Справа № 2а/0370/211/12
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року м. Київ К/800/17421/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Державної фінансової інспекції у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 01 березня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2014 року у справі № 2а/0370/211/12 за позовом Державної фінансової інспекції у Волинській області до Приватного підприємства «Дисконт плюс», третя особа - Управління капітального будівництва Луцької міської ради про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2012 року Державна фінансова інспекція у Волинській області звернулась з позовом до Приватного підприємства «Дисконт плюс», третя особа - Управління капітального будівництва Луцької міської ради, в якій з урахуванням уточнень позовних вимог, просила стягнути з відповідача до бюджету міста Луцька кошти, зайво отримані через завищення вартості виконаних робіт в сумі 78 603,26 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що Управлінням капітального будівництва Луцької міської ради в грудні 2010 року прийнято роботи по об'єкту «Реконструкція з розширенням ділянки полігону складування твердих побутових відходів (ТПВ) в с. Брище Луцького району Волинської області» з використанням будівельних матеріалів по цінах, які перевищували ціни, передбачені договірною ціною та акцептованою тендерною пропозицією ПП «Дисконт плюс», що призвело завищення вартості виконаних робіт на суму 78 603,26 грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 01 березня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій, Державна фінансова інспекція у Волинській області звернулась з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 01 березня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2014 року, та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконання пункту 1.3.1.1. Плану контрольно-ревізійної роботи КРУ в Волинській області на II квартал 2011 року та на підставі направлення від 10.05.2011 року № 384, посадовою особою КРУ в Волинській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Управління капітального будівництва Луцької міської ради за період з 01.04.2010 року по 30.04.2011 року, про що складено акт № 060-28/016 від 11.07.2011 р., яким зафіксовано ряд порушень законодавства, зокрема завищення вартості виконаних робіт.

В порушення статті 180 Господарського кодексу України, п.84 Положення про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2008 №921 (чинного на момент укладання договору) та пункту 3.3.9 ДБН Д.1.1-1-2000, Управлінням капітального будівництва Луцької міської ради прийнято в грудні 2010 року роботи по об'єкту «Реконструкція з розширенням ділянки полігону складування твердих побутових відходів (ТПВ) в с. Брище Луцького району Волинської області» з використанням будівельних матеріалів по цінах, які перевищували ціни, передбачені договірною ціною та акцептованою тендерною пропозицією ПП «Дисконт Плюс», що призвело до завищення вартості виконаних робіт на суму 78603,26 гривень.

Зокрема, перевіркою відповідності цін на будівельні матеріали, встановлено опроцентування плівки поліетиленової ізоляційної (геомембрана Карбофол) по ціні 44,29 грн., яка перевищує ціну тендерної пропозиції на 4,78 грн., всього на суму 61437,58 грн., та роз'єднувача із заземлюючими ножами РЛК 2-10.1 У/400УХЛ1 по ціні 17189,00 грн., яка перевищує ціну тендерної пропозиції (договірної ціни) на 17165,68 гривень.

Також встановлено зайве опроцентування в актах виконаних робіт ф.№ КБ-2в за грудень 2010 року: 8,21 м антикорозійного покриття, 0,0056 т зварних фасонних частин, 2 шт. відводів, 1 шт. клапанів зворотних, 7,5 м рукава гумовотканого з текстильного каркасу, 3 шт. гірлянди натяжної, чим порушено вимоги п. 3.3.9 ДБН Д.1.1-1-2000 (зі змінами та доповненнями), що призвело до завищення обсягів і вартості виконаних будівельних робіт на загальну суму 3186,00 гривень.

Внаслідок оплати Управлінням завищеної вартості виконаних робіт бюджету міста завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 81789,26 гривень.

11.08.2011 року Контрольно-ревізійним управлінням в Волинській області начальнику Управління капітального будівництва Луцької міської ради пред'явлено вимоги № 03-060-14-14/4977, пунктом 8 яких вказано на необхідність відображення в обліку дебіторської заборгованості, яка фактично утворилась в результаті завищення вартості виконаних робіт, на суму 89827,03 грн. по розрахунках з ПП «Дисконт Плюс» та провести претензійно-позовну роботу щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів або виконання відповідного обсягу робіт на вказану суму.

При цьому, враховуючи те, що ПП «Дисконт Плюс» виконано робіт згідно акта ф. №КБ-2в від 09.09.2011 №10 на суму 8037,77 грн. по реконструкції з розширенням ділянки полігону складування твердих побутових відходів в с. Брище Луцького району, КРУ звернулось із позовом про стягнення з відповідача коштів у сумі 81789,26 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що позивачем як суб'єктом владних повноважень не доведено факту вчинення порушень ПП «Дисконт плюс» в частині завищення вартості виконаних робіт на суму 78 603,26 грн.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Державний фінансовий контроль реалізується державною контрольно-ревізійною службою через проведення державного фінансового аудита, перевірки державних закупівель та інспектування.

Інспектування здійснюється у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Порядок проведення державною контрольно-ревізійною службою державного фінансового аудиту та інспектування встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 7 та 10 статті 10 цього Закону, Головному контрольно-ревізійному управлінню України, контрольно-ревізійним управлінням в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійним підрозділам (відділам, групам) у районах, містах і районах у містах надається право перевіряти у підконтрольних установах грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (грошових сум, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо); пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

У даному випадку спірним питанням є порушення відповідачем ст.180 Господарського кодексу України, п.84 Положення про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2008 №921 (чинного на момент укладання договору) та пункту 3.3.9 ДБН Д.1.1-1-2000 щодо завищення ПП «Дисконт плюс» вартості виконаних робіт на суму 78 603,26 грн. по об'єкту «Реконструкція з розширенням ділянки полігону складування твердих побутових відходів (ТПВ) в с. Брище Луцького району Волинської області».

Як вірно встановлено судами та підтверджено матеріалами справи, 05 серпня 2010 року між Управлінням капітального будівництва Луцької міської ради (Замовник) та Приватним підприємством «Дисконт-Плюс» (Підрядник) було укладено Договір №3 будівельного підряду.

Відповідно до п.2 даного Договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором, Підрядник зобов'язується на свій ризик по завданню Замовника і за його рахунок виконати роботи по «Реконструкції із розширенням ділянки складування полігону твердих побутових відходів (ТПВ) в с. Брище Луцького району Волинської області», а Замовник зобов'язується надати Підряднику затверджену проектну документацію, прийняти виконані Підрядником роботи і оплатити їх відповідно до умов даного договору.

Відповідно до п.3.1 Договору, договірна ціна робіт становить 2 898 157,20 грн. і є твердою.

Додатковою угодою № 3 від 29.12.2010 року пункт 3.1 вказаного Договору було змінено та визначено договірну ціну в сумі 2 870 798,40 грн., тобто ціну договору було зменшено на 27 358,80 грн.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг за державні кошти визначені Законом України «Про здійснення державних закупівель».

Частиною 1 статті 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель» (в редакцій, чинній на момент укладення договору) визначено, що договір про закупівлю укладається в письмовій формі відповідно до положень Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Положеннями частини 1 статті 41 Закону України «Про здійснення державних закупівель» (в редакцій, чинній на момент укладення договору) встановлено, що істотними умовами договору про закупівлю є предмет договору (найменування, номенклатура, асортимент); кількість товарів, робіт і послуг та вимоги щодо їх якості; порядок здійснення оплати; ціна договору; термін та місце поставки товарів, надання послуг, виконання робіт; строк дії договору; права та обов'язки сторін; зазначення умови щодо можливості зменшення обсягів закупівлі залежно від реального фінансування видатків; відповідальність сторін.

Відповідно до частини 5 статті 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель» (в редакцій, чинній на момент укладення договору) умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту пропозиції конкурсних торгів або цінової пропозиції (у тому числі ціни за одиницю продукції) переможця процедури закупівлі та не повинні змінюватися після підписання договору про закупівлю до повного виконання зобов'язань сторонами, крім випадків зменшення обсягів закупівлі залежно від реального фінансування видатків та узгодженого зменшення сторонами договору ціни договору про закупівлю.

За змістом частини 1 статті 875 Цивільного кодексу України (в редакції. чинній на момент укладення договору) за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Відповідно до статті 844 Цивільного кодексу України (в редакції. чинній на момент укладення договору) ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін.

Зазначена норма Цивільного кодексу України кореспондується із ст.321 Господарського кодексу України (в редакції. чинній на момент укладення договору), відповідно до якої у договорі підряду на капітальне будівництво сторони визначають вартість робіт (ціну договору) або спосіб її визначення. Вартість робіт за договором підряду (компенсація витрат підрядника та належна йому винагорода) може визначатися складанням приблизного або твердого кошторису. Кошторис вважається твердим, якщо договором не передбачено інше. Зміни до твердого кошторису можуть бути внесені лише за погодженням сторін.

Як вбачається з акту перевірки, сума завданих збитків 78 603,26 грн. склалась в результаті того, що в акті ф.№КБ-2в за грудень 2010 року опроцентовано плівку поліетиленову ізоляційну (геомембрану Карбофол) по ціні 44,29 грн., яка перевищує ціну тендерної пропозиції на 4,78 грн., що призвело до завищення вартості виконаних робіт на загальну суму з ПДВ 58004,44 грн., та роз'єднувач із заземлюючими ножами РЛК 2-10.1 У/400УХЛ1 по ціні 17189,00 грн., яка перевищує ціну тендерної пропозиції (договірної ціни) на 17165,68 гривень, що призвело до завищення вартості виконаних робіт на 20598,82 грн.

Водночас, судами встановлено, що часткове збільшення вартості будівельних матеріалів було обумовлено затримкою фінансування зі сторони УКБ у зв'язку із зменшенням виділення коштів міському бюджету м. Луцька відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 896 від 27.09.2010 року «Про внесення змін до Порядку використання у 2010 році коштів Стабілізаційного фонду для реалізації інвестиційних проектів соціально-економічного розвитку регіонів, у тому числі погашення кредиторської заборгованості, зареєстрованої органами Державного казначейства як фінансові зобов'язання станом на 1 січня 2010 року», якою було зменшено обсяг субвенцій з Державного бюджету міському бюджету м. Луцька на суму 1966000,00 грн., що позбавило можливості відповідача не мав змоги закупити необхідний об'єм зазначеної плівки за визначеними цінами.

Зазначене збільшення проектно-кошторисної вартості окремих будівельних матеріалів та обладнання було погоджено відповідачем із замовником, що підтверджується листом Управління капітального будівництва Луцької міської ради від 26.11.2010 року №280/12-4.

Також, спростовано висновок позивача про завищення ПП «Дисконт плюс» ціни на закупку роз'єднувача із заземлюючими ножами РЛК 2-10.1 У/400УХЛ1 листом проектної організації «Луцьккомундорпроект» від 08.08.2011 року, в якому зазначено, що збільшення вартості обладнання було обумовлено очевидною помилкою при складанні проектно-кошторисної документації, так як реальна ринкова вартість цього обладнання на момент закупівлі складала саме 17189,00 грн.

При цьому, належне виконання робіт по реконструкції з розширенням ділянки полігону складування твердих побутових відходів в с. Брище Луцького району Волинської області підтверджено актами приймання виконаних будівельних робіт та сертифікатом відповідності закінченого будівництвом об'єкту №ВЛ000863 від 30.12.2010 року.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів про недоведеність Державною фінансовою інспекцією у Волинській області факту вчинення ПП «Дисконт плюс» порушень чинного законодавства, що полягає у завищенні вартості виконаних робіт на суму 78 603,26 грн.

Крім того, посилання скаржника на те, що спірні відносини повинні регулюватись Положенням про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно до Прикінцевих Положень Закону України «Про здійснення державних закупівель», який набрав чинності з 30.06.2010 року, цей Закон набирає чинності з дня його опублікування та вводиться в дію через 30 днів з дня його опублікування. При цьому, Положення про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2008 №921, втратило чинність з 05.08.2010 року.

З огляду на те, що у ПП «Дисконт плюс» виникли зобов'язання перед Управлінням капітального будівництва Луцької міської ради з моменту укладення договору будівельного підряду, а не з моменту засідання тендерного комітету 16.06.2010 року, колегія суддів погоджується з висновками судів, що у даному випадку спірні відносини регулюються Законом України «Про здійснення державних закупівель».

Таким чином, колегія суддів погоджується з позицією судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для стягнення з відповідача коштів у сумі 78 603,26 грн.

За таких обставин, судова колегія вважає, що судом першої та апеляційної інстанцій повно і правильно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовані до них норми матеріального права. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції у Волинській області відхилити, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 01 березня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: