Справа № 2-а-10.3.3-13/11
Суддя: Семенюк Л. А.
Дата ухвалення: 2011-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-10.3.3-13/11
Татарбунарський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2011 р. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Семенюк Л.А.,

при секретарі Унгурян Т.В.

за участю захисника

розглянувши в порядку письмового провадження, в залі суду в місті Татарбунари адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Татарбунарської райдержадміністрації про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання здійснення перерахунку та виплати державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 22.12.2010 року звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що вона у зв'язку з народженням дитини відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (далі за текстом Закон) перебуває на обліку у відповідача. Відповідачем, як органом, що призначає і здійснює виплату державної допомоги сім'ям з дітьми, відповідно до Закону була призначена допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що згідно із ст.43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі меншому встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, але відповідач не в повному обсязі здійснював виплату допомоги на дитину, а тому просила зобов'язати УПСЗН Татарбунарської райдержадміністрації здійснити перерахунок та виплату допомоги за період з 09.09.2009 року по грудень 2010 року в розмірі 9969,35 гривень, та в майбутньому за період з грудня 2010 року по 09.09.2012 року.

Від позивача та представника відповідача до суду подані заяви про розгляд справи за їх відсутності. Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до ч.4 ст. 122 КАС України.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1, згідно копії свідоцтва про народження серії 1-ЖД №199302 (а.с.10) народила сина ОСОБА_2, 09.09.2009 року.

З часу народження дитини, Управління праці та соціального захисту населення Татарбунарської райдержадміністрації нараховувало позивачці допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, яка виплачувалась в мінімальному розмірі (а.с.8).

Відповідно до ст. 152 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, які за рішенням Конституційного суду України визнаються неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про неконституційність.

Згідно ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

З 01.01.08 року Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік» від 28.12.2007 року № 107Л/І внесено зміни до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» і ст. 15 викладено в новій редакції, яка передбачає, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.

Згідно ст. 48 Закону України «Про Державний бюджет на 2010 рік» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років згідно до Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми» призначається у розмірах та в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України. Порядок призначення допомоги визначено Постановою КМУ від 27.12.2001 року, згідно якої допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років призначається у розмірі різниці між з 01.01.2009 року 75 %, з 01.01.2010 року 100% прожиткового мінімуму, встановленого для працездатної особи, та середньомісячним сукупним доходом родини у розрахунку на одного члена родини за попередні 6 місяців, але не менше 130 грн.

Зазначені зміни до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» чинність не втратили, неконституційними не визнавалися.

Посилання позивачки на ст.43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», суд до уваги не приймає, оскільки його преамбулою визначено, що цей Закон відповідно до Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначає правові, організаційні та фінансові основи загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності, у зв'язку з вагітністю та пологами, народженням дитини та необхідністю догляду за нею, у разі смерті, а також надання послуг із санаторно-курортного лікування та оздоровлення застрахованим особам та членам їх сімей. Матеріальне забезпечення та соціальні послуги, що надаються за цим Законом, є окремим видом загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян, що здійснюється Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності."

При наявності спеціального закону, а саме - Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», преамбулою якого визначено, що цей Закон відповідно до Конституції Україна встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Таким чином, при наявності спеціального закону, суд зобов'язаний застосовувати спеціальний закон, яким є ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», яка на даний час є чинною, неконституційною не визнана та є обов'язковою для її застосування відповідачем.

Враховуючи, що позивачкою довідки про середньомісячний сукупний доход сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, як до УПСЗН Татарбунарської райдержадміністрації, так і до суду не надавалось, відповідач правомірно, законно та обґрунтовано виходив із вимог ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та здійснював виплату в мінімальному розмірі передбаченому Законом.

Крім того, позивачка не ставила питання про поновлення строку на звернення до суду, а згідно зі ст.100 КАС України нею був порушений встановлений законом шестимісячний строк звернення до суду.

Також слід відмітити, що оскільки суд захищає порушене право, то тим самим він не наділений правом зобовязувати державні органи виконувати Закони на майбутнє. Тому позовні вимоги про зобовязання відповідача в подальшому виплачувати допомогу на дитину в повному обсязі, як це передбачено ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», тобто встановленого Законом прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років задоволенню не підлягають за безпідставністю. За таких обставин суд вважає, що правових підстав для задоволення позову не має.

Керуючись ст. ст. 2, 6-12, 71, 160-163, 122 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Татарбунарської райдержадміністрації про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання здійснення перерахунку та виплати державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - відмовити в повному обсязі.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Семенюк