Справа № 815/470/15
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2015-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/470/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року 15 год.32 хв. м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Корой С.М.

секретар судового засідання Свирида Х.С.

за участю сторін:

представника позивача - Капшук О.М. (за довіреністю)

представника відповідача - Бачерікової Д.А. (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Полімерна компанія» до Південної митниці Міндоходів про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування картки відмови, рішення про коригування митної вартості, суд, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Полімерна компанія» (далі - ТОВ «Полімерна компанія») до Південної митниці Міндоходів (далі - Південна митниця), в якому позивач просить суд визнати протиправними дії Південної митниці щодо складання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 29.10.2014 року № 500060804/2014/00129 та дії щодо визначення митної вартості товару згідно з рішенням про коригування митної вартості товару від 28.10.2014 року № 500060804/2014/000022/1; визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 29.10.2014 року № 500060804/2014/00129; визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товару від 28.10.2014 року

№ 500060804/2014/000022/1.

У своєму позові позивач зазначив, що 04.04.2013 року між позивачем та фірмою Orsett Trading S.A. укладено зовнішньоекономічний контракт № 08/04/14 щодо придбання полімерної продукції. Відповідно до додатку до договору № 6 Orsett Trading S.A. продає ТОВ «Полімерна компанія» поливинилхлорид (ПВХ смола) марки SG-5 виробництва XINJIANG ZHONGTAI CHEMICAL CO.LTD (Китай) у кількості 494000 кг за ціною 1,034 доларів США за 1 кг на умовах CIF Одеса,Україна. Загальна вартість продукції складає 510796,00 доларів США. Відповідно до поданої декларації № 500060804/2014/001678 позивач звернувся до Південної митниці щодо митного оформлення ввезеного на митну територію України товару. Одночасно з декларацією надані передбачені ч.2 ст. 53 Митного кодексу України документи, які посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування: зовнішньоекономічний контракт, рахунок-проформа (інвойс), прайс-лист та інші необхідні документи. За результатами перевірки вищезазначеної митної декларації та поданих документів органом доходів і зборів прийнято рішення про коригування митної вартості від 28.12.2014 року № 500060804/2014/000022/1 та складено картку відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 29.10.2014 року № 500060804/2014/00129. Позивач не погоджується із прийнятим рішенням. Так, позивач вказує на необґрунтованість посилання відповідача у спірному рішенні на те, що подані документи містять розбіжності, а саме інвойс від 16.08.2014 року № 14-1032 не містить посилання на зовнішньоекономічний договір, оскільки у вказаному інвойсі є посилання на коносамент ZIMUXNG1009180 як на товаророзпорядчий документ, що свідчить про взаємопов'язаність документів. Як стверджує позивач, всупереч тверджень відповідача ним було надано страховий поліс. Безпідставними також, на думку позивача, є посилання у спірному рішенні на наявність розбіжностей у документах, що полягають в тому, що МД країни відправлення містить посилання на неіснуючий зовнішньоекономічний договір ZTWM1408-P, а інформація щодо вартості товару, яка зазначена у МД відрізняється за числовим значенням від інвойсу, оскільки вищезгаданий зовнішньоекономічний контракт укладено між XINJIANG ZHONGTAI CHEMICAL CO.LTD (Китай) та Orsett Trading S.A. (Панама), а позивач, в свою чергу, укладено контракт з Orsett Trading S.A., у зв'язку з чим посилання на цей контракт є підтвердженням походження товару. Зазначеним також, на думку позивача, пояснюється, чому вартість товару, зазначена в експертно-митній декларації, відрізняється від ціни в інвойсі, оскільки експортна декларація була складена виробником товару XINJIANG ZHONGTAI CHEMICAL CO.LTD, а інвойс - Orsett Trading S.A. Крім того, позивач зазначив у позові, що всупереч висновку відповідача цінову довідку надано спеціалізованими експертними організаціями. Позивач також вважає необґрунтованим застосування при визначенні митної вартості другорядних методів. Так, посилаючись на норми ст.ст. 49, 51 Митного кодексу України, позивач зазначає, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається ціною, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Вказуючи на правові норми, які регулюють порядок визначення митної вартості, позивач вказує, що прийняте рішення не відповідає їх положенням, оскільки відповідачем не надано достатнього обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано та не визначено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом. При цьому позивач наголосив, що основним методом визначення митної вартості є метод за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, а всі інші методи застосовуються послідовно, у разі неможливості застосування цього методу. В свою чергу, позивач вважає, що відсутні будь-які підстави для застосування контролюючим органом другорядних методів визначення митної вартості.

Відповідач надав до суду заперечення (т. 1 а.с. 158-163), в яких зазначив, що ст. 337 Митного кодексу України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення форматологічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом. Під час митного оформлення згаданих товарів спрацювали профілі ризику автоматизованої системи управління ризиками, програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками сформовано форми контролю « 000», відповідно до якої «підприємство здійснює нехарактерне оформлення не за місцем обліку, протягом останніх 90 діб здійснювало митне оформлення в іншій митниці; у разі якщо оформлення не за місцем обліку не пов'язано з логічними причинами (логістика, розташування виробничих чи складських потужностей, вид транспорту тощо), оцінити доцільність проведення додаткових митних формальностей», та

« 115-7» - перевірка наявності задекларованих товарів у реєстрі товарів, що містять об'єкти права інтелектуальної власності Під час здійснення Південною митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів встановлено, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться розбіжності, а саме: інвойс від 16.08.2014 року № 14-1032 не містить посилання на зовнішньоекономічний договір. Оскільки за умовами поставки продавець здійснював за свій рахунок страхування вантажу, він повинен надати покупцю страховий поліс або інший доказ страхового покриття. Посилаючись на норми ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, відповідач вказав на обов'язок декларанта надати додаткові документи у випадку, коли подані ним документи містять розбіжності, а також на визначене у ст. 54 Митного кодексу України право митного органу запитувати у декларанта додаткові документи. На підставі вказаних норм права декларанту позивача запропоновано надати додаткові документи, а саме виписку з бухгалтерської документації, копію митної декларації країни відправлення з перекладом, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини. У відповідь уповноваженою особою декларанта надіслано електронне повідомлення та подані наступні документи: інформація біржових організацій про вартість товару (липень,серпень), платіжне доручення про перерахування коштів, копія митної декларації країни відправлення та інші документи. Однак, внаслідок перевірки поданих документів встановлено, що в них також містяться розбіжності, а саме, МД країни відправлення містить посилання на неіснуючий зовнішньоекономічний договір, інформація щодо вартості товару, яка зазначена у МД, відрізняється за числовими значеннями від інвойсу, цінову довідку надало підприємство, яка не має відношення до зовнішньоекономічної операції тощо. З урахуванням зазначеного на підставі вимог ст.54 Митного кодексу України позивачу було відмовлено у митному оформлені, внаслідок чого складено рішення про коригування митної вартості товару. З цього приводу відповідачем наведені обставини, за наявності яких неможливо застосувати методи визначення митної вартості за ціною договору, за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, на основі додавання вартості, у зв'язку з чим за результатами проведення консультацій із декларантом було обрано резервний метод. Крім того, відповідач повідомив, що в порядку, передбаченому ст.55 Митного кодексу України, ним також розглянуто додаткові документи та скаргу позивача після випуску товару у вільний обіг за умови сплати необхідних митних платежів, однак, за результатами розгляду вказаних документів підстав для перегляду рішення про коригування митної вартості не виявлено. При цьому, обґрунтовуючи свої доводи, відповідач також посилається на практику розгляду аналогічних справ Верховним Судом України та Вищим адміністративним судом України.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги та обґрунтування адміністративного позову у повному обсязі, а також надав до суду додаткові пояснення у справі (т. 1 а.с. 213-214, 230-233).

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на доводи, викладені ним у запереченнях проти позову, а також на надані до суду додаткові пояснення (т. 2 а.с.41-43).

Суд, заслухавши осіб, що з'явились в судове засідання, дослідивши доводи адміністративного позову, заперечень проти нього, пояснення сторін, наявні матеріали справи та обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, встановив таке.

08.04.2014 року між позивачем (покупець) та нерезидентом Orsett Trading S.A. (Панама) (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт № 08/04/14, відповідно до умов якого продавець виражає свою згоду стосовно продажу, а покупець виражає свою волю стосовно купівлі полівінілхлориду (ПВХ) на умовах, що мають визначатися у додатках до договору (т. 1 а.с. 48-51). Додатком до вказаного контракту визначено, що продавець передає, а покупець купує суспензійний полівінілхлорид (С-ПВХ) марки SG-5 виробництва XINJIANG ZHONGTAI CHEMICAL CO.LTD у кількості 494 мт за ціною 1034,00 доларів США за мт на умовах CIF-Одеса. Загальна вартість додатку становить 510796,00 доларів США (т. 1 а.с. 52).

23.10.2014 року декларантом ТОВ «Полімерна компанія» до митного оформлення Південної митниці заявлена партія товару, яка надійшла на митну територію України за вказаним контрактом, відповідно до митної декларації (МД) № 500060804/2014/001678 (т. 1 а.с. 164).

Для підтвердження митної вартості товару до Південної митниці разом із митною декларацією та відповідною декларацією митної вартості подані зовнішньоекономічний контракт від 08.04.2014 року № 08/04/14 (т.1 а.с.176-179), додаток до нього (т.1 а.с.180), коносамент від 24.09.2014 року №UAOSS138 (т. 1 а.с. 165), коносамент від 24.08.2014 року № ZIMUXNG1009180 (т. 1 а.с. 171-173) накладна від 14.10.2014 року № 42734229 (т. 1 а.с. 168), інвойс від 16.08.2014 року № 14-1032 (т.1 а.с.174), пакувальний лист від 16.08.2014 року № 14-1032 (т.1 а.с. 175), сертифікат походження від 16.08.2014 року № CCPIT 140831112 (т.1 а.с.181), звіти про зважування (т.1 а.с.182-185), сертифікат якості (т.1 а.с.186) тощо.

Митна вартість товару декларантом визначена у розмірі 592800,00 доларів США, що становить 7676805,6 гривень.

Проте, за результатами проведення митних формальностей 28.10.2014 року Південною митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів

№ 500060804/2014/000022/1, яким вартість за одиницю товару збільшено з 1,034 доларів США/кг до 1,3800 доларів США/кг, а загальна сума товару - до 681720,00 доларів США (т. 1 а.с. 188).

У графі рішення «обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості», зокрема, зазначено, що подані декларантом документи містять такі розбіжності: інвойс від 16.08.2014 року № 14-1032 не містить посилання на зовнішньоекономічний договір. Оскільки продавець здійснював за свій рахунок страхування вантажу (CIF Одеса), то він повинен надати покупцю страховий поліс або інший доказ страхового покриття.

Також із зазначеного рішення вбачається, що декларанту позивача запропоновано надати додаткові документи, а саме, виписку з бухгалтерської документації, копію митної декларації країни відправлення з перекладом, каталоги, специфікації фірми-виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

Уповноваженою особою декларанта надіслано відповідачу електронне повідомлення та подані наступні документи: інформацію біржових організацій про вартість товару (липень, серпень), платіжні доручення про перерахування коштів, копію митної декларації країни відправлення від 21.08.2014 року № 70242215 та інші документи (т. 1 а.с. 189-200).

Однак, як вбачається з зазначеного рішення про коригування митної вартості, у поданих документах відповідачем виявлено такі розбіжності: МД країни відправлення від 21.08.2014 року № 70242215 містить посилання на неіснуючий зовнішньоекономічний договір ZTWM1408-Р, інформація щодо вартості товару, яка зазначається у МД, відрізняється за числовим значенням від інвойсу; цінову довідку від 27.10.2014 року СИО-к № 000905 надано підприємством, яке не має відношення до зовнішньоекономічної операції.

З урахуванням проведених консультацій із декларантом позивача для визначення митної вартості товару використано другорядні методи визначення митної вартості. При цьому, обґрунтовуючи відсутність можливості визначити митну вартість товару за методом за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів або методами щодо віднімання та додавання вартості через відсутність відповідної інформації, під час визначення митної вартості товару відповідачем застосовано резервний метод визначення митної вартості.

На підставі ст.55 Митного кодексу України та вищезгаданого рішення про коригування митної вартості товарів Південною митницею складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 29.10.2014 року № 500060804/2014/00129, в якій повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів (т. 1 а.с. 15-17).

Не погодившись із прийнятим контролюючим органом рішенням, позивач звернувся до начальника Південної митниці із скаргою (т. 1 а.с. 21-24), за результатом розгляду якої листом від 11.12.2014 року № 324/15-70-25-02 Південною митницею повідомлено про відсутність підстав для перегляду вищезгаданого рішення про коригування митної вартості товарів (т. 1 а.с. 204-206).

Досліджуючи обставини правомірності прийняття контролюючим органом рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, суд встановив таке.

Відповідно до пунктів 23, 24 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до вимог ст. 52 зазначеного нормативно-правового акта заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

При цьому згідно з п. 2 ч. 3 цієї статті декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.53 МК України визначений перелік документів, які декларант подає митному органу щодо підтвердження митної вартості товарів і обраний метод її визначення, а саме:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 1 ст. 54 Митного кодексу України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частин 2, 3 цієї статті контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Наказом Державної митної служби України від 13.12.2010 року № 1467 з метою практичної реалізації положень стандартних правил 6.3, 6.4, 6.9 Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур від 18.05.1973 року, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», затверджено Порядок застосування автоматизованої системи аналізу та управління ризиками під час митного контролю та митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації.

Вказаним Порядком передбачено необхідність здійснення оцінки ризику за ВМД за допомогою автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (далі - АСАУР), що відбувається шляхом перевірки електронної копії ВМД. Така перевірка здійснюється в автоматизованому режимі після прийняття ВМД до митного оформлення і внесення електронної копії ВМД до бази даних митного органу. Пунктами 1.4., 1.6 Порядку передбачено, що за результатами оцінки ризику за ВМД формується перелік митних процедур, вказівки щодо яких здійснюються посадовими особами митних органів при проведенні митного контролю та митного оформлення, з урахуванням виду митної процедури та повідомлення до митної процедури, та відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють порядок проведення митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів.

Під час митного оформлення вищезазначеного товару спрацювали профілі ризику автоматизованої системи управління ризиками, що використовуються відповідно до Порядку застосування автоматизованої системи аналізу та управління ризиками під час митного контролю та митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації, який затверджений наказом Державної митної служби України від 13.12.2010 року № 1467. Зокрема, програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) сформовані наступні форми контролю: « 000» - підприємство здійснює нехарактерне оформлення не за місцем обліку, протягом останніх 90 діб здійснювало митне оформлення в іншій митниці; у разі, якщо оформлення не за місцем обліку не пов'язано з логічними причинами (логістика, розташування виробничих чи складських потужностей, вид транспорту тощо), оцінити доцільність проведення додаткових митних формальностей; « 115-7» - перевірка наявності задекларованих товарів у реєстрі товарів, що містять об'єкти права інтелектуальної власності».

Під час проведення митних процедур за вищезгаданою партією товару відповідачем були встановлені розбіжності у поданих документах, про які ним визначено у прийнятому рішенні про коригування митної вартості.

Дослідивши наявні у матеріалах справи копії документів, що подавались декларантом до митного органу під час митного оформлення вищенаведених товарів, суд встановив таке.

Одним з обов'язкових для підтвердження митної вартості документів є рахунок-фактура (інвойс). Для підтвердження митної вартості декларантом позивача подано інвойс від 16.08.2014 року № 14-1032, виданий компанією Orsett Trading SA із визначенням суми до сплати за постачання 494 т суспензійного полівінілхлориду на умовах CIF - Одеса у розмірі 510796,00 США. Відправником товару за вказаним інвойсом визначено XINJIANG ZHONGTAI CHEMICAL CO.LTD (Китай) від імені Orsett Trading SA. Водночас, з зазначеного інвойсу не вбачається зв'язку із зовнішньоекономічним контрактом, на підставі якого здійснюється постачання відповідної партії товару.

Крім того, до перевірки також наданий поліс страхування перевезення вантажу, страховиком за яким визначено не компанію-нерезидента, з яким позивачем укладено зовнішньоекономічний контракт, а компанію XINJIANG ZHONGTAI CHEMICAL CO.LTD (Китай). При цьому страхова сума визначена у більшому обсязі, ніж за зовнішньоекономічним контрактом, укладеним з Orsett Trading SA.

Враховуючи наведені факти, а також те, що перевірка контролюючим органом митної вартості поданого до митного оформлення товару передбачає перевірку числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, контролюючим органом правомірно рекомендовано декларанту позивача надати додаткові відомості.

Дослідивши додатково надану декларантом позивача копію митної декларації країни відправлення від 21.08.2014 року № 70242215, суд встановив, що вона також не містить посилання на зовнішньоекономічний контракт від 08.04.2014 року № 08/04/14, укладений позивачем із компанією Orsett Trading SA, а містить посилання на інший зовнішньоекономічний контракт № ZTWM1408-Р, копія якого до митного оформлення декларантом позивач не надана. При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до митної декларації країни відправлення відправником є XINJIANG ZHONGTAI CHEMICAL CO.LTD, тоді як жодного посилання на те, що вказана компанія діє від імені Orsett Trading SA немає.

До перевірки митної вартості товару також не надано будь-яких інших документів, які б надали можливість ідентифікувати зміст господарської операції з поставки товару компанією XINJIANG ZHONGTAI CHEMICAL CO.LTD від імені Orsett Trading SA. За таких умов суд вважає необґрунтованими посилання позивача на обставини придбання Orsett Trading SA товару у XINJIANG ZHONGTAI CHEMICAL CO.LTD на підставі договору № ZTWM1408-Р та подальшого його відправлення зі складу виробника товару як таке, що не підтверджується належними доказами у справі. При цьому суд звертає увагу, що навіть за умови існування таких домовленостей між зазначеними компаніями, імпорт товару на адресу позивача відбувався на підставі укладеного контракту із компанією Orsett Trading SA, а не на підставі контракту

№ ZTWM1408-Р, укладеного між Orsett Trading SA та XINJIANG ZHONGTAI CHEMICAL CO.LTD, остання з яких відповідно до наданих інших документів мала діяти від імені Orsett Trading SA, а не від власного імені. Відтак, надані до перевірки та до суду документи не надають можливості встановити, на підставі договірної ціни якого зовнішньоекономічного контракту має бути обчислена митна вартість товару, що переміщувалась в даному випадку через митний кордон України.

Крім того, інформація щодо вартості товару, яка зазначена у вказаній митній декларації країни відправлення, відрізняється від вартості, визначеній у наданому до перевірки інвойсу від 16.08.2014 року № 14-1032.

Частина запитуваних документів декларантом позивача взагалі не надана до перевірки через їх відсутність, що підтверджується відповідним електронним повідомленням декларанта позивача (т. 1 а.с. 208).

Суд також критично оцінює посилання позивача на довідку Одеської регіональної торгово-промислової палати від 27.10.2014 року № СИО-к № 000905 (т. 1 а.с. 26). Як зазначає позивач, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам.

Однак, у довідці Одеської регіональної торгово-промислової палати від 27.10.2014 року

№ СИО-к № 000905 лише міститься підтвердження вартості товару, що визначена у зовнішньоекономічному контракті від 08.04.2014 року № 08/04/14, а не аналітична інформація стосовно вартості товару на ідентичні або аналогічні товари на ринку у країні-експортері у відповідний період часу, яка могла би бути використана з метою підтвердження митної вартості товару в даному випадку, беручи до уваги факт, що виявлення певних розбіжностей у поданих документах й призвели до сумнівів щодо можливості визначення митної вартості товару за ціною договору.

Згідно з ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

При цьому відповідно до ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Згідно зі ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними методами: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частинами 3,6 цієї статті визначено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Частиною 8 статті 57 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу

Відповідно до вимог частин 2, 3 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно з ч. 9 цієї статті розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

З матеріалів справи вбачається, що у поданих декларантом позивача містяться розбіжності, у зв'язку з чим вони не можуть розглядатись як належне документальне підтвердження митної вартості, визначеної за ціною договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску приймається рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту.

В свою чергу, відповідно до положень ч. 6 ст. 54 вказаного нормативно-правового акта орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу.

Положеннями ст. 49 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.

Використання вказаного методу під час визначення митної вартості заявленого позивачем до митного оформлення товару було неможливим в силу відсутності інформації щодо вартості операцій з ідентичними товарами - даних стосовно фізичних характеристик товару та якості репутації на ринку, що, в свою чергу, не спростовується позивачем.

Виходячи з положень ст. 60 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Вказаний метод не було можливості застосувати, у зв'язку з відсутністю у митного органу інформації щодо вартості операцій з подібними (аналогічними) товарами - даних стосовно схожих складових компонентів товару, що не спростовано позивачем у справі.

Згідно з нормами ст. 62 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена відповідно до положень статей 58-61 цього Кодексу, їх митна вартість визначається згідно з положеннями цієї статті на основі віднімання вартості, крім випадків, коли на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи послідовність застосування цієї статті та статті 63 цього Кодексу може бути зворотною.

У разі якщо оцінювані або ідентичні чи подібні (аналогічні) імпортні товари продаються (відчужуються) на митній території України у незмінному стані, для визначення митної вартості товарів за цим методом за основу береться ціна одиниці товару, за якою оцінювані або ідентичні чи подібні (аналогічні) імпортовані товари продаються на території України у найбільших загальних кількостях покупцю, який не є пов'язаною з продавцем особою, одночасно або у час, наближений до дати ввезення оцінюваних товарів, за умови вирахування, якщо вони можуть бути виділені, таких компонентів: 1) витрат на виплату комісійних, що звичайно сплачуються або підлягають сплаті, чи звичайних торговельних надбавок, які робляться для одержання прибутку та покриття загальних витрат у зв'язку з продажем на митній території України товарів того ж класу та виду; 2) звичайних витрат, понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування, та інших пов'язаних з такими операціями витрат; 3) сум податків, що підлягають сплаті в Україні у зв'язку з ввезенням (імпортом) чи продажем (відчуженням) товарів.

Застосування цього методу унеможливлюється відсутністю у відповідача інформації щодо обчисленої вартості наданої виробником товарів стосовно витрат на виплату комісійних, що звичайно сплачуються або підлягають сплаті, чи звичайних торговельних надбавок, які робляться для одержання прибутку та покриття загальних витрат у зв'язку з продажем на митній території України товарів того ж класу та виду, звичайних витрат, понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування, та інших пов'язаних з такими операціями витрат, що не спростовано позивачем у справі відповідними доказами.

Згідно зі ст. 63 Митного кодексу України для визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) за основу береться надана виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформація про їх вартість, яка повинна складатися із сум: 1) вартості матеріалів та витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів. Така інформація повинна базуватися на комерційних рахунках виробника за умови, що такі рахунки сумісні із загальновизнаними принципами бухгалтерського обліку, які застосовуються в країні, де ці товари виробляються; 2) обсягу прибутку та загальних витрат, що дорівнює сумі, яка звичайно відображається при продажу товарів того ж класу або виду, що й оцінювані товари, які виготовляються виробниками у країні експорту для експорту в Україну; 3) загальних витрат при продажу в Україну з країни вивезення товарів того ж класу або виду, тобто витрат на завантаження, розвантаження та обробку оцінюваних товарів, їх транспортування до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрат на страхування цих товарів.

Використання цього методу під час визначення митної вартості заявленого позивачем до митного оформлення товару було неможливим в силу відсутності у митного органу наданої виробником товарів обчисленої вартості вищенаведених показників, що також позивачем не заперечувалось та не отримало відповідного спростовання належними доказами у справі.

Відповідно до вимог ст. 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ) .

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.

Відповідно до розділу 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 13.07.2012 року № 362, під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків використовуються такі джерела інформації як спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України (ЄАІС ДМСУ); інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, та інші.

Так, за допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи Міністерства доходів і зборів України (ЄАІС) встановлено, що рівень митної вартості товару за відповідним кодом УКТЗЕД, митне оформлення якого вже здійснено, є більшим та становить 1,38 дол. США за кг (т. 1 а.с. 212)

З урахуванням вищенаведеного відповідачем правомірно з метою визначення митної вартості товару використано наявну у нього інформацію щодо митної вартості на товари, митне оформлення яких вже було здійснено митним органом, інформація про що наведена відповідачем у відповідному рішенні про коригування митної вартості, внаслідок чого митна вартість товару збільшена до рівня 1,38 доларів США/кг.

Суд при цьому критично оцінює посилання позивача на не проведення контролюючим органом консультацій із декларантом позивача, беручи до уваги те, що згідно з частинами 5, 6

ст. 55 Митного кодексу України декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді. Водночас, у матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що декларант позивача наполягав на проведенні таких консультацій у письмовому вигляді, або йому відмовлено у проведенні таких консультацій в усному порядку.

Усі інші доводи сторін та їх представників суд вважає безпідставними та необґрунтованими. При цьому, слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, п. 29 рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши наявні у справі докази у їх взаємному зв'язку, суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товару від 28.10.2014 року № 500060804/2014/000022/1 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 29.10.2014 року № 500060804/2014/00129 прийняті Південною митницею з урахуванням всіх критеріїв, визначених у ч. 3 ст. 2 КАС України, що виключає правові підстави для їх скасування.

На підставі встановленого, керуючись приписами ст.ст. 11, 162 КАС України, суд вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 6, 9, 11, 69-72, 86, 94, 158-163, 167,186, 254 КАС України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Полімерна компанія» до Південної митниці Міндоходів про визнання протиправними дій Південної митниці Міндоходів щодо складання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 29.10.2014 року № 500060804/2014/00129 та дій щодо визначення митної вартості товару згідно з рішенням про коригування митної вартості товару від 28.10.2014 року

№ 500060804/2014/000022/1; визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 29.10.2014 року № 500060804/2014/00129; визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару від 28.10.2014 року

№ 500060804/2014/000022/1 - відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Полімерна компанія» () на користь Державного бюджету України (отримувач коштів: УК у м. Одесі/Київський район, код отримувача 38016923, банк отримувача ГУДКСУ в Одеській області, рахунок отримувача 4005, код класифікації доходів бюджету 22030001) судовий збір у розмірі 4384, 80 грн. (чотири тисячі триста вісімдесят чотири грн. 80 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний суддею 15.06.2015 року.

Суддя С.М. Корой

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Полімерна компанія» до Південної митниці Міндоходів про визнання протиправними дій Південної митниці Міндоходів щодо складання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 29.10.2014 року № 500060804/2014/00129 та дій щодо визначення митної вартості товару згідно з рішенням про коригування митної вартості товару від 28.10.2014 року

№ 500060804/2014/000022/1; визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 29.10.2014 року № 500060804/2014/00129; визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару від 28.10.2014 року

№ 500060804/2014/000022/1 - відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Полімерна компанія» () на користь Державного бюджету України (отримувач коштів: УК у м. Одесі/Київський район, код отримувача 38016923, банк отримувача ГУДКСУ в Одеській області, рахунок отримувача 4005, код класифікації доходів бюджету 22030001) судовий збір у розмірі 4384, 80 грн. (чотири тисячі триста вісімдесят чотири грн. 80 коп.).

15 червня 2015 року.