Справа № К/9991/67839/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" червня 2015 р. м. Київ К/9991/67839/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Бутенка В.І.,

Кобилянського М.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України в місті Кіровську Луганської області на постанову Кіровського міського суду Луганської області від 11 квітня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в місті Кіровську Луганської області про перерахунок пенсії,

в с т а н о в и л а :

У березні 2011 року позивач звернулася в суд з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначала, що з 2001 року їй призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, розмір якої з 01 січня 2010 року був зменшений. У лютому 2011 року звернулася до управління Пенсійного фонду України в місті Кіровську Луганської області із заявою щодо надання пояснень про підстави зменшення розміру пенсії та просила привести розмір пенсії у відповідність до вимог статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», на що отримала відмову.

Просила визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в місті Кіровську Луганської області щодо зменшення розміру пенсії з 01 січня 2010 року та зобов'язати нарахувати і виплатити підвищення до пенсії відповідно до статей 1, 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 01 січня 2010 року.

Також просила поновити строк звернення до суду.

Постановою Кіровського міського суду Луганської області від 11 квітня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2011 року, позов задоволено: поновлено строк звернення до суду; визнано протиправними дії по зменшенню розміру пенсії з 01 січня 2010 року та протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати підвищення пенсії відповідно до статей 1, 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»; зобов'язано нарахувати та виплатити підвищення пенсії відповідно до статей 1, 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», з 01 січня 2010 року.

У касаційній скарзі посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, відповідач просив скасувати судові рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в місті Кіровську Луганської області та їй призначено пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до записів трудової книжки та листа управління Пенсійного фонду України в місті Кіровську Луганської області від 21 лютого 2011 року з 11 липня 1979 року по 15 липня 1988 року позивач працювала підземним хронометражистом на нормативно-дослідній станції виробничого об'єднання «Стахановвугілля» (по виходах 8 років 8 місяців за Списком №1); нормувальником підземним з 19 липня 1988 року по 10 листопада 1989 року (по виходах 10 місяців за Списком №1), з 06 грудня 1989 року по 06 лютого 1991 року (по виходах 9 місяців по Списку №1) - на шахті «Пролетарська» та з 11 лютого 1991 року по 03 березня 1997 року (по виходах 3 роки 7 місяців по Списку №1) - на шахті «Луганська».

Пільговий стаж роботи позивача становить 13 років 10 місяців.

У зв'язку зі зменшенням розміру пенсії, 11 лютого 2011 року ОСОБА_4 звернулась із заявою про приведення розміру пенсії у відповідність до попереднього розрахунку, проте листом від 21 лютого 2011 року їй було відмовлено з тих підстав, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року робота на посадах передбачених пунктом 1.1 «г» в тому числі «хронометражисти на підземних робота (підземні) розділу I «Працівники, зайняті на підземних роботах 50 і більше відсотків робочого часу на рік» відноситься тільки до Списку №1 і дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» на них не поширюється, тому з 01 січня 2010 року розмір пенсії приведено у відповідність до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Вирішуючи спір та задовольняючи позов суди попередніх інстанцій виходили з того, що оскільки позивач має пільговий стаж роботи за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, то вона має право на підвищення пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» його дія поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві та уранові руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та членів їх сімей.

Згідно зі статтею 8 цього Закону мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 % середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до пункту «а» підрозділу 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, геологорозвідці, на дренажних шахтах на будівництві шахт, рудників, копалень» розділу 1 «Гірничі роботи» Списку № 1 передбачена зайнятість повний робочий день на підземних роботах.

Пунктом «г» підрозділу 1 розділу 1 Списку № 1 передбачено, що посада хронометражиста на підземних роботах передбачає зайнятість на підземних роботах 50 і більше відсотків робочого часу на рік (в обліковому періоді).

Таким чином до кола працівників, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та встановлені цим Законом додаткові гарантії у виплаті та підвищенні пенсії, належать працівники, зазначені у Списку № 1 та які були зайняті на підземних роботах саме повний робочий день.

Оскільки посада хронометражиста на підземних роботах відноситься до пункту «г» підрозділу 1 розділу 1 списку № 1, яким передбачено зайнятість на підземних роботах 50 і більше відсотків робочого часу на рік (в обліковому періоді), то позивач права на отримання пенсії у розмірі, передбаченому статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» не має.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 28 січня 2014 року по справі №21-455а13 та у постанові від 24 червня 2014 року по справі №21-236а14.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку, що зайнятість позивача повний робочий день під землею на посаді хронометражиста, яка відноситься до Списку №1, є підставою для підвищення пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або проведення додаткової перевірки доказів, обставини справи судами встановлені повно й правильно, але допущена помилка в застосуванні норм матеріального права, суд касаційної інстанції, згідно зі статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України, скасовує судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалює нове рішення.

Керуючись статтями 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Кіровську Луганської області задовольнити.

Постанову Кіровського міського суду Луганської області від 11 квітня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2011 року скасувати та ухвали нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ В.І. Бутенко /підпис/ М.Г. Кобилянський /підпис/