Справа № 826/8304/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2015-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 травня 2015 року № 826/8304/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області до відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Вишгородська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області (надалі - Вишгородська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, позивач) до відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві (надалі - ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві, відповідач) про визнання протиправними дій щодо невідкриття виконавчого провадження відповідно до виконавчого листа від 19.08.2014 року №826/11187/14; зобов'язання вчинити дії шляхом відкриття виконавчого провадження відповідно до виконавчого листа від 19.08.2014 р. №826/11187/14.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач протиправно відмовив у відкритті виконавчого провадження без наявності підстав. Державний виконавець помилково дійшов висновку, що стягнення за виконавчим документом має здійснюватись податковими органами, відповідно до статті 95 Податкового кодексу України, оскільки в даному випадку застосовуються норми пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України, згідно яких стягнення з фізичної особи за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Представник позивача у судове засідання не прибув, подав до суду клопотання про розгляд справи без його присутності.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, просив суд розглядати справу без його участі, подав до суду заперечення проти позову у яких зазначив, що Податковим кодексом України встановлено особливий порядок виконання судових рішень про стягнення коштів з платника податків у рахунок погашення податкового боргу. Органами стягнення за такими рішеннями, які здійснюють процедуру їх примусового виконання, є контролюючі органи в розумінні Податкового кодексу України, а отже, органи виконавчої служби у даному випадку не залучаються.

Відповідно до приписів частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, з урахуванням вимог статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали судом встановлено наступне.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.08.2014 року №826/11187/14 позовні вимоги Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області задоволено в повному обсязі, стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 податковий борг у розмірі 11 751,04 грн.

На виконання зазначеної постанови судом видано виконавчий лист від 19.08.2014 року №826/11187/14.

Позивач звернувся з відповідною заявою до ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа.

Постановою державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві від 05.03.2015р. ВП №46747231 відмовлено у відкритті виконавчого провадження у зв'язку із тим, що пред'явлений виконавчий документ підлягає виконанню не органами державної виконавчої служби, а контролюючими органами в розумінні Податкового кодексу України.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Основною функцією державної виконавчої служби є задоволення вимог виконавчого документа, забезпечення дотримання при цьому прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб, сприяння їм у реалізації своїх процесуальних прав.

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою зокрема, такі документи, як виконавчі листи, що видаються судами.

Згідно положень ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Провівши системний аналіз зазначених норм права, суд приходить до висновку, що державний виконавець у разі отримання виконавчого документа, що відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження" зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження.

В той же час, відповідно до положень ч.ч 1 та 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі:

1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання;

2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом;

3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання;

4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення;

6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону;

61) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури;

7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів;

8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову протягом трьох робочих днів, а за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - не пізніше наступного робочого дня з дня надходження виконавчого документа і не пізніше наступного дня надсилає її заявникові разом з виконавчим документом.

Зі змісту постанови від 05.03.2015р. ВП №46747231 вбачається, що державний виконавець дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 19.08.2014 року №826/11187/14. на підставі пункту 8 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з тим, що на його думку, існують передбачені законом обставини, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Суд дійшов висновку про помилковість вказаних тверджень відповідача, з огляду на наступне.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків визначений главою 9 розділу ІІ Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Посилаючись на вказані норм, державний виконавець дійшов висновку про те, що стягнення коштів з платників податків здійснюється контролюючим органом самостійно без направлення виконавчого документа до органів виконавчої служби.

Водночас, відповідно до пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Таким чином, пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України встановлено особливий порядок стягнення податкового боргу платників податків - фізичних осіб у порівнянні з порядком погашення податкового боргу юридичних осіб.

З урахуванням викладеного, норми статей 95-99 Податкового кодексу України можуть застосовуватися до процедури стягнення податкового боргу з фізичних осіб лише в тій частині, що не суперечить вимогам пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України.

Зі змісту виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.08.2014 року №826/11187/14 вбачається, що стягненню суми податкового боргу з платника податку - фізичної особи підлягає на підставі судового рішення. Тобто, у даному випадку стягнення податкового боргу має здійснюватись у відповідності до пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження, а не податковими органами.

Аналогічна правова позиція викладена в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 04.05.2012р. №1198/12/12-12.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав у відповідача для винесення постанови від 05.03.2015р. ВП №46747231 про відмову у відкритті виконавчого провадження, з огляду на що, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо невідкриття виконавчого провадження відповідно до виконавчого листа від 19.08.2014 року №826/11187/14.

Окрім того, з огляду на встановлені у суді обставини та враховуючи, що строк пред'явлення виконавчого листа до виконання не закінчився, він відповідає вимогам, передбаченим Законом і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для зобов'язання ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві вчинити дії шляхом відкриття виконавчого провадження відповідно до виконавчого листа від 19.08.2014 р. №826/11187/14.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і наявність підстав для їх задоволення.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат заявника - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) згідно ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві щодо невідкриття виконавчого провадження відповідно до виконавчого листа від 19.08.2014 року №826/11187/14.

Зобов'язати відділ державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві вчинити дії щодо відкриття виконавчого провадження відповідно до виконавчого листа від 19.08.2014 року №826/11187/14 шляхом винесення відповідної постанови.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко