Справа № 308/5236/15-а
Суддя: Придачук О. А.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.05.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Придачук О.А.

при секретарі Бомбушкар В.П.

з участю представника позивача ОСОБА_1 прикордонного загону ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про примусове видворення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з зазначеним адміністративним позовом, посилаючись на те, що 04.05.2015 відповідач був затриманий спільною групою офіцерів ПОРВ ВРС «Ужгород» та співробітниками СБУ та ДІМ УМВС України на ділянці відділу прикордонної служби «Ужгород» при спробі незаконного перетину кордону з України в Словацьку Республіку на околиці м. Ужгород. На момент затримання документів, що посвідчують особу не мав. 05.05.2015 начальником ОСОБА_1 прикордонного загону відносно відповідача прийнято рішення про примусове повернення за межі України та роз»яснено останньому, що він зобов»язаний покинути територію України до 07.05.2015, однак відповідач територію України не покинув, у зв»язку з відсутністю в нього документів, що дають право на перетин державного кордону України та інших країн, а також достатніх коштів.

Відповідач перебуває на території України незаконно документів, коштів для виїзду з території України не має, працевлаштуватись на території України не має змоги. Родичів на території України не має. Також під час опитування відповідач пояснив, що має намір у будь-якому випадку потрапити до країн Західної Європи з метою працевлаштування для забезпечення свого проживання та бажання повернутися до країни походження не має, що підтверджується його незаконними діями, у звязку з чим ОСОБА_1 прикордонний загін змушений звернутись до суду з позовом про примусове видворення ОСОБА_3 за межі України.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 прикордонного загону ОСОБА_2 позов підтримав та просив суд його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні від перекладача відмовився, в звязку з тим, що вільно володіє російською та українською мовами, позов не визнав та заперечив проти його задоволення. Пояснив, що має тимчасову посвідку, у звязку з навчанням у Вінниці у ВНМУ ім. Пирогова. Просив надати йому термін в десять днів для можливості самостійного виїзду з України додому в ОСОБА_4. Також показав, що у разі якщо виїзд з України здійснити буде неможливо, звернеться з заявою до органів міграційної служби про надання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.05.2015 ОСОБА_3 був затриманий спільною групою офіцерів ПОРВ ВРС «Ужгород» та співробітниками СБУ та ДІМ УМВС України на ділянці відділу прикордонної служби «Ужгород», за незаконний перетин Державного кордону з України в Словацьку Республіку без належних документів, що посвідчують його особу.

05.05.2015 начальником ОСОБА_1 прикордонного загону відносно відповідача прийнято рішення про примусове повернення за межі України, останньому роз»яснено, що він зобов»язаний покинути територію України в термін до 07.05.2015.

Однак відповідач територію України не покинув.

Згідно ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач навчався у ВНМУ ім.. Пирогова, має тимчасову посвідку яка була дійсна до 06.06.2015року. Про те, що відповідач був відрахований з ВНМУ ім. Пирогова та йому скасовано посвідку, останній дізнався в судовому засіданні, просив суд надати йому термін в 10 днів для самостійного виїзду з України додому в ОСОБА_4, у разі якщо виїзд з України здійснити буде неможливо, звернеться з заявою до органів міграційної служби про надання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту.

Відповідно до розяснень, що містяться в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженців та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення та примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, повезених із перебуванням іноземців та особи без громадянства в Україні» № 1 від 25.06.2009 р. примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового та тимчасового захисту».

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового та тимчасового захисту» біженець чи особа, яка потребує додаткового захисту або якій надано тимчасовий захист, не може бути вислана або примусово повернута до країни, де їх життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, а також з інших причин, що визнаються міжнародними договорами чи міжнародними організаціями, учасниками яких є Україна, як такі, що не можуть бути повернуті до країн походження.

Оскільки, на момент розгляду справи залишається не вирішеним питання чи звертатиметься відповідач з заявою про надання йому статуту біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, на відповідача поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», до набрання рішенням законної сили.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що підстав для задоволення адміністративного позову немає.

Керуючись ст.ст. 11, 70, 71, 86, 106-163, 183-5 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про примусове видворення відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду в п'ятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя О.А. Придачук