Справа № 803/389/14
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року Справа № 876/3665/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Качмара В.Я., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання - Щерби С.Б.,

представника позивача- Навроцького В.Б.,

представника відповідача- Мельника С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Універмаг "Луцьк" на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13 березня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Універмаг "Луцьк" до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області (правонаступник - Луцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в :

28 лютого 2014 року позивач - ПАТ «Універмаг «Луцьк» звернувся в суд з позовом до відповідача - Луцької ОДПІ, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 31 грудня 2013 року, яким позивачу збільшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 2184418 грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 13 березня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що прийняття рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування або прийняття рішення про зарахування належної йому повної суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів є правом платника податків, а не обов'язком. При цьому, платник податків законодавчо не обмежений строком використання такого права. Крім того, апелянт звертає увагу на те, що ПАТ «Універмаг «Луцьк» не відмовлялося від бюджетного відшкодування, а декларувало суму 2184418 грн. як залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду. Враховуючи вищенаведене, у податкового органу були відсутні передбачені законом підстави для висновку про заниження ПАТ «Універмаг «Луцьк» суми бюджетного відшкодування та висновку про добровільну відмову товариством від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування, Таким чином, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте неправомірно. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача (апелянта) - Навроцький В.Б. у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необгрунтованими. Просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Представник відповідача - Мельник С.І. у судовому засіданні не погодився з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 12 по 18 грудня 2013 року Луцька ОДПІ провела документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ «Універмаг «Луцьк» з питань достовірності показників задекларованих у податкових деклараціях з податку на додану вартість за жовтень 2013 року, якою встановлено порушення абз. «а» п. 200.4 ст.200 ПК України, в результаті чого ПАТ «Універмаг «Луцьк» занижено суму бюджетного відшкодування жовтня 2013 року на загальну суму 2184418 грн.

За результатами перевірки складений Акт № 1828/22.2/01557325 від 19 грудня 2013 року.

31 грудня 2013 року Луцька ОДПІ винесла податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 2184418 грн.

Позивач скористався правом досудового врегулювання даного податкового спору та оскаржив вказане податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку.

Рішенням Головного управління Міндоходів у Волинській області №561/10/10.4-06 від 03 лютого 2014 року скаргу ПАТ «Універмаг «Луцьк» залишено без задоволення, а податкове-повідомлення рішення від 31 грудня 2013 року № - без змін.

Фактичні обставини взаємовідносин позивача з контрагентами та сума встановленого податковим органом заниження бюджетного відшкодування в розмірі 2184418 грн. в судовому порядку не оскаржуються.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «Універмаг «Луцьк», не відобразивши відповідну суму ПДВ в рядку 23 податкової декларації, фактично зарахував у повному обсязі зазначену суму в зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних звітних (податкових) періодів. Оскільки позивач занизив суму бюджетного відшкодування з ПДВ на 2184418 грн. та не включив вказану суму до бюджетного відшкодування до початку проведення перевірки податковим органом, то в подальшому дана сума не може бути заявленою платником ПДВ до бюджетного відшкодування, але обліковується в картці особового рахунку платника до повного її використання у рахунок зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів. Таким чином, не надавши відповідачеві розрахунок бюджетного відшкодування за вказаний період, позивач втратив право на отримання бюджетного відшкодування за результатами даних операцій в загальній сумі 2184418 грн.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними, виходячи з наступного.

П.14.1.18 ст.14 ПК України передбачає, що бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Відповідно до п.200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п.200.4 ст.200 ПК України якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з п.200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

П.200.6 ст.200 ПК України передбачає, що платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених п.200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. У разі прийняття такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних звітних (податкових) періодів.

Таким чином, у разі прийняття платником податків рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, зазначена сума не підлягає врахуванню при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних звітних (податкових) періодів.

Згідно з п.п.4.6.4 п.4.6 п.4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1492 від 25.11.2011 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.12.2011 року за №1490/20228 якщо в наступному звітному податковому періоді різниця між сумою податкових зобов'язань і сумою податкового кредиту з урахуванням залишку такого від'ємного значення минулого звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, має від'ємне значення (рядок 22 декларації), подається (Д2) (додаток 2).

Відповідно до п.п.4.6.5 п.4.6 п.4 розділу V вказаного Порядку платники, які відповідно до ст.200 розділу V Кодексу мають право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість та заповнили рядок 22 декларації, здійснюють розрахунок бюджетного відшкодування та подають (Д3) (додаток 3). Значення рядка 3 (Д3) (додаток 3) переноситься до рядка 23 декларації за поточний звітний (податковий) період. Залежно від обраного платником напряму повернення суми бюджетного відшкодування (на рахунок цього платника у банку або у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних податкових періодів) така сума вказується або в рядку 23.1, або у рядку 23.2, або частково розподіляється у рядках 23.1 та 23.2 декларації.

Тобто, платник податків має право включити суму від'ємного значення з податку на додану вартість, яка підлягає бюджетному відшкодуванню до складу відповідного бюджетного відшкодування та/або до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду. При цьому залишок суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду відображається в Додатку №2 до відповідної декларації.

Як вбачається з податкової декларації з ПДВ за жовтень 2013 року, додатків до даної декларацій з врахуванням уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ поданого в грудні 2013 року за жовтень 2013 року та додатків до нього (а.с. 54-76, том I) позивач в графі 23 «сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню (рядок 3 Д3) (рядок 23.1 + рядок 23.2)» проставив « - ».

Таким чином, позивач, не відобразивши зазначену суму ПДВ в рядку 23 податкової декларації, фактично зарахував зазначену суму в повному обсязі в зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів, а отже, вона не підлягала врахуванню при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних звітних (податкових) періодів.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що, не надавши відповідачеві розрахунок бюджетного відшкодування за вказаний період, позивач втратив право на отримання бюджетного відшкодування за результатами даних операцій в загальній сумі 2184418 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про правомірність винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а тому позовні вимоги є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі Lithgow and Others v. The United Kingdom, від 08 липня 1986, Series A №. 102, пункти. 50-51, § § 121-22) зазначив, що коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань (п. 38).

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Універмаг "Луцьк" залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13 березня 2014 року у справі № 803/389/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді В.Я. Качмар

М.П. Кушнерик

Повний текст ухвали виготовлено 15 червня 2015 року.