Справа № 826/544/15
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/544/15 Головуючий у 1-й інстанції: Мазур А.С. Суддя-доповідач: Міщук М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів: при секретарі Міщука М.С. Бєлової Л.В., Гром Л.М. Доценку О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-2» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва у справі за позовом ОСОБА_5 (у першому шлюбі ОСОБА_6 ), яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження до Солом'янського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, третя особа - Служба у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

16 січня 2015 року ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Солом'янського РВ ГУ ДМС України в м. Києві, третя особа: Служба у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, у якому просила:

- визнати дії Солом'янського РВ ГУ ДМС України у м. Києві щодо зняття з реєстрації ОСОБА_5 та неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, у гуртожитку по АДРЕСА_2, неправомірними;

- зобов'язати Солом'янський РВ ГУ ДМС України у м. Києві скасувати зняття з реєстрації ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у гуртожитку по АДРЕСА_2.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 лютого 2015 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі про скасування постанови ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» (особа, яка не брала участі у справі) посилається на те, що позивач безпідставно проживає в гуртожитку Апелянта, оскільки відсутні будь-які підстави, що давали б їй право проживати та бути зареєстрованою в гуртожитку власника. Крім того, позивач ніколи не перебувала та не перебуває в трудових відносинах з Апелянтом, що підтверджується відсутністю будь-яких доказів. Рішення або розпорядження про надання позивачу житлової площі в гуртожитку Апелянтом не приймалося, спеціальний ордер, який є єдиною підставою надання житлової площі в гуртожитку, не видавався.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, які з`явились у судове засідання та перевіривши за матеріалами справи наведені у скарзі доводи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на даний час позивач разом зі своєю неповнолітньою дочкою ОСОБА_6 проживає в гуртожитку в кімнаті АДРЕСА_2.

Гуртожиток, який розташований за вказаною адресою належить Апелянту - ВАТ «Трест «Київміськбуд-2» відповідно до свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1, виданого на підставі наказу КМДА № 558-С/ЖБ від 16.09.1998 року.

З 2003 року позивач працювала у ВАТ «Київоздоббуд».

01.01.2004 року між ВАТ «Київоздоббуд» та ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» було укладено договір № 22 на утримання житлового фонду, який є договором найму з комерційною платою за найм житлової площі ВАТ «Київоздоббудом» для своїх працівників.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 народила дочку, що підтверджується свідоцтвом про народження від 24.01.2006 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у Києві, що народилась у шлюбі з ОСОБА_7. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 18.12.2013 по справі № 2-6826/13 шлюб було розірвано.

25.03.2008 року у зв'язку з клопотанням № 35 начальника спеціалізованого будівельного управління ВАТ «Київоздоббуд» про надання окремої кімнати по АДРЕСА_2 ОСОБА_8 з дитиною, ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» на ім'я позивача був виданий ордер № 73 на заселення в гуртожиток.

01.01.2009 року між Апелянтом - ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» (наймодавець) та ВАТ «Київоздоббуд» (наймач) було укладено Договір № 22 найму (оренди) житла, згідно якого наймач прийняв в строкове платне користування (майно) ліжко місця у кількості 69 шт. в гуртожитку.

До договору № 22 від 01.01.2009 року в подальшому укладалися ряд додаткових угод з додатками - списками працівників ВАТ «Київоздоббуд», серед який також рахується позивач.

Під час дії Договору №22 від 01.01.2009 року Апелянт надав згоду на реєстрацію позивача в гуртожитку по АДРЕСА_2

У зв'язку з чим, 03.07.2010 року позивач була зареєстрована ТВМ Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві за адресою: АДРЕСА_2 (гуртожиток).

01.04.2011 року договір найму (оренди) житла № 22 від 01.01.2009 року між ВАТ «Київоздоббуд» та ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» було розірвано.

29.04.2011 року ВАТ «Київоздоббуд» на адресу Апелянта направило лист №01/101 в якому зазначило, що повідомило своїх працівників про розірвання Договору № 22 від 01.01.2009 року з 01.04.2011 року, та про необхідність звільнити займані приміщення або самостійно укласти договори оренди безпосередньо з власником гуртожитку (Апелянтом).

До зазначеного листа було додано заяву позивача від 31.03.2011 року в якій позивач просила не включати її в договір на 2011 рік та зобов'язувалася самостійно вирішити питання свого проживання в гуртожитку.

28.10.2014 року, у зв'язку із надходженням від Центру надання адміністративних послуг Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації документів про реєстрацію місця проживання малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, співробітниками Солом'янського РВ ГУ ДМС України в м. Києві було зареєстроване місце реєстрації дитини за адресою: м. Київ, АДРЕСА_2 кім. 304 та данні дитини були внесені в обліки дітей до реєстраційної картки матері ОСОБА_5

18.12.2014 року ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» звернулось до Солом'янського РВ ГУ ДМС України в м. Києві із заявою про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6., та ОСОБА_6, 2006 р.н. у зв'язку із закінченням договору найму (оренди) житла від 01.01.2010 року.

На підставі вказаної заяви Солом'янським РВ ГУ ДМС України в м. Києві були зняті ОСОБА_5 та її малолітня донька з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 (гуртожиток).

У зв'язку з тим, що позивач разом із неповнолітньою дитиною на даний час проживають в гуртожитку, ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва із позовом про виселення позивача з гуртожитку.

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 24.03.2015 року по цивільній справі №760/11063/14-ц за позовом ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» до ОСОБА_5, третя особа: ВАТ «Київоздоббуд» про виселення, зупинено провадження у справі до набрання законної сили в адміністративній справі 826/544/15.

Листом № 10/К-588 від 12.01.2015 року Солом'янський районний відділ ГУ ДМС України у м. Києві на заяву позивача з приводу зняття її з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 повідомив, що ОСОБА_5 разом з дочкою ОСОБА_6 було знято з реєстрації місця проживання у зв'язку з закінченням договору найму (оренди) житла № 22 від 01.01.2010 року, згідно з пунктом 3.1. наказу МВС України від 22.11.2012 № 1077 «Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів».

Крім того, ГУ ДМС України у м. Києві листом № 1-16/К-94 від 09.02.2015 року надало відповідь на скаргу позивача щодо неправомірних дій, на її думку, начальника Солом'янського РВ ГУ ДМС України в м. Києві при знятті ОСОБА_5 з дочкою ОСОБА_6 з реєстрації місця проживання за зазначеною раніше адресою, у якій вказало, що співробітники Солом'янського РВ ГУ ДМС України в м. Києві під час здійснення зняття з реєстрації місця проживання позивача та її доньки керувалися нормами чинного законодавства України.

Вважаючи такі дії Солом'янського районного відділу ГУ ДМС України у м. Києві неправомірними, ОСОБА_5 звернулася до суду із даним позовом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що Солом'янський районний відділ ГУ ДМС України в м. Києві необґрунтовано прийняв рішення про зняття з реєстрації позивача разом з неповнолітньою дитиною, без урахування інтересів неповнолітньої дитини, яка була знята з реєстрації без надання іншого жилого приміщення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до підпункту 20 пункту 4 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом Президента України № 405 від 6 квітня 2011 року, Державна міграційна служба України відповідно до покладених на неї завдань здійснює реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, веде відповідні реєстраційні обліки.

Частиною 1 статті 127 Житлового Кодексу Української РСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє жиле приміщення немає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги у зв'язку із захворюванням на туберкульоз, використовуються спеціальні гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки.

Згідно з частиною 2 статті 127 Житлового Кодексу Української РСР жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Відповідно до статті 128 Житлового Кодексу Української РСР порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу.

Порядок надання житлової площі в гуртожитках підприємств, установ, організацій, користування цими гуртожитками та їх утримання встановлений Примірним положенням про гуртожитки, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року № 208 (надалі Положення).

Відповідно до частини 2 Розділу І Положення гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання.

Частиною 9 Розділу ІІ Положення встановлено, що жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу.

Статтею 129 Житлового Кодексу Української РСР передбачено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Відповідно до частини 10 Розділу ІІ Положення на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Ордер на жиле приміщення - це документ встановленого зразка, який підтверджує право особи на зайняття жилого приміщення.

Як підтверджується матеріалами справи, 25 березня 2008 року позивачу був виданий ордер №73 на право проживання в гуртожитку по АДРЕСА_2 (а.с. 66).

Суду не було надано доказів на підтвердження того, що вказаний ордер був визнаний недійсним у встановленому статтею 59 Житлового Кодексу Української РСР порядку.

Відповідно до частини 14 Розділу ІІІ Положення вселення в гуртожиток робітників, службовців, студентів, учнів та інших громадян провадиться в установленому порядку завідуючим (директором) гуртожитком або працівником, який його заступає, на підставі виданого адміністрацією підприємства, установи, організації ордера.

Відповідно до частини 17 Розділу ІІІ Положення громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вправі вселити в займані приміщення своїх неповнолітніх дітей.

Згідно частини 2 статті 132 Житлового Кодексу Української РСР інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину.

Частиною 3 статті 132 Житлового Кодексу Української РСР встановлено, що осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення.

Відповідно до пунктів 2, 6 частини 1 статті 125 Житлового Кодексу Української РСР без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено, зокрема, одиноких осіб з неповнолітніми дітьми, які проживають разом з ними.

Згідно із частиною 40 Розділу VII Положення сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку у зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Осіб, які припинили роботу з інших підстав, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення.

Відповідно до пунктів 2, 5 частини 41 Розділу VII Положення з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення не може бути виселено, зокрема, одиноких осіб з неповнолітніми дітьми, які проживають разом з ними.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач необґрунтовано прийняв рішення про зняття з реєстрації позивача разом з неповнолітньою дитиною, без урахування інтересів неповнолітньої дитини, яка була знята з реєстрації без надання іншого жилого приміщення.

Колегія суддів враховуючи, що позивач та її неповнолітня донька заселились у вказане приміщення не самоправно, а з дозволу Апелянта.

Крім того, кімната №304 виділена позивачу з малолітньою дитиною проживають як постійні мешканці. В кімнаті знаходяться їх речі. За проживання у гуртожитку Апелянт отримує від позивача регулярно, щомісяця відповідну оплату, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями квитанцій про сплату за проживання у зазначеному гуртожитку.

Також, колегія суддів зазначає, що доводи Апелянта про порушення його прав власності при реєстрації позивача та її дитини є необґрунтованою та не береться до уваги, оскільки реєстрація місця проживання особи, сама по собі не може породжувати права власності особи на приміщення, в якому вона зареєстрована.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції обґрунтовано визнав неправомірними дії Солом'янського РВ ГУ ДМС України у м. Києві щодо зняття з реєстрації ОСОБА_5 та неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, у гуртожитку по АДРЕСА_2.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, зроблені у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим колегія суддів не знайшла підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-2» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді:

Повний текст рішення складено 15.06.2015 року

Головуючий суддя Міщук М.С.

Судді: Бєлова Л.В.

Гром Л.М.