Справа № 810/1741/15
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2015-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/1741/15

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2015 року 810/1741/15

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Балаклицького А.І., розглянувши в порядку скороченого провадження в м. Києві адміністративну справу

за позовом

Броварської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Підряд"

про

стягнення податкового боргу,

в с т а н о в и в:

Броварська об’єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Підряд" про стягнення податкового боргу в сумі 549335,64 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з даними податкового обліку у відповідача утворилась заборгованість перед бюджетом з податку на додану вартість, з податку на прибуток підприємств та з земельного податку. Дана заборгованість підтверджується даними декларацій, розрахунків, поданих відповідачем особисто до податкового органу, та податковими повідомленнями-рішеннями, згідно з яким до відповідача застосовані штрафні санкції, а також нарахованою пенею.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо: стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб'єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження.

Ухвалою суду від 18.05.2015 відкрито провадження у справі №810/1741/15, розгляд якої відповідно до статті 183-2 КАС України здійснюється у порядку скороченого провадження.

Вказаною ухвалою суду зобов’язано позивача у десятиденний строк з дня одержання цієї ухвали надати суду додаткові докази по справі та запропоновано відповідачу у десятиденний строк з дня одержання цієї ухвали надати суду письмові заперечення проти позову.

З матеріалів справи вбачається, що вказану ухвалу суду позивач отримав 23.05.2015, а відповідач - 26.05.2015.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше п’яти днів з дня подання відповідачем заперечення проти позову.

Однак, суд не застосовує вимоги п. 4 ч. 5 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки ухвалу суду від 18.05.2015, якою було зобов’язано позивача у десятиденний строк з дня одержання цієї ухвали надати суду додаткові докази по справі, було отримано позивачем 23.05.2015.

Станом на 05.06.2015 вимоги ухвали суду від 18.05.2015 позивачем не виконано, а тому суд розглядає справу на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Підряд", код за ЄДРПОУ 19406727, є юридичною особою, що зареєстрована Виконавчим комітетом Броварської міської ради Київської області 20.04.1993, та як платник податків перебуває на податковому обліку в Броварській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області з 21.04.1993 за №319.

Як зазначає позивач, станом на 01.04.2015 за відповідачем рахується податковий борг у загальному розмірі 549335,64 грн., який виник з наступних підстав.

1. Заборгованість по податку на додану вартість у сумі 371976,12 грн.:

- нараховано пеню за несвоєчасну сплату грошового зобов’язання з ПДВ на суму 3858,04 грн.

2. Заборгованість по податку на прибуток підприємств у сумі 173869,75 грн.:

- нараховано пеню за несвоєчасну сплату грошового зобов’язання з податку на прибуток на суму 839,46 грн.

3. Заборгованість з земельного податку з юридичних осіб у сумі 3489,77 грн.:

На виконання вимог п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України позивачем була виставлена відповідачу податкова вимога від 01.04.2014 №651-25 про сплату податкового боргу за узгодженими податковими зобов’язаннями в розмірі 546621,67 грн.

Вказана податкова вимога була отримана відповідачем 14.04.2014, що підтверджується рекомендованим повідомленням про направлення поштового відправлення, копія якого наявна в матеріалах справи.

Проте, як зазначає позивач, дана податкова вимога залишилась без задоволення.

Враховуючи те, що відповідачем не виконане зобов’язання платника податків сплатити до бюджету відповідну суму податкової заборгованості у порядку та у строки визначені Податковим кодексом України, позивач звернувся з даним позовом до суду про стягнення з останнього податкового боргу в сумі 549335,64 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у даній справі, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовано Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI.

Пунктом 1 статті 10 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990 № 509-XII передбачено, що державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об'єднані спеціалізовані державні податкові інспекції виконують такі функції, як забезпечення обліку платників податків, інших платежів, правильність обчислення і своєчасність надходження цих податків, платежів, а також здійснюють реєстрацію фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів.

У пункті 41.5 статті 41 Податкового кодексу України зазначено, що органи державної податкової служби є органами стягнення та уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень.

Крім цього, відповідно до наказу Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, Державної податкової адміністрації України від 31 березня 2000 року №68/27/146 на органи Державної податкової служби покладено здійснення контролю за нарахуванням податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств.

На підставі викладеного, органи державної податкової служби уповноваженні здійснювати контроль за повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів податків та звертатись до суду у разі виникнення податкового боргу з позовом про його стягнення.

Згідно з пунктом 15.1 статті 15 Податкового кодексу Україні платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу Україні, платник податків зобов'язаний: сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановленим цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Стаття 8 Податкового кодексу України закріплює види податків та зборів, що справляються на території України.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно із підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків повинен сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 54.1. статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 59.1 статі 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового Кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно за податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Щодо заборгованості відповідача з податку на додану вартість в сумі 371976,12 грн., суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п. 129.2 ст. 129 Податкового кодексу України у разі скасування нарахованого контролюючим органом грошового зобов’язання (його частини) у порядку адміністративного та/або судового оскарження пеня за період заниження такого грошового зобов’язання (його частини) скасовується.

Щодо нарахованої пені за несвоєчасну сплату грошового зобов’язання з ПДВ на суму 3858,04 грн., суд зазначає наступне.

В той же час, слід зазначити, що суд не наділений повноваженнями замість податкового органу нараховувати пеню за несвоєчасну сплату грошового зобов’язання. Такі функції належать виключно позивачу як суб’єкту владних повноважень та фіскальному органу.

А відтак, суд вважає безпідставними вимоги позивача щодо стягнення пені за несвоєчасну сплату грошового зобов’язання з ПДВ в розмірі 3858,04 грн.

Таким чином, враховуючи зазначене вище, судом встановлено, що у відповідача відсутній податковий борг перед бюджетом з податку на додану вартість у сумі 371976,12 грн., а тому у позивача відсутні підстави для стягнення з відповідача вказаної вище суми.

Щодо заборгованості відповідача з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 173869,75 грн., суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п. 129.2 ст. 129 Податкового кодексу України у разі скасування нарахованого контролюючим органом грошового зобов’язання (його частини) у порядку адміністративного та/або судового оскарження пеня за період заниження такого грошового зобов’язання (його частини) скасовується.

Щодо нарахованої пені за несвоєчасну сплату грошового зобов’язання з податку на прибуток на суму 839,46 грн., суд зазначає наступне.

В той же час, слід зазначити, що суд не наділений повноваженнями замість податкового органу нараховувати пеню за несвоєчасну сплату грошового зобов’язання. Такі функції належать виключно позивачу як суб’єкту владних повноважень та фіскальному органу.

А відтак, суд вважає безпідставними вимоги позивача щодо стягнення пені за несвоєчасну сплату грошового зобов’язання з податку на прибуток в розмірі 839,46 грн.

Таким чином, враховуючи зазначене вище, судом встановлено, що у відповідача відсутній податковий борг перед бюджетом з податку на прибуток у сумі 173869,75 грн., а тому у позивача відсутні підстави для стягнення з відповідача вказаної вище суми.

Щодо заборгованості відповідача з земельного податку з юридичних осіб в сумі 3489,77 грн., суд зазначає наступне.

Однак, під час розгляду справи, вказані доводи позивача не підтвердились з огляду на наступне.

Отже, земельний податок з юридичних осіб для відповідача становить 1953,16 грн.

Судом встановлено, що відповідачем було повністю погашено податковий борг з земельного податку з юридичних осіб у сумі 1953,16 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 29.04.2015 №2746 (за березень 2015 року).

Таким чином, враховуючи зазначене вище, судом встановлено, що у відповідача відсутній податковий борг перед бюджетом з земельного податку з юридичних осіб в сумі 3489,77 грн., оскільки відповідачем було уточнено податкове зобов’язання з земельного податку та сплачено у встановлені строки, а тому у позивача відсутні підстави для стягнення з відповідача вказаної вище суми.

Статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено принцип законності, що вимагає, щоб органи державної влади та їх посадові особи діяли тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбаченими Конституцією і законами України.

Суд вважає, що всупереч наведеним вимогам позивач як суб’єкт владних повноважень не надав суду належних та достатніх доказів, які б свідчили про те, що у відповідача існує заборгованість в розмірі 549335,64 грн.

Враховуючі викладені норми чинного законодавства, всебічно розглянувши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про безпідставність заявлених позовних вимог і, відповідно, суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до частини четвертої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 11, 14, 69-71, 86, 157-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного позову Броварської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя Балаклицький А. І.