Справа № 2-а-6605/11
Суддя: Бурко Р. В.
Дата ухвалення: 2011-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-6605/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2011 року Кіровський районний суд Кіровоградської області в особі судді - Бурко Р.В.., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді про визнання дій незаконними та зобовязання здійснити перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд із адміністративним позовом, яким просить:

- визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді в перерахунку йому пенсії відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи;

- зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді здійснити, призначити та провести виплати пенсій з відрахуванням сум, які були йому сплачені у відповідності до ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування в період з 28.02.2010 року;

- зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді в подальшому здійснювати, призначити та проводити виплати йому пенсії у відповідності до ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та з урахуванням підвищення мінімальної пенсії.

На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він належить до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується копією посвідчення серії А № 037153 від 14.08.1991 року, та є інвалідом другої групи, що підтверджується копією посвідчення серії Б № 323784 від 18.11.2002 року та довідки до акту огляду МСЕК серії 2-18 БР № 041482 від 01.11.2002 року, має право на основну пенсію та додаткову, на підставі ст. ст. 50, 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Згідно зі ст.54 цього Закону призначений розмір пенсії для інвалідів ІІ групи повинен бути не нижчим 8 мінімальних пенсій за віком. Крім того, відповідно до ст.50 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи особам, віднесеним до 1 категорії, що є інвалідами 2-ї групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Основна та додаткова пенсія виплачується у меншому розмірі і за його зверненням відповідач перерахунок пенсії не провів, а надав письмову відмову від 11.11.2010 року.

Відповідач -Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді надав до суду заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки виплата зазначених позивачем пенсій провадиться за бюджетною програмою Пенсійне забезпечення осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесених до категорії 1 з бюджету Пенсійного Фонду України на відповідний рік за рахунок коштів державного бюджету , що виділяються згідно із законами України на відповідний рік. Управління не отримувало коштів в необхідних розмірах з державного бюджету. Крім того, просив застосувати ст. 99, 100 КАС України щодо строку позовної давності

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Право на належний соціальний захист громадян України закріплено у ст.46 Конституції України. Статтею 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті інших або нових законів, при внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод громадян. Позивач є інвалідом ІІ групи, захворювання якого повязане з Чорнобильською катастрофою, віднесений до 1 категорії осіб, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, одержує пенсію по інвалідності на підставі ст.54 Закону та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, на підставі ст.50 цього Закону.

Стаття 62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», уповноважує Кабінет Міністрів України приймати виключно роз'яснення порядку застосування Закону, а не визначати новий розмір виплат основної та додаткової пенсії даній категорії осіб.

Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, таким чином звуження змісту та обсягу права позивача наданого цим Законом, є безпідставним і не може залежати від бюджетного фінансування. В цій частині посилання суб»єкта оскарження на відсутність коштів як на підставу невиконання своїх зобов'язань судом до уваги не приймається, як і помилкові твердження представника відповідача про необґрунтованість звернення з позовом до заявленого відповідача , так-як обов»язок виплати основної і додаткової пенсії Закон покладає на територіальні управління Пенсійного Фонду України - правовідносини існують тільки між сторонами по справі. Враховуючи те, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, він наділений державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання передбаченого законом відповідного розміру пенсії.

Положення ст. ст. 8, 19 Конституції України передбачають обов»язок дотримання верховенства права і діяти на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. З цих підстав суд, встановивши невідповідність положень нормативно-правового акту Закону України застосував положення Закону України як нормативно-правового акту, що в ієрархії нормативно-правових актів має вищу юридичну силу.

При цьому, не застосовує підзаконний нормативно-правовий акт, який не відповідає Закону України і визнаний неконституційним. Відтак, виходячи з пріоритетності норм Закону України, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру основної та додаткової пенсії позивача, застосуванню підлягають норми статті 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не положення Постанов Кабінету Міністрів України , що регулювали в оскаржуваний період розмір спірних виплат.

Відповідно до частини першої статті 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами першої групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі - 100 відсотків мінімальної пенсії за віком, другої групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, а особам, які є інвалідами третьої групи - у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною 4 статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів першої групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 10 мінімальних пенсій за віком, другої групи - 8 мінімальних пенсій за віком, а для інвалідів третьої групи - не нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Наявність права у позивача на призначення пенсії та додаткової пенсії в розмірах передбачених ст. ст. 50, 54 Закону №796 є визначальною для вирішення даного спору, крім того це право гарантується Конституцією України (частина 2 статті 46 Конституції України).

Статями 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Відповідно ч.3 ст.67 Закону № 796, у разі збільшення визначеного законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, підвищується розмір пенсії визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму і цей перерахунок проводиться з дня встановлення цього мінімуму.

Частина 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" зазначає, що мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму. Оскільки пенсія позивачу має визначатись виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то у разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачу повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком, тому заявлений суб»єкт оскарження неправомірно відмовив позивачу у перерахунку пенсій у разі встановлення для осіб, які втратили працездатність, розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом.

Суд відмовляє позивачу в частині здійснювати, призначати та проводити виплати пенсії у подальшому відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, та з урахуванням підвищення мінімальної пенсії, оскільки право позивача в майбутньому не є порушеним. Право позивача підлягає поновленню щодо нарахування та виплати основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю за період з 28.02.2010 року по день винесення постанови суду, тобто по 25.03.2011 року, а недоотримані позивачем суми підлягають перерахунку та виплаті, в тому числі і визнання дій за цей період протиправними.

У відповідності до ст. 99, 100 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови в задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Тому, щодо заперечень відповідача про застосування ст.ст. 99, 100 КАС України, то суд приймає до уваги положення ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно яких суми пенсії не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком та положення ч.1 ст.76 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» від 8 лютого 1995 року № 39/95-ВР, де вказано, що право на подання позову про відшкодування ядерної шкоди, заподіяної життю і здоровю особи, не обмежується строком давності, а відтак позивач не пропустив зазначений строк, на який вказував у своїх запереченнях відповідач

Судові витрати віднести за рахунок Держави.

Керуючись ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 50,54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.76 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку», ст.ст. 99, 100, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 183-2 КАС України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 пенсії в розмірі, меншому ніж передбачено статтею 50, частиною 4 статті 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи .

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі , визначеному ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, тобто основну пенсію в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, починаючи з 28.02.2010 року по день винесення постанови суду, тобто по 25.03.2011 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з урахуванням раніше проведених виплат.

В решті позовних вимог відмовити

Судові витрати віднести за рахунок Держави.

Постанова підлягає негайному виконанню у розмірі суми місячного платежу.

Постанову може бути оскаржено до апеляційного адміністративного суду через Кіровський районний суд м. Кіровограда протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда

ОСОБА_2