Справа № 804/5533/15
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2015-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2015 р. Справа № 804/5533/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Луніної О.С.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стелс» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -
У квітні 2015 року ТОВ «Стелс» (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - відповідач) в якому, просить:
- визнати протиправними дії ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо відмови у прийнятті податкової декларації ТОВ «Стелс» з податку на додану вартість за березень 2015 року, а податкову декларацію ТОВ «Стелс» з податку на додану вартість за березень 2015 року визнати такою, що прийнята датою її фактичного отримання, тобто 10 квітня 2015 року;
- зобов'язати ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області відобразити показники (дані) податкової декларації ТОВ «Стелс» з податку на додану вартість за березень 2015 року з додатками в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку ТОВ «Стелс»;
- в порядку ч. 1 ст. 267 КАС України зобов'язати ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області у десятиденний строк з дня отримання судового рішення у даній справі, яке набрало законної сили, подати звіт про виконання судового рішення у даній справі.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем безпідставно не прийнято подану податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2015 року, оскільки на момент подання податкової декларації з ПДВ за березень 2015 року ТОВ «Стелс» не було позбавлено статусу платника податку на додану вартість, та враховуючи те, що подана товариством декларація містить всі необхідні реквізити, просить суд визнати податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2015 року прийнятою датою її фактичного отримання, тобто 10.04.2015 року.
Представник позивача надав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення у яких проти задоволення позову заперечував, зазначив, що позивач подав декларація з ПДВ за березень 2015 року в той час, коли підприємство не було платником ПДВ, у зв'язку з чим податкова декларація за березень 2015 року не вважається податковою декларацією.
Частиною 6 ст. 128 КАС України встановлено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, в письмовому провадженні.
Розглянувши подані документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне адміністративний позов задовольнити частково виходячи з наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Стелс» зареєстроване як юридична особа та перебуває на податковому обліку в ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Судом встановлено, що 03.09.2014 року між ТОВ «Стелс» та ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області укладено договір про визнання електронних документів.
Так, 10.04.2015 року позивачем засобами електронного зв'язку в електронній формі подано до ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2015 року.
Однак, 10.04.2015 року на адресу позивача надійшла квитанція №1 про неприйняття податкової звітності, у зв'язку з тим, що ТОВ «Стелс» не було платником ПДВ на дату подання звіту.
Проте, суд не може погодитись з такими діями податкового органу виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори у порядку і розмірах, встановлених законом.
За приписами ст.ст. 15, 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України), платниками податків визнаються фізичні особи, юридичні особи та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операціях), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків та зборів.
Згідно п. 46.1. ст. 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов'язань. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.
Відповідно до п. 47.1 ст. 47 ПК України відповідальність за неподання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, порушення строків їх подання контролюючим органам, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах, несуть: юридичні особи, постійні представництва нерезидентів, які відповідно до цього Кодексу визначені платниками податків, а також їх посадові особи. Відповідальність за порушення податкового законодавства відокремленим підрозділом юридичної особи несе юридична особа, до складу якої він входить.
Згідно до п.48.1, п.48.3, п.48.4 ст. 48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.
Відповідно до пунктів 48.3 - 48.5 та 48.7 ст. 48 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).
У окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом;код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер та номер свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.
Податкова декларація повинна бути підписана: керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до органу державної податкової служби. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником; фізичною особою - платником податків або його законним представником;
Достатнім підтвердженням справжності документа податкової звітності є наявність оригіналу підпису уповноваженої особи на документі у паперовій формі або наявність в електронному документі електронного цифрового підпису платника податку.
Податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією.
Відповідно до п.49.3 ст. ПК України, податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.
Пунктами 49.8, 49.9 та 49.10 ст. 49 ПК України передбачено, що прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 ст. 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.
За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.
Відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.
Згідно вимог п. 49.11 ст. 49 ПК України визначається, що у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 ст. 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.
З аналізу наведених правових норм вбачається, що підставою для відмови контролюючого органу визнати податкову декларацію як податкову звітність є такі дефекти її заповнення, що впливають на адміністрування податку органом доходів та зборів.
Всупереч цьому, відповідачем квитанцією № 1 відмовлено позивачу у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2015 року, з підстави того, що підприємство не було платником ПДВ на дату подання звіту у зв'язку з анулюванням свідоцтва про платника ПДВ.
Проте, судом встановлено, що ТОВ «Стелс» не погодилось з рішенням податкового органу про анулювання реєстрації платника ПДВ та звернулось з позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Так, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2014 року визнано протиправним та скасовано рішення ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про анулювання реєстрації платника на додану вартість ТОВ «Стелс».
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2014 року постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2014 року залишена без змін та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.11.2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ДПІ.
Отже, постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2014 року про визнання дій Державного реєстратора Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції щодо внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відносно ТОВ «Стелс» запису про відсутність юридичної особи за вказаною адресою набрала законної сили 04.11.2014 року.
В пункті 3 Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 02.08.2010 року № 1172/11/13-10 зазначено, що у разі набрання законної сили рішенням про задоволення позовних вимог та визнання протиправним рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість відповідне рішення податкового органу вважається протиправним з моменту його прийняття.
З викладеного вбачається, що таке рішення податкового органу не створює будь-яких правових наслідків.
Отже, протиправно анульоване свідоцтво платника податку на додану вартість слід вважати чинним протягом усього часу від моменту його видачі, у тому числі в період від дати прийняття протиправного рішення про анулювання такого свідоцтва до набрання чинності відповідним рішенням суду.
Таким чином, суд приходить до висновку, що ТОВ «Стелс» на момент подання податкової декларації з ПДВ за березень 2015 року не було позбавлене статусу платника податку на додану вартість.
Крім того, суд звертає увагу, що ПК України передбачені спеціальні наслідки подання платником податків податкової декларації, заповненої з порушенням вимог п. 48.3 та п. 48.4 ст. 48 ПК України. У такому разі на підставі п. 49.11 ст. ПК України, орган державної податкової служби зобов'язаний надати платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.
Суд зазначає, що в порушення вимог п. 49.11 ст. 49 ПК України, відповідачем не було направлено жодного листа та рішення про відмову у прийнятті податкової декларації платника податків чи про невизнання такого документу податковою декларацією.
Таким чином, відповідач не прийняв саме повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації, чим порушив п. 49.11ст. 49 ПК України.
Чинним законодавством України податковий орган не наділений повноваженнями щодо невизнання податкової декларації документом податкової звітності, тобто надання їй статусу «не визнана як податкова декларація», оскільки у відповідності до ст. ст. 48 та 49 ПК України податковий орган має право або прийняти податкову декларацію, або відмовити у її прийнятті, а відтак, суд приходить до висновку, що відповідач діяв не у спосіб, що передбачений ПК України, і тим самим порушив п. 1 ч. 3 ст. 2 КАС України, яким передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень повинні бути прийняті (вчинені), зокрема, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином, невизнання відповідачем податкової декларації та відмова у прийнятті звітної податкової декларації позивача з податку на додану вартість за березень 2015 року, є необгрунтованим та протиправним.
Відповідно до п. 49.13.ст. 49 ПК України, у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.
Враховуючи, що в ході судового розгляду справи встановлено протиправність рішення відповідача, яке виразились у невизнанні податковою звітністю податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2015 року, суд вважає за необхідне визнати декларацію ТОВ «Стелс» з податку на додану вартість за березень 2015 року такою, що подана у момент фактичного її отримання відповідачем, тобто 10.04.2015 року.
Що стосується позовних вимог про зобов'язання ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області у десятиденний строк з дня отримання судового рішення у даній справі, яке набрало законної сили, подати до суду звіт про виконання судового рішення, суд приходить до висновку про відмову у їх задоволенні, з огляду на те, що на час розгляду справи відсутні обставини, які б вказували на можливість невиконання податковим органом передбачених законодавством України дій щодо поновлення порушеного права ТОВ «Стелс» як платника ПДВ, суд не вбачає підстав для зобов'язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення у даній справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Так, відповідачем правомірність своїх дій не доведено.
Отже, суд не може вважати, що дії відповідача є такими, що вчинені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Стелс» про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Виходячи з цього, сплачений позивачем судовий збір, що підтверджується платіжним дорученням, яке міститься в матеріалах справи, підлягає компенсації з Державного бюджету України.
Керуючись ст. ст. 11, 71, 128, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Стелс» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною відмову Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області у прийнятті декларації Товариства з обмеженою відповідальністю «Стелс» з податку на додану вартість за березень 2015 року.
Визнати податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Стелс» з податку на додану вартість за березень 2015 року такою, що подана платником податку у день її фактичного отримання Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, тобто 10.04.2015 року.
Зобов'язати Державну податкову інспекціїю у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області відобразити показники (дані) звітної податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю «Стелс» з податку на додану вартість за березень 2015 року з додатками в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Стелс».
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Стелс» судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 73,08 (сімдесят три гривні вісім копійок) грн.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна