Справа № 487/2244/15-а
Суддя: Біцюк А. В.
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/2244/15-а
Провадження № 2-а/487/78/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2015 року Заводський районний суд м. Миколаєва області в складі:

головуючого судді Біцюк А.В.,

секретар Бавикіна Т.В.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про визнання дій протиправними, зобов'язання призначити та виплатити недоплачену пенсію, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Миколаєва, в якому просив визнати дії Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Миколаєва протиправними та зобов"язати Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Миколаєва призначити пенсію, як дитині-сироті, за період з 10.10.2003 р. по 12.10.2011 р. у розмірі двократної соціальної пенсії, яка дорівнює двократному розміру мінімальної пенсії за віком, за відповідний період та зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Миколаєва виплатити різницю між виплаченою йому пенсією за відповідний період, та розміром пенсії дитині-сироті, у двократному розмірі соціальної пенсії за відповідний період, яка дорівнює двократному розміру мінімальної пенсії за віком, починаючи з 10.10.2003р. по 12.10.2011р.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 вимоги позову підтримала, просила задовольнити в повному обсязі та зазначила, що ОСОБА_3 є дитиною - сиротою.

Представник УПФ України в Заводському районі ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала та просила в їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що з 09.10.2003 року ОСОБА_5 у зв'язку з втратою годувальника була призначена пенсія на двох утриманців ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 за померлу їх матір ОСОБА_7. Після того як ОСОБА_3 виповнилось 18 років виплата пенсії припинилась. Відповідно до Порядку подання на оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідне до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення». ОСОБА_3 особисто не звертався до УПФУ за виділенням частки пенсії, у звязку з втратою годувальника та підстави для виплати йому пенсії з 01.11.2006 р. по 12.10.2011 р. відсутні. Крім того, в пенсійній справі відсутні документи про встановлення позивачу статусу круглої сироти, довідка, яка б підтверджувала, що відомості про батька дитини записані за вказівкою матері не надавались, отже призначити пенсію як дитині-сироті в УПФУ не було підстав. Вважають також незаконними вимоги, щодо призначення пенсії позивачу як дітині-сироті в період з 10.10.2003 р. по 12.10.2011 р. у розмірі двократної соціальної пенси за відповідний період, відповідно до вимог ст. 44 Закону України «1788-ХН «Про пенсійне забезпечення», оскільки з 01.01.2004 р. набрав чинности Закон України «Про загальноообовязкове державне пенсійне страхування» №1058-ІУ, п. 16 роздлу ХУ «Прикінцеві положення» цього Закону зазначено, ще до приведення законодавства у відповідність із цим Законом, закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Статтею 43 вищезазначеного Закону передбачено, що перерахунок пенсії в разі втрати годувальника, призначеної до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів, що знаходяться на час перерахунку пенсії в пенсійній справі та відповідаютьвимогам законодавства, що діяло раніше.

У зв'язку з чим з 01.01.2004 р. пенсія дітям .виплачується згідно ч.2 ст. 37 Закону України «Про загальнообовязкове державне страхування» у розмірі на одного непрацездатного члена сімї - 50% пенсії за віком годувальника, на двох та більше непрацездатних членів сімї - 100%, що розподіляється рівними частками.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд наступне:

09. 10.2003 року померла моя мати позивача - ОСОБА_7. відомості про батька ОСОБА_3 були записані за вказівкою матері, відповідно до ч.І ст.135 Сімейного Кодексу України. 28.10.2005р. рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №2070 ОСОБА_3 призначено піклувальника - ОСОБА_5 (чоловіка покійної матері) про що видано посвідчення №193. У вказаному рішенні виконкому зазначено, що померла ОСОБА_7 мала статус матері-одиначки та вказаним рішенням позивачу було надано статусу дитини-сироти.

Статтею 46 Конституції України проголошено, що громадяни мають право на - захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а такожу старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто право на отримання пенсії є констатуційним правом громадянина України.

У відповідності до ст, 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв"язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років,та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 є дитиною-сиротою, йому повинно було виплачувати- пенсію до досягнення ним 23-річного віку, незалежно від того, чи навчається він.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія у звязку з втратою годувальника призначається в розмірі на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

При цьому дітям-сиротам пенсія у звязку з втратою годувальника призначаєтьсяв розмірах, визначених частиною першою цієї статті, виходячи з розміру пенсії за віком кожного з батьків.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії в разі втрати годувальника призначаються на кожного непрацездатного члена сім'ї в розмірі 30 процентів заробітку годувальника (стаття 64), але не менше соціальної пенсії, встановленої для відповідної категорії непрацездатних.

На дітей, які втратили обох батьків (круглих сиріт), а також на дітей померлої одинокої матері

пенсія на кожну дитину не може бути меншою від двократного розміру соціальної пенсії.

За змістом положень частин 2 і 3 ст. 22 Конституції України конституційні права гарантуються а держава повинна утримуватись від прийняття будь-яких актів, які призводили до скасування звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 2 ст. 64 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Пенсійний фонд зобов'язаний здійснювати функції щодо призначення (перерахунку), забезпечення вчасного та в повному обсязі фінансування і виплати пенсій та надання соціальних послуг.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 звернувся у квітня 2012 року до УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва з заявою про проведення перерахунку та донарахування і виплати раніше недоплаченої пенсії, як дитині-сироті, але йому в цьому було відмовлено, що підтверджуєтеся листом відповідача на ім'я ОСОБА_8 №206-К-7 від 11.05.2012 року.

Крім того, у відповідності до ст. 16 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», допомога на дітей, які перебувають під опікою чи піклуванням, призначається особам, визначеним в установленому законом порядку опікунами чи піклувальниками дітей, які внаслідок смерті батьків, позбавлення їх батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського лування та така допомога є власністю дитини.

Згідно ст.ст. 17 -18 вказаного Закону (у редакції, що діяла з 01.08.2003 р. на день виникнення о них правовідносин), допомога на дітей, які перебувають під опікою чи піклуванням, призначається підставі рішення про встановлення опіки чи піклування за умови, що середньомісячний розмір одержуваних на дитину аліментів, пенсії за попередні шість місяців не перевищує прожиткового мімуму для дитини відповідного віку.

Допомога на дітей, які перебувають під опікою чи піклуванням, надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом для дитини відповідного віку та середньомісячним міром одержуваних на дитину аліментів та пенсій за попередні шість місяців.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновлювачів. опікуна, піклувальника). В даному випадку таким органом є Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради.

У відповідності до п. 45 Постанови КМУ N1751 від 27.12.2001р., «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми», орган, що призначає і виплачує державну допомогу сім'ям з дітьми, повинен давати роз'яснення з питань її призначення і виплати та надавати заявнику допомогу в одержанні необхідних документів.

При цьому, ані позивачу, ані його піклувальникові не було роз'яснено права.на отримання вказаної допомоги, тобто Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради не виконано свого прямого обов'язку.

У зв'язку із чим, ОСОБА_5 направлено запит до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про призначення ОСОБА_3 допомоги, як дитині-сироті.

Однак, 09.04.2012р. за 3 Д-Х-428-1/з надано відповідь, що ОСОБА_3 така допомога не призначалась та відсутня інформація щодо статусу позивача, як дитини-сироти.

У відповідності до ст. 246 СК України, орган опіки та піклування контролює умови утримання, виховання, навчання дитини, над якою встановлено опіку або піклування.

Згідно п. 4 Про затвердження «Правил опіки та піклування», затверджених Наказом №34/166/131/88 від 26.05.1999р. Державного комітету України у справах сімї та молоді, безпосереднє ведення справ щодо опіки і піклування покладається у межах їх компетенції на відповідні відділи й управління місцевої державної адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчих комітетів міських чи районних у містах рад.

При цьому, органи опіки та піклування відповідно до покладених на них завдань та розподілу повноважень між структурними підрозділами відповідних управлінь і відділів місцевої державної адміністрації: вирішують питання про встановлення і припинення опіки та піклування; ведуть облік до осіб, які потребують опіки (піклування); вирішують згідно з чинним законодавством питання щодо грошових виплат дітям, які перебувають під опікою (піклуванням); вживають заходи щодо захистуту особистих та майнових прав неповнолітніх дітей і осіб, які перебувають під опікою (піклуванням); провадять іншу діяльність, щодо забезпечення прав та інтересів неповнолітніх дітей та повнолітніх осіб, які потртебують опіки і піклування.

Також, районні (міські) управління праці та соціального захисту населення зобовязані подати до районних (міських) управлінь Пенсійного фонду України за місцем проживання довідку на кожну дитину-сироту віком старшу за 18 років, якій призначено державну соціальну допомогу.

У разі зміни розміру соціальної допомоги районні (міські) управління праці та соціального захисту населення повідомляють районні (міські) управління Пенсійного фонду в 3-денний термін.

Таким чином, обовязком саме органу опіки та піклування було постановлення ОСОБА_3 на облік, як дитини-сироти, передання даних до пенсійних органів, та органів соціального захисту населення.

У звязку з чим посилання відповідачів на не звернення позивача до відповідних органів із заявою не може позбавити дитину-сироту законного права до достатній прожитковий рівень та соціальних захист, гарантований Державою, Конституцію України та міжнародними правовими актами.

На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що право позивача на пенсійне забезпечення було порушено неправомірними діями УПФУ в Заводському районі м. Миколдаєва та підлягає судовому захисту шляхом зобовязання УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва призначити пенсію, як дитині-сироті, за період з 10.10.2003 року по 12.10.2011р. у розмірі двократної соціальної пенсії, за відповідний період, провести перерахунок між розміром фактично сплаченої пенсії, по втраті годувальника, у розмірі 50% від прожиткового мінімуму за відповідний період, та розміром пенсії дитини-сироти, у двократному розмірі соціальної пенсії за відповідний період, починаючи з 10.10.2003р. по 12.10.2011р., виплатити різницю між пенсією виплаченою по втраті годувальника у розмірі 50% від прожиткового мінімуму за відповідний період, та розміром пенсії дитині-сироті, у двократному розмірі соціальної пенсії за відповідний період, починаючи з 10.10.2003р. по 12.10.2011р.

Крім того, у відповідності до постанови КМУ N823 від 25.08.2005р. «Про затвердження Порядку надання одноразової допомоги дітям-сиротам і дітям, позбавленим батьківського піклування, після досягнення 18-річного віку», визначено механізм надання одноразової допомоги дітям-сиротам і дітям, позбавленим батьківського піклування, після досягнення 18-річного віку (далі - одноразова допомога).

На день досягнення позивачем повноліття тобто 12.10.2006р., розмір одноразової допомоги дітям-сиротам і дітям, позбавленим батьківського піклування, у 2006 році становив 795, 00 грн. на одну дитину.

При цьому, вказаним Порядком визначено, що МОН щороку під час підготовки проекту державного бюджету подає до Мінфіну дані про кількість дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, у розрізі районів, міст республіканського Автономної Республіки Крим і міст обласного значення, мм. Києва і Севастополя.

Виплата одноразової допомоги здійснюється у готівковій (грошовій) формі районними (міськими) відділами (управліннями) освіти на підставі заяви та паспорта отримувача цієї допомоги.

Слід зазначити, що служби у справах неповнолітніх районних, районних у м. Києві та м. Севастополі державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських, районних у містах рад складають списки дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, яким у поточному році виповнюється 18 років, за місцем знаходження обліково-статистичних карток таких дітей, і подають до районних (міських) відділів (управлінь) освіти. У списках зазначається прізвище, ім'я, по батькові дитини, число, місяць, рік народження, постійне місце проживання.

При цьому, повідомлення із зазначенням строку, протягом якого можна отримати одноразову допомогу, та адреси районного (міського) відділу (управління) освіти надсилається дітям-сиротам і дітям, позбавленим батьківського піклування, службами у справах неповнолітніх районних, районних у м. Києві та м. Севастополі державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських, районних у містах рад.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази надіслання вказаного повідомлення позивачу та розяснення йому органами опіки та піклування, органами соціального захисту населення вказаного права на отримання одноразової допомоги після досягнення ним повнолітнього віку.

Крім того, суд приходить до переконання, що відповідачами не враховано, що правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на отримання пенсії, як особи, що має статус дитини-сироти, основані на принципі юридичної визначеності. Як свідчить позиція Європейського суду у справі Yvonne van Duym v. Home Office (Case 41/74 van Duym v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобовязання, взяті державою, навіть якщо такі, якщо такі зобовязання містяться у законодавчому акті, який загалом немає автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу повязана з іншим принципом відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобовязань для запобігання відповідальності . При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, в цьому випадку це підвищення пенсії особам, що мають статус дітей-сиріт, держава чи орган, вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політки чи поведінки діло підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Охорона дитинства в Україні є стратегічний загальнонаціональний пріоритет. Діяльність низки органів системи апарату держави на яких покладено виконання функцій держави спрямовано на забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоровя, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток. Основні засади державної політики у цій сфері закріпленні на законодавчому рівні.

Частиною 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», також передбачено, що нараховані суми пенсій, які не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію виплачуються за минулий час без обмежень будь-яким строком із нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Помилковим є застосування при вирішенні подібних справ річного строку позовної давності, оскільки ч. 2 ст. 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Оскільки ч. 2 ст. 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 8 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Твердження в судовому засіданні представника УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва які викладені в письмовому запереченні, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8-11,159,161-163 КАС України, суд В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Миколаєва, які полягають у не призначенні та невиплаті ОСОБА_3 пенсії як дитині-сироті починаючи з 10.10.2003 року по 12.102011 року у двократному розмірі соціальної пенсії за відповідний період, яка дорівнює двократному розміру мінімальної пенсії за віком, за відповідний період.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Миколаєва призначити пенсію ОСОБА_9, як дитині-сироті, за період з 10.10.2003 р. по 12.10.2011 р. у розмірі двократної соціальної пенсії, яка дорівнює двократному розміру мінімальної пенсії за віком, за відповідний період.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Миколаєва виплатити ОСОБА_3 різницю між виплаченою йому пенсією за відповідний період, та розміром пенсії дитині-сироті, у двократному розмірі соціальної пенсії за відповідний період, яка дорівнює двократному розміру мінімальної пенсії за віком, починаючи з 10.10.2003р. по 12.10.2011р.

Стягнути з Державного Казначейства України на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати у розмірі 873 грн. 08 коп.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Біцюк А.В.