна одноразова грошова допомога на оздоровлення, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005р. "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» нарахована Відповідачем №1 ів розмірі - 90,00 грн., що підтверджується листом УПСЗН Автозаводської районної ради м.Кременчука від 16.06.11р. № 08-4296.

Таким чином, розмір одноразової компенсації за заподіяну здоров'ю ядерну шкоду та розмір щорічної допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у 2011 році одночасно був врегульований по-різному і різними нормативними актами. За загальних умов, у випадку правової колізії, застосуванню підлягають норми нормативного акту, який є вищим за юридичною силою, тобто в даному випадку норми Закону №796-12 .

Не зважаючи на це, у 2011 році, коли діяли два однопредметні нормативно-правових акти, що по-різному регулюють встановлення розміру одноразової щорічної допомоги громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Відповідачем №1 було необґрунтовано застосовано той акт, що має нижчу юридичну силу Постанови КМ України №562 від 12.07.2005р. та №862 від 26.07.1996р, а Закон України №796-12 , який має вищу юридичну силу, Відповідачем №1 неправомірно не застосовано.

З огляду на це, вимога Позивача про визнання протиправними дій Відповідача-1 та Відповідача-2 щодо нарахування та виплати йому одноразової компенсації за заподіяну здоров'ю ядерну шкоду та щорічної допомоги на оздоровлення в 2011 році у заниженому розмірі є також обґрунтованою. Відповідно, задоволенню підлягають і вимоги про зобов'язання зазначених Відповідачів донарахувати та виплатити Позивачу одноразову компенсацію та допомогу на оздоровлення за 2011 рік у розмірі, передбаченому ст.48 Закону № 796-12.

Обгрунтовуючи визнання незаконними дій Відповідача-2 Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області суд виходить з того, що у відповідності з типовим Положенням про Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, до його компетенції, окрім здійснення фактичних дій по виплаті нарахованих Відповідачем-1 одноразової компенсації та щорічної допомоги, віднесена і перевірка правильності такого нарахування.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд не бере до уваги викладені доводи Відповідачів про те, що встановлення конкретних (зменшених) сум одноразової компенсації і допомоги на оздоровлення Кабінетом Міністрів України є виконанням норм Закону №796-12, оскільки вказані дії Кабінету Міністрів України не сприяють реалізації встановлених Законом прав і гарантій, а змінюють та корегують встановлені Законому №796-12 права та гарантії в бік їх зменшення, чим порушують пердбачені ним норми, оскільки в ст. 71 Закону №796-12 чітко встановлено, що дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до Законому №796-12, які приймаються Верховною Радою України.

Судом не приймаються до уваги посилання Відповідачів на відсутність бюджетних асигнувань з наступних підстав.

Верховний Суд України в своєму листі від липня 2006 року № 1-5X400 акцентує увагу на тому, що реалізація особою права, що пов'язане з отримання бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Крім того, у випадках, коли з набуттям чинності певним законом, його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 18, 71, 93, 94, 104, 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Конституцією України, ст. 15, 16, 257 ЦК України, Законом України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-пр/2007, положеннями інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 17.06.2009р №910/13/13-09, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Відповідачів, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука Полтавської області і Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, щодо нарахування і виплати мені одноразової компенсації за заподіяну здоров'ю ядерну шкоду під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та встановлення і виплати за 2011рік щорічної одноразової грошової допомоги на оздоровлення в розмірах, що не відповідають положенням ч.1 та ч. 4 ст. 48 Закону №796-12 із змінами, внесеними ЗУ «Про внесення змін і доповнень до Закону №796-12» № 242/96 від 06.06.96р.

Зобовязати Відповідача №1, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області здійснити дії по перерахунку ОСОБА_2, у відповідності з вимогами ч.1. і ч. 4 ст. 48 Закону №796-12 із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін і доповнень до Закону №796-12» № 242/96 від 06.06.96р., коштів:

- одноразової компенсації за заподіяну здоровю ядерну шкоду в розмірі 30 (тридцяти) мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом «Про Державний бюджет України» на момент виплати, та з урахуванням коштів, виплачених Позивачеві раніше;

- щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом «Про Державний бюджет України» на момент виплати, та з урахуванням коштів, виплачених Позивачеві раніше.

Зобов'язати відповідача №2, Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, здійснити дії по виплаті ОСОБА_2, у відповідності з вимогами ч.1. і ч. 4 ст. 48 Закону №796-12 із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін і доповнень до Закону №796-12» № 242/96 від 06.06.96р., коштів:

- одноразової компенсації за заподіяну здоровю ядерну шкоду в розмірі 30 (тридцяти) мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом «Про Державний бюджет України» на момент виплати, та з урахуванням коштів, виплачених Позивачу раніше;

- щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом «Про

Державний бюджет України» на момент виплати, та з урахуванням коштів, виплачених Позивачеві раніше.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 256 КАС України постанова підлягає негайному виконанню Відповідачами.

Постанова може бути оскаржена до Харківського Апеляційного Адміністративного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подання апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Харківським Апеляційним Адміністративним судом, якщо постанову не скасовано.

Суддя: