Справа № 2-а-6061/11
Суддя: Рибалко Н. І.
Дата ухвалення: 2012-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу: 02.04.2012
Справа № 2-а-6061/11
Номер провадження 2-а/818/17/2012
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2012 р. м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Рибалко Н.І., при секретарі Марусій І.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, 3-ті особи, що не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2, Управління земельних ресурсів м. Запоріжжя, ОСОБА_3, про скасування рішення сесії Запорізької міської ради № 27 від 18.02.2011р.,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Запорізької міської ради, 3-ті особи, що не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2, Управління земельних ресурсів м. Запоріжжя, ОСОБА_3, про скасування рішення сесії Запорізької міської ради № 27 від 18.02.2011р., вважаючи його незаконним з тих підстав, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Окрім того, рішення № 69/16 від 23.06.2010р. Запорізької міської ради пятого скликання «Про передачу гр.ОСОБА_1 у власність земельної ділянки по вул..Блюхера, 23»є ненормативним правовим актом, який породжує права і обовязки визначеному субєкту, якому воно адресоване, тобто, є актом індивідуальної дії, застосовується одноразово і після реалізації вичерпує свою дію.

Розгляд справи судом здійснювався на підставі ст.41 КАС України за відсутності осіб, які беруть участь у справі на підставі письмової заяви представника позивача та представника відповідача, який просить справу розглянути без участі представника, надавши письмові заперечення проти позову.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження видано; обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що 14 січня 2011р. прокуратурою м. Запоріжжя було винесено протест на рішення Запорізької міської ради від 23.06.2010р. № 69/16 «Про передачу ОСОБА_1 у власність земельної ділянки по вул.. Блюхера, 23».

18.02.2011р. на сесії Запорізької міської ради було прийняте рішення № 27 «Про скасування рішення № 69/16 від 23.06.2010р. «Про передачу гр.ОСОБА_1 у власність земельної ділянки по вул..Блюхера,23 (буд.)»

Як вказала в позові позивачка, земельна ділянка ОСОБА_1 площею 0,10 га виділена із земельної ділянки, якою на протягом тривалого часу, починаючи з 1955 року, користувалися батьки ОСОБА_3, а потім і вона сама, як їхня спадкоємиця. Як співвласник ОСОБА_2 дав свою згоду на відведення земельної ділянки ОСОБА_1 з наступною приватизацією із присадибної земельної ділянки її матері ОСОБА_3, а суміжним землекористувачем з ОСОБА_1 ОСОБА_2 ніяким чином не являється.

Під час прокурорської перевірки і в подальшому при скасуванні рішення Запорізької міської ради від 23.06.2010р. № 69/16 не було враховано, що в ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації»за житловим будинком зареєстрована площа земельної ділянки 2730 кв.м (норма), а також згідно довідки, що долучена до технічного паспорту на житловий будинок залишки 959 кв.м. залишені в тимчасове користування співвласників.

Згідно з абзацами 5 та 6 п.5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009р. № 7-рп/2009 органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Так, оскаржуване рішення не містить правових підстав скасування попереднього рішення міської ради, не наведено правових норм, які обумовлюють скасування рішення, а лише містить посилання на протест прокурора. Сам факт внесення протесту не є підставою для автоматичного скасування рішення, оскільки з доводами, викладеними у протесті міська рада може не погодитися, обґрунтувавши відмову в задоволенні протесту прокурора належним чином. Підставою для скасування такого рішення може бути його невідповідність нормам діючого законодавства, визначеній законом компетенції органу, що його прийняв тощо, але вони відповідачем в оскаржуваному рішенні не зазначені.

Крім того, при вирішенні спору, суд виходив з того, що Конституцією України передбачено форми та засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування і вказано, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обовязковими до виконання на відповідній території (частина перша статті 144 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). На основі цього положення Конституції України в Законі визначено, що у формі рішень рада приймає нормативні та інші акти (частина перша статті 59). Відповідно до діючого законодавства органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Проект землеустрою на земельну ділянку, передану ОСОБА_1 на підставі спірного рішення погоджений зі всіма передбаченими Порядком та ст. 123 Земельного кодексу України установами, про що свідчать отримані у встановленому законом порядку документи.

Таким чином, всі необхідні документи були розглянуті Запорізькою міською радою у відповідності до вимог Земельного кодексу України.

Позивач реалізувала своє субєктивне право власника, подавши усі необхідні для цього документи, передбачені законодавством. Тобто, акти одноразового застосування вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому не можуть бути скасовані чи змінені.

Оскільки рішення Запорізької міської ради від 23.06.2010р. № 69/16 виконано, тому Запорізька міська рада вийшла за межі повноважень, передбачених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", не врахувала рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 №7-рп/2009 про те, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом. Законом встановлені можливі випадки для припинення права власності на землю.

Згідно ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Позивачкою був отриманий державний акт про право приватної власності на земельну ділянку серії ЯК № 911401, тобто правовий акт індивідуальної дії було виконано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим, доведеним та підлягаючим задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 56 Конституції України, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати нечинним рішення сесії Запорізької міської ради № 27 від 18.02.2011 року «Про скасування рішення № 69/16 від 23.06.2010р. «Про передачу гр.ОСОБА_1 у власність земельної ділянки по вул..Блюхера,23 (буд.)»

Скасувати рішення сесії Запорізької міської ради № 27 від 18.02.2011 року «Про скасування рішення № 69/16 від 23.06.2010р. «Про передачу гр.ОСОБА_1 у власність земельної ділянки по вул..Блюхера,23 (буд.)»

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Суддя Рибалко Н.І.

: