Справа № 583/718/15-а
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 р.Справа № 583/718/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Сіренко О.І. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м.Охтирці та Охтирському районі Сумської області на постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07.05.2015р. по справі № 583/718/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м.Охтирці та Охтирському районі Сумської області

про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 7 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Охтирці та Охтирському районі Сумської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Управління пенсійного фонду України в м. Охтирці та Охтирському районі Сумської області від 02.08.2012 року за № 2 про відмову ОСОБА_1 у призначенні державної пенсії за віком на пільгових умовах у зв'язку з втратою годувальника відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язано Управління пенсійного фонду України в м. Охтирці та Охтирському районі Сумської області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 державну пенсію на пільгових умовах, як члену сім`ї померлого годувальника після смерті ОСОБА_2 відповідно до вимог ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50 процентів пенсії по інвалідності в порядку ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 12.06.2012 року

Допущено негайне виконання постанови суду в межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати вказану постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою повністю відмовити в задоволенні позовних вимог. Скаржник зазначає, що приймаючи зазначену постанову суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з'ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, не вірно застосував до спірних правовідносин положення ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Постанови Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 09.03.1988 року № 122, Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1, ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України та ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо повноти та об'єктивності розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів апеляційної скарги відповідно до вимог ст.195 КАС України та керуючись ч.1 ст.41 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уклали шлюб, зареєстрований 06.11.1970 року Чернеччанською сільською радою Охтирського району Сумської області за актовим записом № 26 /а.с.10/.

Посвідченням серії НОМЕР_2 від 16.02.2007 року підтверджується, що ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1 /а.с. 11/.

Рішенням МСЕК від 11.10.2006 року за № 20 чоловіку позивачки встановлено 2 групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з участю в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський АЕЄ. /а.с. 110/

ОСОБА_2 помер 09.10.2011 року /а.с. 12/.

Відповідно до експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії від 27.12.2011 року за № 12, захворювання, яке призвело до смерті ОСОБА_2, пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. /а.с.13/

В довідці від 13.08.1990 року № 83, виданій заступником генерального директора Виробничого об'єднання «Укнафта», ОСОБА_2 дійсно з 15.05.1986 р. по 26.05.1986 р. приймав участь в роботах по ліквідації аварії на Чорнобильські АЄС, знаходячись в зоні відкритого випромінювання і сумарна доза випромінювання, отриманого ним складає 26 р/ч. /а.с. 63/.

Згідно довідки від 20.03.2012 року № 6.799, виданої начальником Полтавського тампонажного управління ПАТ «Укрнафта» за формою № 122, зазначено, що ОСОБА_2 був безпосередньо зайнятий на роботах, що передбачені постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 29.12.1987 року № 14970378 та постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 05.06.1986 року № 665 195, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах відповідно до списку № 1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1986 року № 1173, з 15.05.1986 року по 26.06.1986 року.

Відповідно до маршрутного листа учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС від 20.03.2012 року, виданого начальником Полтавського тампонажного управління ПАТ «Укрнафта», ОСОБА_2 з 15.05.1986 року по 26.05.1986 року включно на підставі наказу № 29-к/Ч від 15.05.1986 року перебував у 30-ти кілометровій зоні на Чорнобильській атомній електростанції, де брав участь а ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС по будівництву біологічної стінки захисту 4го реактора.

Згідно довідки від 20.03.2012 року № 10-192 ОСОБА_2 дійсно працював Полтавській тампонажній конторі об'єднання «Укрнафта», яка підставі наказу від 13.07.1987 року № 106 була перейменована в Полтавське тампонажне управління об'єднання «Укрнафта», а з 23.07.1994 року, відповідно до наказу від 23.03.1994 року, змінило назву на Полтавське тампонажне управління ВАТ «Укрнафта». 23.03.2011 року, на підставі протоколу загальних зборів акціонерів ВАТ Укранафта від 22.03.2011 року № 21, підприємство було перейменоване в Полтавське тампонажне управління ПАТ «Укрнафта».

Позивачу надано статус дружини померлого громадянина із числа ліквідаторів категорії І, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_1 від 16.02.2012 року /а.с. 9/.

12.06.2012 року позивачка зверталася до управління Пенсійного фонду України в м. Охтирці та Охтирському районі Сумської області із заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.

Рішенням управління Пенсійного фонду України в м. Охтирці та Охтирського району від 02.08.2012 року за № 2 позивачу відмовлено в призначенні пенсії по втраті годувальника відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в зв'язку з тим, що у наданих позивачкою документах для призначення пенсії відсутні документи, які підтверджують номер зони небезпеки чи населений пункт, у якому виконувались роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, так як довідка форми 122 видана Полтавським тампонажним управлінням, а не підприємством, в складі якого чоловік при житті безпосередньо виконував роботи по ліквідації наслідків аварії. /а.с. 206/.

З матеріалів справи вбачається, що дійсно позивачка неодноразово зверталась до відповідача з питання призначення їй пенсії по втраті годувальника в порядку ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи».

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на призначення пенсії по втраті годувальника в порядку ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», а відповідач протиправно не призначив їй пенсію, не повідомив про прийняття відповідного рішення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. Пенсія в разі втрати годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, у розмірі на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 процентів пенсії по інвалідності померлого годувальника.

Коло непрацездатних членів сім'ї померлого годувальника визначено у ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", зокрема, непрацездатними членами сім'ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", визначено два види пенсій - це пенсія по інвалідності та пенсія у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Колегія суддів відхиляє доводи відповідача про невідповідність довідки форми 122 про заробітну плату за роботу в зоні відчуження діючому законодавству та неможливість її використання для перерахунку пенсії позивача, враховуючи наступне.

Постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 09.03.1988 року № 122 затверджена форма стандартної довідки ф. 122 про роботу, яка дає право на державну пенсію на пільгових умовах та на пенсію по старості в підвищеному максимальному розмірі відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5.06.1986р. №665-195 і постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29.12.1987р. №1497-378 (п.1 Постанови).

Пунктом 2 даної Постанови установлено, що довідка, передбачена пунктом 1 цієї постанови, видається підприємством (організацією), у складі якого працівник безпосередньо був зайнятий на роботах, що дають право на пільги відповідно до пункту 8 (п.п. «а» і «б») постанови ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986р. №665-195 та п.4 постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29.12.1987р. №1497-378.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, позивачка має право на призначення пенсії по ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», нею зібрано максимально повний пакет документів, крім, довідки про заробітну плату за період роботи в зоні відчуження, яка мається в матеріалах пенсійної справи на ім'я її померлого чоловіка ОСОБА_2, на підставі якої призначена була пенсія останньому і вона не спростована відповідачем в установленому законом порядку.

Відповідно до п. п. 5, 37, 39, 44, 45 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, відстрочку часу її призначення, перерахунок та відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, при наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати приймання заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати в трьохмісячний термін з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Заява про призначення пенсії з усіма поданими документами та рішенням про призначення пенсії зберігаються в окремій пенсійній справі на кожного пенсіонера.

Пенсійні справи зберігаються в органах, що призначають пенсії, за місцем проживання (реєстрації) або за фактичним місцем проживання (реєстрації) пенсіонерів.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що бездіяльність Управління пенсійного фонду України в м. Охтирці та Охтирському районі щодо не доведення у визначеному законом порядку рішення про відмову у призначенні пенсії та не призначення пенсії позивачці по втраті годувальника після смерті чоловіка є протиправною.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у відповідача законодавчо оформленого обов'язку повідомляти позивачку про прийняте рішення рекомендованим листом, колегія суддів відхиляє, оскільки кожна сторона має довести ті обставини , на які вона посилається та надати суду відповідні докази, що не булу зроблено відповідачем - суб'єктом владних повноважень..

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що причина пропуску позивачкою визначеного ст. 99 КАС України строку звернення до суду є поважною і цей строк підлягає поновленню, оскільки він пропущений внаслідок не повідомлення управлінням Пенсійного фонду України в м. Охтирці та Охтирського району про прийняте рішення від 02.08.2012 року за № 2 про відмову позивачці в призначенні пенсії по втраті годувальника.

Отже, доводи апеляційної скарги відповідача про порушення судом першої інстанції під час розгляду справи вимог ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Постанови Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 09.03.1988 року № 122, Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1та норм ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо повноти та об'єктивності розгляду справи висновків суду не спростовують, оскільки при розгляді справи суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 159 КАС України повно і всебічно, в межах заявлених вимог, з'ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку наявним у справі доказам, правильно вирішив питання щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, та вирішив справу на підставі норм матеріального права, які регулюють ці правовідносини.

З огляду на вищевикладене, постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального права, у відповідності до вимог норм матеріального права, тому колегія суддів вважає, що підстав для її скасування немає.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Охтирці та Охтирському районі Сумської області залишити без задоволення.

Постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07.05.2015р. по справі № 583/718/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Спаскін О.А.
Судді(підпис) (підпис) Сіренко О.І. Любчич Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 15.06.2015 р.