Справа № 821/1803/15-а
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2015-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2015 р. м. ХерсонСправа № 821/1803/15-а

Суддя Херсонського окружного адміністративного суду Пекний А.С., перевіривши виконання вимог статей 104, 105, 106 КАС України за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Зборів суддів Дніпровського районного суду міста Херсона про скасування рішення зборів Дніпровського районного суду міста Херсона № 13 від 23.02.2015 р.,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду із позовом до Зборів суддів Дніпровського районного суду м. Херсона (далі - відповідач, Збори суддів), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 23.02.2015р. №13 в частині відмови у задоволенні подання судді Ратушної В.О. про здійснення авторозподілу та залишення справи про адміністративне правопорушення №666/187/15-п в її провадженні.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.02.2015р. під час її тимчасової непрацездатності всупереч вимогам п.3.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010р. №30, позивачу була розподілена (позивача визначено головуючим суддею) справа про адміністративне правопорушення №666/187/15-п. Тому позивач 23.02.2015р. звернулась із поданням до керівника апарату Дніпровського районного суду м. Херсона щодо здійснення повторного автоматичного розподілу згаданої справи, так як згідно із п.3.1.13 вказаного вище Положення повторний автоматичний розподіл справи здійснюється за письмовим розпорядженням керівника апарату суду. Замість винесення керівником апарату суду відповідного розпорядження, Зборами суддів Дніпровського районного суду м. Херсона прийнято 23.02.2015р. рішення №13, яким розглянуто порушене позивачем питання та в оскарженій частині вирішено відмовити у задоволенні подання судді Ратушної В.О. про здійснення авторозподілу та залишити справу про адміністративне правопорушення №666/187/15-п в її провадженні.

Позивач вважає це рішення протиправним, посилаючись на те, що воно прийнято поза межами компетенції Зборів суддів та з порушенням вимог нормативно-правових актів і порушує службові права позивача як судді. Як вказує позивач, це є втручанням у функціонування автоматичної системи діловодства суду та втручанням у процесуальну діяльність судді. Крім того, позивач посилається на неправомочність самих Зборів, оскільки 23.02.2015р. фактично був відсутній кворум.

Згідно зі ст. 107 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства і чи підсудна позовна заява даному адміністративному суду.

Суд, дослідивши адміністративний позов та додані до нього документи, дійшов до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у даній справі виходячи з наступного.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.2, ст.4, ч.1 ст.17 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення, а саме на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

За визначеннями, наданими п.п. 7, 8, 9 ч.1 ст.3 КАС України, суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду, а відповідач - це суб'єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Як зазначено у п.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013р. №8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом позову є рішення Зборів суддів Дніпровського районного суду м. Херсона з питань автоматичного розподілу конкретної справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. №2453-VI (який був чинний на час виникнення спірних правовідносин), справи в судах розглядаються суддею одноособово, а у випадках, визначених процесуальним законом, - колегією суддів, а також за участю народних засідателів і присяжних. Суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.

У судах загальної юрисдикції функціонує автоматизована система документообігу.

Персональний склад суду для розгляду конкретної справи визначається автоматизованою системою документообігу за принципом вірогідності розподілу справ під час реєстрації в суді позовних заяв, клопотань та скарг.

При визначенні персонального складу суду для розгляду конкретної справи автоматизованою системою документообігу забезпечується врахування ступеня завантаженості кожного судді, спеціалізації, а також вимог процесуального закону.

Положення про автоматизовану систему документообігу затверджується Радою суддів України за погодженням з Державною судовою адміністрацією України з урахуванням специфіки спеціалізації судів.

На виконання цих правових норм Радою суддів України 26.11.2010р. прийнято рішення №30, яким затверджено Положення про автоматизовану систему документообігу суду, що регулює питання функціонування зазначеної системи та автоматичний розподіл між суддями у судах судових справ, що розглядаються в порядку адміністративного, господарського або цивільного судочинства, справ про адміністративні правопорушення, а також обвинувальних актів, клопотань про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотань про звільнення від кримінальної відповідальності, матеріалів кримінального провадження.

Ураховуючи специфіку функціонування автоматизованої системи документообігу суду, вказані нормативні акти у цій частині містять правові норми, які за своїм характером є процесуальними.

Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010р. №30, визначені повноваження зборів суддів як органів суддівського самоврядування, щодо вирішення питань функціонування автоматизованої системи документообігу суду.

Враховуючи викладене, слід дійти висновку, що здійснення автоматичного розподілу справ регулюється нормами процесуального законодавства, а окреслені цим законодавством повноваження відповідних органів, в тому числі й Зборів суддів, передбачають їх реалізацію певними рішеннями та діями, які за своїм характером також є процесуальними.

Отже, прийняття таких рішень є процесуальною дією, а відповідні повноваження відповідача тому не є владною управлінською функцією.

За таких обставин рішення Зборів суддів Дніпровського районного суду м. Херсона від 23.02.2015р. №13, яким у оскаржуваній частині вирішено питання автоматизованого розподілу справи про адміністративне правопорушення, не пов'язано із виконанням таким органом владних управлінських функцій, в тому числі і на виконання делегованих повноважень.

В той же час, саме здійснення суб'єктом, який зазначено в якості відповідача, владних управлінських функцій у спірних правовідносинах є визначальним критерієм для віднесення спору до категорії публічно-правового, а існуючої з цього приводу справи - до юрисдикції адміністративного суду.

Відсутність у відповідача статусу суб'єкта владних повноважень у спірних відносинах, чому дорівнює виконання ним функцій, які не є владними управлінськими, унеможливлює розгляд відповідного спору в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки він не має усіх невід'ємних ознак публічно-правового спору.

У той же час статтею 15 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, зокрема, щодо інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження у адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства

Керуючись ч.1 ст.109 КАС України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Зборів суддів Дніпровського районного суду міста Херсона про скасування рішення зборів Дніпровського районного суду міста Херсона № 13 від 23.02.2015 року.

Повернути позивачу сплачений судовий збір у сумі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп., згідно квитанції №0.0.396232107.1 від 12.06.2015 р..

Позовну заяву разом із усіма доданими до неї документами повернути позивачу.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення.

Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи..

Суддя Пекний А.С.

кат. 11.1