Справа № 826/10144/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 червня 2015 року 10:46 № 826/10144/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б. при секретарі судового засідання Паньків В.В., розглянувши у судовому засіданні подання

за заявоюДержавної податкової інспекції у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві
до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1
про підтвердження обґрунтованості застосування адміністративного арешту

за участю представників сторін:

від заявника: Горбенко Ірина Михайлівна

від відповідача: ОСОБА_1

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва 28.05.2015 р. о 08:45 надійшло подання Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про застосування адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1).

В обґрунтування подання позивач зазначає, що співробітниками податкового органу здійснено виїзд з метою проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2, проте, ФОП ОСОБА_1 в допуску до проведення фактичної перевірки та наданні дозвільних документів на здійснення господарської діяльності відмовила. Оскільки платник податків безпідставно не допустив посадових осіб органу ДПС до проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення, податковим органом правомірно та обґрунтовано застосовано умовний адміністративний арешт майна платника податків.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав подання у повному обсязі та просив суд задовольнити вимоги.

Відповідач у судове засідання з'явилася, проти позову заперечує в повному обсязі.

В обґрунтування заперечень Відповідач зазначає, що станом на 29.052015 р. у ФОП ОСОБА_1 відсутня заборгованість.

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 1833 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд подання відбувається за участю органу доходів і зборів, що його вніс, та платника податків, стосовно якого його внесено.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується подання, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

На податковому обліку в ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві перебуває ФОП ОСОБА_1, як платник податків.

Працівниками відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів Головного управління ДФС у м. Києві 03.02.2015 р., згідно наказу від 16.03.2015 р. № 287 здійснено виїзд з метою проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) за адресою: АДРЕСА_2.

Співробітниками податкового органу здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 та пред'явлено посвідчення, копію наказу та направлення на проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1.

Проте, після ознайомлення з наказом та направленнями на перевірку ФОП ОСОБА_1 в допуску до проведення фактичної перевірки та наданні дозвільних документів на здійснення господарської діяльності відмовила.

Співробітниками податкового органу 03.04.2015 р. складено Акт відмови від допуску до перевірки №099/26-15-21-01-14.

На адресу ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві 25.05.2015 р. надійшло від Головного управління ДФС у м. Києві повідомлення від 07.05.2015 р. № 11061/7/26-15-21-01-20, яким запропоновано ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві розглянути питання щодо застосування повного адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, за юридичною адресою: 02093, АДРЕСА_1).

Заступником начальника ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві 27.05.2015 р. о 09:44 год. прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків №5015/Ф/26-51-21-21

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтування подання, виходячи з наступного.

Згідно пп.75.1 ст.75 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Поняття камеральної, документальної та фактичної перевірок є розмежованими, та мають різне призначення, підстави та порядок проведення.

Відповідно п.94.1 ст.94 Кодексу адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Підпунктом 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Кодексу передбачено, що арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин: платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Положеннями Кодексу передбачено дві обставини, за наявності яких може застосовуватися арешт майна платника податків: платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення; платник податків відмовляється від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Відповідно до п. 80.1, пп. 80.2.1, пп. 80.2.2 п. 80.2 та п. 80.5 ст. 80 Кодексу, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів; у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

Допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Положеннями п.81.1 ст.81 Кодексу встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, документів, визначених цим положенням.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Згідно правової позиції Вищого адміністративного суду України, викладеної в ухвалі від 15 вересня 2014 року (№К/800/55020/13) поняття відмови від проведення перевірки і поняття відмови від допуску до проведення перевірки мають самостійний правовий зміст, а тому повинні розглядатися як нетотожні поняття. Тому, є підстави вважати, що приписи пп.94.2.3 п.94.2 ст.94 Кодексу поширюються на випадки застосування арешту майна платника податків у разі: або відмови від проведення документальної перевірки, або недопуску посадових контролюючого органу до перевірки будь-якого виду, якщо для такої перевірки передбачено застосування процедури допуску.

Отже, арешт активів можна застосувати як у разі відмови від допуску до документальної перевірки, так і в разі відмови від допуску посадових осіб контролюючого органу до іншого виду перевірки, зокрема фактичної перевірки.

Так, посадовими особами Податкового органу до початку проведення фактичної перевірки пред'явлено позивачу Наказ від 16.03.2015 року №287 «Про проведення фактичної перевірки», як підставу для проведення перевірки, направлення на перевірку від 20.03.2015 р. №625/26-15-21-1-29 та пред'явлено службові посвідчення.

Вищезазначені документи містять передбачені законом реквізити.

Відповідачем, ФОП ОСОБА_1, на зворотній стороні направлень на перевірку здійснено напис, щодо перевірки - відмовляється допустити.

Отже, ФОП ОСОБА_1 від допуску до перевірки відмовилася, про що посадовими особами контролюючого органу складено відповідний акт про відмову платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленнях на перевірку, що відповідно вимог п.81.1 ст.81 Кодексу є підставою для початку проведення такої перевірки.

Однак, посадових осіб Податкового органу до проведення фактичної перевірки допущено не було, про що також 03.04.2015 року складено відповідний акт №099/26-15-21-01-14.

Суд звертає увагу, що станом на час прийняття судом рішення по суті подання від представників ні заявника, ні платника податків не надійшло будь-яких доказів щодо оскарження, визнання протиправною, скасування Наказу від 16.03.2015 року №287 «Про проведення фактичної перевірки».

Відповідно до ч. 5 ст. 183-3 КАС України, якщо із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право, то суд ухвалою відмовляє у прийнятті подання, проте, в матеріалах справи відсутні докази про наявність спору про право.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав та, як наслідок, необхідність підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків, застосованого рішенням про арешт.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. (ч.1) В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. (ч.2) Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов'язку і витребовує необхідні докази. Про витребування доказів або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про відмову у витребуванні доказів окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справи. (ч.3) Суд може збирати докази з власної ініціативи. (ч.5) Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. (ч.6 ст.71 КАС України).

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що подання Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про застосування адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163, 1833 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Подання Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - задовольнити повністю.

2. Підтвердити обґрунтованість застосування адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1).

3. Постанову звернути до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя А.Б. Федорчук