Справа № 816/1262/15
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2015-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/1262/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Довгопол М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кулик-Куличок О.Л.,

представника позивача - Устименко Ю.С. ,

представника відповідача - Юрченко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Комунального підприємства "Житлово - експлуатаційна організація № 2 "Полтавської міської ради до Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

17 квітня 2015 року Комунальне підприємство "Житлово - експлуатаційна організація № 2" Полтавської міської ради /далі - позивач, КП "ЖЕО №2/ звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України /далі - відповідач, ПОТВ АМКУ/ про визнання протиправним та скасування рішення від 12 березня 2015 року № 01/54-рш по справі 01-02-50/193-2014.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що КП «ЖЕО № 2» не займає монопольне становище на ринку постачання теплової енергії (послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води), оскільки в силу приписів Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з урахуванням змін, внесених Законом України від 10.04.2014 № 1198-VII, не є виконавцем таких послуг, а також не має технічної можливості надавати відповідні послуги і не може забезпечити виконання вимог, які ставляться Ліцензійними умовами провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії. За таких обставин вважає твердження відповідача про зловживання КП «ЖЕО № 2» монопольним становищем на ринку постачання теплової енергії необґрунтованим, а рішення від 12 березня 2015 року № 01/54-рш, яким накладено штраф в сумі 68 000 грн та зобов'язано вчинити дії, протиправним.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні.

У письмових запереченнях в обґрунтування правомірності спірного рішення зазначав, що в ході розгляду справи № 01-02-50/193-2014 за ознаками порушення законодавства про захист економічної конкуренції з боку КП «ЖЕО № 2», розпочатої за заявою мешканців житлових будинків № 13а, 19, 21, 33 по вул. Сортувальна, № 1 по вул. С. Разіна, № 2, 4 по вул.. Деповській у м. Полтаві, встановлено, що фактично ДП «Південна залізниця» в особі ВП «Локомотивне депо Полтава» та в особі ВП «Полтавське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» здійснюється виробництво та транспортування теплової енергії до вводу у житлові будинки, натомість КП «ЖЕО № 2» здійснює постачання теплової енергії, тому його дії щодо припинення з квітня 2014 року надання послуги з централізованого постачання гарячої води населенню - мешканцям житлових будинків по вул. Сортувальній, 13а, 19, 21, 33, С. Разіна, 1, Деповській, № 2, 4 у м. Полтаві, визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50 та частиною 1 статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку постачання теплової енергії (послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води) шляхом вчинення дій, які були б неможливі за умов існування значної конкуренції на ринку. З огляду на викладене вважає, що при прийнятті спірного рішення відповідач діяв виключно в межах визначених законодавством повноважень, на підставі підтверджених фактів /том 1, а.с. 36-42/.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

КП "ЖЕО №2" (ідентифікаційний код 13961729) зареєстроване як юридична особа 07.05.1993, відомості про яку включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 01.06.2009 /том 1, а.с. 31 - 32/.

Відповідно до положень Статуту, затвердженого рішенням тридцять другої сесії Полтавської міської ради п'ятого скликання від 28.10.2008 (із змінами та доповненнями, затвердженими рішеннями Полтавської міської ради від 18.09.2012 та від 16.11.2012) КП "ЖЕО №2" здійснює, зокрема, утримання, технічне обслуговування і поточний ремонт будинків, споруд та прибудинкових територій, а також дитячих і спортивних майданчиків згідно з переліком послуг з технічного обслуговування та поточного ремонту, затвердженого уповноваженим органом /том 1, а.с.177-186/.

Рішенням Виконавчого комітету Полтавської міської ради №50 від 20.02.2008 визначено перелік виконавців послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій /том 1, а.с.187-194/.

Рішенням Полтавської міської ради від 16.03.2012 «Про питання житлово-експлуатаційних підприємств Полтавської міської ради» КП «ЖЕО № 2» визначено балансоутримувачем житлових будинків, споруд і прибудинкових територій, які належать територіальній громаді м. Полтави, в тому числі житлових будинків по вул. Сортувальній, 31, 33, 33а, 13а, 19, 21, вул. Степана Разіна, 1, вул. Деповській, 2, 4 у м. Полтаві /том 1, а.с. 85 - 88/.

24.12.2014 до Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України надійшло звернення мешканців вказаних житлових будинків, підписане ОСОБА_5, щодо надання допомоги у вирішенні питання встановлення ціни за 1 куб м гарячої води у будинках, в якому також повідомлялося про відсутність гарячої води у будинках з квітня 2014 року через дії КП «ЖЕО № 2» /том 1, а.с. 45/.

За результатами розгляду звернення громадян на підставі подання від 25.12.2014 № 01/644-ПРС Адміністративною колегією Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято розпорядження від 25.12.2014 № 01/201-р про початок розгляду справи за ознаками порушення законодавства про захист економічної конкуренції з боку КП «ЖЕО № 2», передбаченого пунктом 2 статті 50 та частиною 1 статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку постачання теплової енергії (послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води) шляхом вчинення дій, які були б неможливі за умов існування значної конкуренції на ринку (справа № 01-02-50/193-2014) /том 1, а.с. 119 - 121/.

Рішенням адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.03.2015 №01/54-рш по справі №01-02-50/193-2014:

- визнано, що за результатами діяльності у період з 07.08.2013 по 2014 рік та з 01.01.2015 по даний час у відповідності до статті 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції" КП "ЖЕО №2" займає монопольне (домінуюче) становище на ринку постачання теплової енергії (послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води) в межах м. Полтава (в межах території, де розташована система теплоспоживання житлових будинків по вул. Сортувальна, 13а, 19, 21, 31, 33, 33а, вул. С. Разіна, 1, вул. Деповська, 2, 4 в м. Полтаві) з часткою 100 % (пункт 1);

- визнано, що дії КП "ЖЕО №2" щодо припинення з квітня 2014 року по даний час надання послуги з централізованого постачання гарячої води населенню - мешканцям житлових будинків по вул. Сортувальна, 13а, 19, 21, 31, 33, 33а, вул. С. Разіна, 1, вул. Деповська, 2, 4 в м. Полтаві, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку постачання теплової енергії (послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води) шляхом вчинення дій, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливі за умов існування значної конкуренції на ринку (пункт 2);

- за порушення законодавства про захист економічної конкуренції та зазначене у пункті 2 цього рішення, накладено на КП «ЖЕО № 2» штраф у розмірі 68000 грн, що становить 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (пункт 3);

- зобов'язано КП "ЖЕО №2" вжити заходів щодо надання послуги з централізованого постачання гарячої води мешканцям житлових будинків по вул. Сортувальна, 13а, 19, 21, 31, 33, 33а, вул. С. Разіна, 1, вул. Деповська, 2, 4 в м. Полтаві (пункт 4) /том 1, а.с.15-29/.

Зазначене рішення отримано позивачем 17.03.2015, про що свідчить штамп вхідної реєстрації на рішенні.

Позивач не погодився із вказаним рішенням, у зв'язку з чим оскаржив його до суду.

Надаючи правову оцінку рішенню адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету від 12.03.2015 №01/54-рш по справі №01-02-50/193-2014, суд виходить з наступного.

Згідно із частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності визначені Законом України «Про захист економічної конкуренції» від 11.01.2001 № 2210-III (надалі - Закон № 2210-ІІІ).

Законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із цього Закону, законів України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист від недобросовісної конкуренції", інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів (частина 1 статті 3 Закону № 2210-ІІІ).

Згідно із частиною 4 статті 4 Закону № 2210-ІІІ державний контроль за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції, захист інтересів суб'єктів господарювання та споживачів від його порушень здійснюються органами Антимонопольного комітету України.

При цьому статтею 1 Закону № 2210-ІІІ визначено, що органами Антимонопольного комітету України є Антимонопольний комітет України, постійно діючі та тимчасові адміністративні колегії Антимонопольного комітету України, державний уповноважений Антимонопольного комітету України, адміністративні колегії територіальних відділень Антимонопольного комітету України.

Частиною 5 статті 14 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» від 26.11.1993 № 3659-XII (надалі - Закон № 3659-ХІІ) передбачено, що адміністративна колегія територіального відділення Антимонопольного комітету України має, зокрема, такі повноваження: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, про надання дозволу, надання попередніх висновків стосовно узгоджених дій, проводити розслідування або дослідження за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення, надавати попередні висновки стосовно узгоджених дій.

Відповідно до положень статті 35 Закону № 2210-ІІІ розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

При розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України: збирають і аналізують документи, висновки експертів, пояснення осіб, іншу інформацію, що є доказом у справі, та приймають рішення у справі в межах своїх повноважень; отримують пояснення осіб, які беруть участь у справі, або будь-яких осіб за їх клопотанням чи з власної ініціативи.

Статтею 50 Закону № 2210-ІІІ визначено перелік порушень законодавства про захист економічної конкуренції, до яких віднесено, зловживання монопольним (домінуючим) становищем (пункт 2 статті 50).

Відповідно до приписів статті 12 Закону № 2210-ІІІ суб'єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо:

- на цьому ринку у нього немає жодного конкурента;

- не зазнає значної конкуренції внаслідок обмеженості можливостей доступу інших суб'єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар'єрів для доступу на ринок інших суб'єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин.

Згідно із положеннями статті 13 Закону № 2210-ІІІ зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку, зокрема, визнається:

1) встановлення таких цін чи інших умов придбання або реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку;

2) застосування різних цін чи різних інших умов до рівнозначних угод з суб'єктами господарювання, продавцями чи покупцями без об'єктивно виправданих на те причин;

3) обумовлення укладання угод прийняттям суб'єктом господарювання додаткових зобов'язань, які за своєю природою або згідно з торговими та іншими чесними звичаями у підприємницькій діяльності не стосуються предмета договору;

4) обмеження виробництва, ринків або технічного розвитку, що завдало чи може завдати шкоди іншим суб'єктам господарювання, покупцям, продавцям;

5) часткова або повна відмова від придбання або реалізації товару за відсутності альтернативних джерел реалізації чи придбання;

6) суттєве обмеження конкурентоспроможності інших суб'єктів господарювання на ринку без об'єктивно виправданих на те причин;

7) створення перешкод доступу на ринок (виходу з ринку) чи усунення з ринку продавців, покупців, інших суб'єктів господарювання.

Статтею 48 Закону № 2210-ІІІ передбачено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про:

- визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

- припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

- зобов'язання органу влади, органу місцевого самоврядування, органу адміністративно-господарського управління та контролю скасувати або змінити прийняте ним рішення чи розірвати угоди, визнані антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю;

- визнання суб'єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку;

- примусовий поділ суб'єкта господарювання, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку;

- накладення штрафу;

- блокування цінних паперів;

- усунення наслідків порушень законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема усунення чи пом'якшення негативного впливу узгоджених дій, концентрації суб'єктів господарювання на конкуренцію;

- скасування дозволу на узгоджені дії у разі вчинення дій, заборонених згідно із статтею 19 цього Закону;

- оприлюднення відповідачем за власні кошти офіційної інформації Антимонопольного комітету України чи його територіального відділення стосовно рішення, прийнятого у справі про порушення, в тому числі опублікування рішень у повному обсязі (за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим, головою територіального відділення інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), у строк і спосіб, визначені цим рішенням або законодавством;

- закриття провадження у справі.

Відповідно до статті 52 Закону № 2210-ІІІ органи Антимонопольного комітету України накладають штрафи на об'єднання, суб'єктів господарювання: юридичних осіб; фізичних осіб; групу суб'єктів господарювання - юридичних та/або фізичних осіб, що відповідно до статті 1 цього Закону визнається суб'єктом господарювання, у випадках, передбачених частиною четвертою цієї статті.

За порушення, передбачені: пунктами 1, 2 та 4 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до десяти відсотків доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф. У разі наявності незаконно одержаного прибутку, який перевищує десять відсотків зазначеного доходу (виручки), штраф накладається у розмірі, що не перевищує потрійного розміру незаконно одержаного прибутку. Розмір незаконно одержаного прибутку може бути обчислено оціночним шляхом;

Якщо доходу (виручки) немає або відповідач на вимогу органів Антимонопольного комітету України, голови його територіального відділення не надав розмір доходу (виручки), штраф, передбачений абзацом другим частини другої цієї статті, накладається у розмірі до двадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; штраф, передбачений абзацом третім частини другої цієї статті, - у розмірі до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; штраф, передбачений абзацом четвертим частини другої цієї статті, - у розмірі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина 5 статті 52 Закону № 2210-ІІІ).

Як встановлено судом, пунктом 1 рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.03.2015 №01/54-рш по справі №01-02-50/193-2014 визнано, що КП "ЖЕО №2" займає монопольне (домінуюче) становище на ринку постачання теплової енергії (послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води) в межах м. Полтава (в межах території, де розташована система теплоспоживання житлових будинків по вул. Сортувальна, 13а, 19, 21, 31, 33, 33а, вул. С. Разіна, 1, вул. Деповська, 2, 4 в м. Полтаві) з часткою 100 %.

При цьому відповідач виходив з того, що між державним підприємством «Південна залізниця» та КП «ЖЕО № 2» укладений договір № ТЧ5/10 про надання послуг з постачання теплової енергії від 07.08.2013 та додаткова угода № 1 від 07.08.2014 до вказаного договору /том 1, а.с. 71 - 72, 103/, а також між ДП «Південна залізниця» в особі ВП «Полтавське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» та КП «ЖЕО № 2» укладено договір № П/БМЕУ-1387 про надання послуг з постачання теплової енергії від 13.08.2013 та додаткова угода № 1 від 13.08.2014 до вказаного договору /том 1, а.с. 50 - 52/. Водночас КП «ЖЕО № 2» укладено договори про надання послуг з постачання теплової енергії з мешканцями житлових будинків по вул. Сортувальна, 13а, 19, 21, 31, 33, 33а, вул. С. Разіна, 1, вул. Деповська, 2, 4 в м. Полтаві /том 1, а.с. 54 - 59, 73 - 74/, яким КП «ЖЕО № 2» здійснює нарахування плати за надані послуги з постачання теплової енергії, отримує кошти, які перераховуються на рахунок ДП «Південна залізниця».

Таким чином, з урахуванням Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 № 49-р, відповідач дійшов висновку, що бар'єри вступу на ринок надання послуг з постачання теплової енергії в межах території, де розташована система теплоспоживання житлових будинків по вул. Сортувальна, 13а, 19, 21, 31, 33, 33а, вул. С. Разіна, 1, вул. Деповська, 2, 4 в м. Полтаві, не можуть бути подолані, тому КП «ЖЕО № 2» займає монопольне становище на вказаному ринку з часткою 100 %.

Суд вважає висновок відповідача таким, що не відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам, беручи до уваги наступне.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 № 2633-IV постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов'язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

При цьому теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

В силу приписів статті 23 Закону України «Про теплопостачання» господарська діяльність з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії підлягає ліцензуванню в порядку, встановленому законом.

Вказаній нормі кореспондує пункт 42 статті 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» від 01.06.2000 № 1775-III, відповідно до якого ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності: виробництво теплової енергії, транспортування її магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії.

Судом встановлено, що КП «ЖЕО № 2» протягом 2013, 2014 років не мало ліцензії на здійснення господарської діяльності з постачання теплової енергії. Матеріали справи свідчать, що відповідну ліцензію було видано позивачу згідно із розпорядженням голови Полтавської ОДА від 12.01.2015 № 1, однак розпорядженням голови Полтавської ОДА від 06.05.2015 № 206 із врахуванням висновку Ліцензійної комісії з питань виробництва теплової енергії, транспортування її магістральними (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії (протокол № 2 від 24.04.2015) зазначену ліцензію анульовано /том 2, а.с. 4 - 6, 70/.

Ліцензійними умовами провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, від 10.08.2012, № 278, визначені організаційні, технологічні, кваліфікаційні та спеціальні (особливі) вимоги провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії визначені.

Ці Ліцензійні умови є обов'язковими для суб'єктів господарювання незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які провадять (мають намір провадити) діяльність з постачання теплової енергії (пункт 1.2. Ліцензійних умов).

З огляду на відсутність у КП «ЖЕО № 2» ліцензії на здійснення господарської діяльності з постачання теплової енергії протягом 2013, 2014 років, можливість здійснювати діяльність з постачання теплової енергії не підтверджена. Правомірність видачі позивачу відповідної ліцензії 12.01.2015 розпорядженням голови Полтавської ОДА від 12.01.2015 № 1 позивачем заперечувалася, про що свідчать його звернення до Полтавської ОДА, Експертно-апеляційної ради при Державній службі України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва /т.2, а.с. 2 - 6/, внаслідок чого розпорядженням голови Полтавської ОДА від 06.05.2015 № 206 зазначену ліцензію було анульовано

Суд бере до уваги, що статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» визначено поняття «теплопостачальна організація» - як суб'єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії, а також поняття «балансоутримувача (будинку, групи будинків, житлового комплексу)» - як власника відповідного майна або юридичної особи, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно і уклала договір купівлі-продажу теплової енергії з теплогенеруючою або теплопостачальною організацією, а також договори на надання житлово-комунальних послуг з кінцевими споживачами.

У свою чергу статтею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 № 1875-IV визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Як встановлено судом, КП «ЖЕО № 2» утримує на балансі житлові будинки по вул. Сортувальна, 13а, 19, 21, 31, 33, 33а, вул. С. Разіна, 1, вул. Деповська, 2, 4 в м. Полтаві, передані йому рішенням Полтавської міської ради від 16.03.2012, у зв'язку з чим ним укладено договір № ТЧ5/1 від 07.08.2013 із державним підприємством «Південна залізниця» та № П/БМЕУ-1387 від 13.08.2013 ДП «Південна залізниця» в особі ВП «Полтавське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» щодо постачання теплової енергії до зазначених будинків. Також КП «ЖЕО № 2» укладено договори із мешканцями житлових будинків, предметом яких є відшкодування громадянами витрат на оплату спожитих ними послуг з централізованого опалення та підігріву води.

Таким чином, КП «ЖЕО № 2» в розумінні Закону України «Про теплопостачання» є не теплопостачальною організацією, а є балансоутримувачем будинків.

Доводи відповідача про те, що КП «ЖЕО № 2» укладено із мешканцями будинків саме договори на постачання послуг з теплової енергії, суд оцінює критично, оскільки, виходячи із предмету договорів, визначених прав та обов'язків сторін, КП «ЖЕО № 2» безпосередньо не здійснює постачання теплової енергії громадянам, а лише забезпечує розрахунки громадян за спожиті послуги перед постачальником ДП «Південна залізниця» в особі ВП «Полтавське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» та в особі ВП «Локомотивне депо Полтава». При цьому останніми затверджено калькуляції розрахунку економічно обґрунтованих витрат, пов'язаних із транспортуванням та постачанням опалення та гарячої води /том 1, а.с. 52, на звороті, а.с.104/

Необхідно зазначити, що відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відтак в силу вимог вказаної норми мешканці будинків перераховували кошти за отриману теплову енергію КП «ЖЕО № 2» для теплопостачальної організації - ДП «Південна залізниця» в особі ВП «Полтавське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» та в особі ВП «Локомотивне депо Полтава», що не заперечується відповідачем.

Суд зауважує, що саме ВП «Локомотивне депо Полтава» ДП «Південна залізниця» та

ВП «Полтавське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» ДП «Південна залізниця» мають ліцензії на транспортування та постачання теплової енергії, видані згідно із розпорядженням голови Полтавської ОДА від 05.09.2013 № 392 /том 1, а.с. 195/.

При цьому рішенням Полтавської міської ради від 14.07.2011 Локомотивне депо Полтава Південної залізниці визначено виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води жилих будинків по вул. Деповській, 2, 4, та вул. Сортувальній, 13-а, 19, 21 у м. Полтаві /том 1, а.с. 198/.

Також суд враховує, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" ( із змінами, внесеними згідно із Законом України від 10.04.2014 р. N 1198-VII, який набрав чинності з 26.04.2014) до житлово-комунальних послуг відносяться: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Згідно із частиною 4 статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Статтею 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що договір на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) з іншим виконавцем.

Договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг.

Відтак, згідно із вказаними імперативними нормами виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води визначено не балансоутримувача, а теплопостачальну організацію, яку зобов'язано укласти договори безпосередньо із власниками квартир, орендарями чи квартиронаймачами, у багатоквартирних будинках.

Матеріали справи свідчать, що КП «ЖЕО № 2» було надіслано листи до ВП «Локомотивне депо Полтава» ДП «Південна залізниця», ВП «Полтавське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» ДП «Південна залізниця», до ДП «Південна залізниця» від 22.04.2014 № 855/02, від 22.04.2014 № 854/02, від 29.04.2014 № 898/02, в яких повідомлялося про намір розірвання договорів № ТЧ5/10 від 07.08.2013 та № П/БМЕУ-1387 від 13.08.2013 /том 1, а.с. 209 - 211/, однак пропозиція розірвання договорів не була підтримана іншою стороною /том 1, а.с. 214 - 216/. КП «ЖЕО № 2» було повторно надіслано листи від 16.06.2014 № 1212/02 та від 17.06.2014 № 1289/02 про розірвання договорів із проектом додаткових угод про розірвання /том 1, а.с. 219 - 222/, однак згідно пояснень представника позивача вказані додаткові угоди не були підписані іншою стороною.

Відповідно до умов договорів № ТЧ5/10 від 07.08.2013 та № П/БМЕУ-1387 від 13.08.2013, зважаючи на те, що одна із сторін договору, КП «ЖЕО № 2», заявила за місяць до закінчення строку дії договорів про намір припинити дію договорів, дія договорів закінчилася 07.08.2014 та 13.08.2014 відповідно.

Однак, з метою забезпечення належного проведення опалювального сезону 2014/2015 років, з огляду на листи Департаменту житлово-комунального господарства Полтавської ОДА (зокрема, від 04.08.2014 № 03-01/456 /том 2, а.с. 119/), Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Полтавської міської ради (зокрема, від 04.09.2014 № 01-06-01/07/1613 /том 2, а.с. 120/) КП «ЖЕО № 2» було змушене підписати додаткові угоди до договорів № ТЧ5/10 від 07.08.2013 та № П/БМЕУ-1387 від 13.08.2013 датами 07.08.2014 та 13.08.2014, згідно з якими продовжено строк дії договорів на 2014/2015 рік.

Таким чином, з огляду на відмову відокремлених підрозділів ДП «Південна залізниця» всупереч вимогам Закону України «Про теплопостачання», Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від постачання теплової енергії на підставі безпосередніх договорів із мешканцями будинків, залишився в силі механізм постачання теплової енергії, врегульований договорами ВП «Південна залізниця» із КП «ЖЕО № 2» та договорами КП «ЖЕО № 2» із мешканцями будинків.

Однак, враховуючи те, що КП «ЖЕО № 2» в розумінні норм законодавства не є організацією, що здійснює постачання теплової енергії (теплопостачальною організацією), не має законодавчих та технічних можливостей для надання послуг з постачання теплової енергії, суд приходить до висновку про необґрунтованість твердження відповідача у пункті 1 рішення від 12.03.2015 №01/54-рш про те, що КП «ЖЕО № 2» займало монопольне становище на ринку послуг з постачання теплової енергії з часткою 100 %.

З огляду на викладене, посилання у пункті 2 рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.03.2015 №01/54-рш по справі №01-02-50/193-2014 на те, що дії КП "ЖЕО №2" щодо припинення з квітня 2014 року надання послуги з централізованого постачання гарячої води населенню - мешканцям житлових будинків по вул. Сортувальна, 13а, 19, 21, 31, 33, 33а, вул. С. Разіна, 1, вул. Деповська, 2, 4 в м. Полтаві, є зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку постачання теплової енергії, також є безпідставними.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що листи КП «ЖЕО № 2» до ВП «Локомотивне депо Полтава» ДП «Південна залізниця», ВП «Полтавське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» ДП «Південна залізниця» про припинення надання послуг теплової енергії у вигляді гарячої води /том 1, а.с. 62 - 63/ не спричиняли обов'язок іншої сторони договорів припинити надання послуг, натомість були підставою для вирішення питання про розірвання договорів.

Стосовно тверджень відповідача про те, що у 2014 році представниками КП «ЖЕО № 2» були відключені водо-водяні бойлери, а тому відсутня технічна можливість отримання гарячої води у відповідних будинках, то судом встановлено, що вказана інформація ґрунтується на відомостях, зазначених у листі ДП «Південна залізниця» від 19.02.2015 № НЮ-40/52 /том 1, а.с. 132/. Водночас із письмових пояснень ДП «Південна залізниця» від 02.06.2015 № НЮ-40/170 на запит суду встановлено, що посилання на відключення КП «ЖЕО № 2» водо-водяних бойлерів ДП «Південна залізниця» ґрунтувалося на припущенні та не мало документального підтвердження /том 2, а.с. 109 - 110/. Натомість представником позивача в ході розгляду справи пояснено, що будь-які документи стосовно відключення бойлерів у КП «ЖЕО № 2» відсутні, при цьому надано документи, що свідчать про періодичний огляд внутрішньобудинкових систем водопостачання, опалення з метою забезпечення опалювального періоду /том 2, а.с. 127 -135/.

Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до позивача штрафу у розмірі 68000 грн за порушення у вигляді зловживання монопольним становищем (пункт 3 рішення від 12.03.2015 №01/54-рш).

Також не ґрунтується на вимогах законодавства та фактичних обставинах вимога відповідача у пункті 4 рішення від 12.03.2015 №01/54-рш про зобов'язання КП "ЖЕО №2" вжити заходів щодо надання послуги з централізованого постачання гарячої води мешканцям житлових будинків по вул. Сортувальна, 13а, 19, 21, 31, 33, 33а, вул. С. Разіна, 1, вул. Деповська, 2, 4 в м. Полтаві.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, не довів правомірності винесення ним спірного рішення.

Таким чином, суд перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов висновку, що рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.03.2015 №01/54-рш по справі №01-02-50/193-2014 прийнято без урахування вимог законодавства, а також усіх обставин, які мали значення для його прийняття, а тому підлягає визнанню протиправним і скасуванню.

Отже, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7-11, 71, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Комунального підприємства "Житлово - експлуатаційна організація № 2 "Полтавської міської ради до Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12 березня 2015 року № 01/54-рш по справі 01-02-50/193-2014.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Комунального підприємства "Житлово - експлуатаційна організація № 2 "Полтавської міської ради (ідентифікаційний код 13961729) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 182 грн. 70 коп. (сто вісімдесят дві гривні сімдесят копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 10 червня 2015 року.

Суддя М.В. Довгопол