Справа № 815/7843/13-а
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2015 року м. Київ К/800/45677/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Борисенко І.В.

Моторного О.А.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління Міндоходів в Одеській області

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.07.2014

та постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09.12.2013

у справі № 815/7843/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український універсальний термінал»

до Державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління Міндоходів в Одеській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Український універсальний термінал» звернулось до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління Міндоходів в Одеській області № від 25.10.2013.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 09.12.2013 позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано спірне податкове повідомлення-рішення в частині основного платежу на суму 499 891 грн. та штрафних (фінансових) санкцій на суму 249 946 грн., в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.07.2014 постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову про задоволення позовних вимог; визнано протиправним та скасовано спірне податкове повідомлення-рішення.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій; прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами проведеної планової документальної виїзної перевірки ТОВ «Український універсальний термінал» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2012 по 31.12.2012, складено акт № 646/15-03-22-01/33798831 від 14.10.2013, в якому зафіксовано порушення: п. 185.1 ст. 185, п. 186.1 ст. 186, п. 187.1 ст. 187, п. 189.4 ст. 189, пп. 196.1.11 п. 196.1 ст. 196 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 613 571 грн., у т.ч.: за квітень 2012 року на суму 7 819 грн., за травень 2012 року на суму 20 099 грн., за червень 2012 року на суму 22 193 грн., за липень 2012 року на суму 105 087 грн., за серпень 2012 року на суму 10 448 грн., за вересень 2012 року на суму 321 301 грн., за жовтень 2012 року на суму 105 663 грн., за листопад 2012 року на суму 20 961 грн.

На підставі результатів проведеної перевірки, 25.10.2013 відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № про визначення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 920 357 грн., в т.ч.: 613 571 грн. основного платежу та 306 786 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Приймаючи спірне податкове повідомлення-рішення податковий орган посилався на те, що внаслідок застосування позивачем у перевіряємий період при експорті продукції «нульової» ставки оподаткування податку на додану вартість, ним було знижено суму податку на додану вартість на 499 892 грн., а також не включено суму, що сплачена замовниками транспортно-експедиційних послуг за морський фрахт у податкове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 113 680 грн.

Матеріалами справи встановлено, що ТОВ «Український універсальний термінал» був придбаний товар (нерафінована соняшникова олія виробництва 2012 року та олія ріпакова нерафінована виробництва 2011 року) згідно договорів купівлі-продажу, укладених з ТОВ «Біоіл універсал Україна», отримання товару підтверджується дослідженими в судах попередніх інстанцій матеріалами справи, а саме: актами приймання-передачі товару, видатковими та податковими накладними.

ТОВ «Український універсальний термінал» були укладені договори комісії з ТОВ «Торговий дім ТіД» від 21.05.2012 № 112, від 26.06.2012 № 144 та від 31.08.2011 № 97, за умовами яких ТОВ «Український універсальний термінал» (комітент) доручає, а ТОВ «Торговий дім ТіД» (комісіонер) приймає на себе зобов'язання здійснити реалізацію нерезидентам України продукції, яка належить комітенту; комісіонер самостійно від свого імені, за рахунок комітента, укладає експортні договори купівлі-продажу товару, здійснює транспортування товару згідно з базисом постачання по зовнішньоекономічному контракту, укладає необхідні договори для митного оформлення товару при відправці та здійснює всі необхідні митні платежі, а комітент виплачує за надані послуги винагороду, обумовлену у додатках.

У додатках до договорів комісії визначено, що комітент доручає комісіонеру продавати товар (олію соняшникову нерафіновану, виробництва 2012 року та олію ріпакову нерафіновану, виробництва 2011 року) по ціні, визначеній у додатках до договорів комісії, на умовах ЕXW - Спеціалізований комплекс по переробці наливних вантажів Іллічівського морського торгівельного порту - СКП НВ ІМТП (згідно вимогам Інкотермс 2010 (2000).

На виконання умов укладених договорів комісії згідно відповідних актів приймання-передачі товару по договорам комісії, комітент - ТОВ «Український універсальний термінал» передав, а комісіонер - ТОВ «Торговий дім ТіД» прийняв товар (олія соняшникова нерафінована, виробництва 2012 року та олія ріпакова нерафінована виробництва 2011 року, відповідно) на умовах ЕXW Спеціалізований комплекс по переробці наливних вантажів Іллічівського морського торгівельного порту - СКП НВ ІМТП.

На виконання договорів комісії були складені звіти комісіонера, вантажно-митні декларації.

Також у спірному періоді на виконання умов договорів транспортного експедирування, укладених з ТОВ «Український універсальний термінал» № 226/11 від 11.03.2011, № Е62612 від 18.06.2012, № Оv-12-0511 від 15.05.2012, № 354/12 від 16.05.2012, № 002 від 11.01.2012, № 195/11 від 03.01.2011, № Ar-44 від 16.07.2010, № 386/12 від 27.08.2012, № 322/12 09-5/272 від 10.02.2012, № 318/12 від 03.02.2012, № 325/12/54 від 17.02.2012, № 154/10 від 29.06.2010, № 05110612 від 01.06.2012, № U0000511USD від 01.10.2007, № 178 від 01.01.2011 на адресу позивача надійшли суми плати за надані послуги фрахту на загальну суму 113 680 грн., які не були включені ним у податкове зобов'язання з податку на додану вартість.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку із здійсненням операцій експорту товару, які підтверджені належним чином складеними вантажно-митними деклараціями, позивачем було обґрунтовано використано право на застосування податку на додану вартість за нульовою ставкою; матеріалами справи підтверджено заниження позивачем податкових зобов'язань з податку на додану вартість за перевіряємий період на суму 113 680 грн., оскільки позивачем не надавались послуги на користь нерезидентів, які надають послуги з міжнародних перевезень пасажирів, їхнього багажу, вантажів чи міжнародних відправлень.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, апеляційний адміністративний суд мотивував своє рішення тим, що експорт товару із залученням комісіонера не впливає на порядок визначення податкових зобов'язань з податку на додану вартість; право на застосування нульової ставки податку на додану вартість і відповідно на отримання бюджетного відшкодування має лише продавець експортної продукції - її власник; у зв'язку із здійсненням операцій експорту товару, які підтверджені належним чином складеними вантажно-митними деклараціями, позивачем було обґрунтовано використано право на застосування податку на додану вартість за нульовою ставкою; підприємством надавались посередницькі експедиторські послуги на користь агентів нерезидентів, які надають послуги з міжнародних перевезень вантажів, а тому висновок податкового органу про заниження позивачем податку на додану вартість є неправомірним.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновком апеляційного адміністративного суду, з огляду на наступне.

Відповідно до пп. пп. «а», «б» п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно з абз. 1, 2 п. 189.4 ст. 189 цього Кодексу базою оподаткування для товарів/послуг, що передаються/отримуються у межах договорів комісії (консигнації), поруки, довірчого управління, є вартість постачання цих товарів, визначена у порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу. Дата збільшення податкових зобов'язань та податкового кредиту платників податку, що здійснюють постачання/отримання товарів/послуг у межах договорів комісії (консигнації), поруки, доручення, довірчого управління, інших цивільно-правових договорів та без права власності на такі товари/послуги, визначається за правилами, встановленими статтями 187 і 198 цього Кодексу.

Норми пунктів 189.3 - 189.5 цієї статті не поширюються на операції з експортування товарів за межі митної території України або з ввезення на митну територію України товарів у межах зазначених договорів (п. 189.6 ст. 189 ПК України).

Відповідно до пп. пп. «а», «б» п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Отже, з наведених норм податкового законодавства вбачається, що експорт товарів із залученням комісіонера не впливає на порядок визначення податкових зобов'язань з податку, а право на застосування нульової ставки ПДВ і відповідно на отримання бюджетного відшкодування має лише продавець експортної продукції - її власник.

Таким чином, судовий висновок щодо правомірності використання права платника податків на застосування нульової ставки при визначенні податку на додану вартість, у зв'язку із здійсненням операцій експорту товару, які підтверджені належним чином складеними вантажно-митними деклараціями є правомірним.

Відповідно до пп. 196.1.11 п. 196.1 ст. 196 Податкового кодексу України не є об'єктом оподаткування операції з надання послуг з агентування і фрахтування морського торговельного флоту судновими агентами на користь нерезидентів, які надають послуги з міжнародних перевезень пасажирів, їхнього багажу, вантажів чи міжнародних відправлень.

Згідно з пп. «б» п. 185.1 ст. 185 зазначеного Кодексу об'єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до пп. «ж» п. 186.3 ст. 186 ПК України місцем постачання зазначених у цьому пункті послуг вважається місце, в якому отримувач послуг зареєстрований як суб'єкт господарювання або - у разі відсутності такого місця - місце постійного чи переважного його проживання. До таких послуг належать: надання транспортно-експедиторських послуг.

Згідно положень ст. ст. 4, 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України. У плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов'язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування.

Тобто, оскільки у плату експедитору не включаються витрати понесені таким експедитором на оплату послуг агентування і фрахтування морського торговельного флоту судновими агентами на користь нерезидентів, які надають послуги з міжнародних перевезень пасажирів, їхнього багажу, вантажів чи міжнародних відправлень та які залучені до виконання договору транспортного експедирування, то експедитор не повинен нараховувати податкові зобов'язання при передачі цих послуг замовнику - нерезиденту. При цьому, оскільки місцем надання транспортно-експедиторських послуг нерезиденту, є місце їх надання за межами митної території України, то при отриманні експедитором коштів від нерезидента за належне виконання договору транспортного експедирування об'єкта оподаткування податком на додану вартість не виникає.

Як встановлено матеріалами справи, згідно актів виконаних робіт, позивачем надавались посередницькі експедиторські послуги на користь агентів нерезидентів.

З урахуванням викладеного, суд касаційної інстанції погоджується з висновком апеляційного адміністративного суду про безпідставне донарахування позивачу суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість спірним податковим повідомленням-рішенням.

За вказаних обставин, відсутності порушень норм матеріального та процесуального права, висновок суду апеляційної інстанції про задоволення позовних вимог є вірним, а касаційна скарга відповідача - необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління Міндоходів в Одеській області відхилити.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.07.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді І.В. Борисенко
О.А. Моторний