Справа № 2а-6316/11/1370
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2015 року м. Київ К/9991/61612/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Бутенка В.І.,
Олексієнка М.М., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом Фермерського господарства «Бурка В.В.» до Генеральної прокуратури України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою Фермерського господарства «Бурка В.В.» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 червня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2012 року, -

встановив:

У травні 2011 року Фермерське господарство «Бурка В.В.» звернулося в суд з позовом до Генеральної прокуратури України про визнання дій протиправними та зобов'язання відповідача дотримуватись вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI) і надати обґрунтовану відповідь на запит від 13 травня 2011 року за вихідним № 193.

Позивач посилається на те, що Генеральна прокуратура України порушуючи вимоги статей 40, 55 Конституції України та статей 5, 10, 13, 20 Закону № 2939-VI, будучи розпорядником інформації, безпідставно відмовила Фермерському господарству «Бурка В.В.» в задоволенні запиту на інформацію.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24 червня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2012 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Бурка В.В. як представник Фермерського господарства «Бурка В.В.» звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 червня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2012 року і прийняти нове рішення про задоволення позову.

Представником Генеральної прокуратури України подано письмове заперечення на зазначену касаційну скаргу, просить таку залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Фермерське господарство «Бурка В.В.» звернулося до Генеральної прокуратури України із запитом на інформацію від 13 травня 2011 року за вихідним № 193, в якому просило

надати відповідним чином завірену копію ухвали колегії суддів Вищого адміністративного суду України від 22 квітня 2009 року в справі за скаргою ОСОБА_5

Відповідачем 20 травня 2011 року надано відповідь за № 23-7вих-11 на запит, в якій зазначено, що копію вказаної у запиті ухвали представником Генеральної прокуратури України було надано разом із запереченням на позовну заяву під час судового засідання у справі за позовом Фермерського господарства «Бурка В.В.» до Генеральної прокуратури України про зобов'язання вчинити дії. Дані документи судом долучено до матеріалів справи. Законом № 2939-VI не передбачено надання завірених копій будь-яких документів, у тому числі створених іншими суб'єктами.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Закон № 2939-VI визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до статті 1 вказаного Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 10 Закону № 2939-VI розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов'язані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

У частині 1 статті 19 вказаного Закону визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Згідно частин 1, 4 статті 22 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини 2 статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною 5 статті 19 цього Закону. У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено:1) прізвище, ім'я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.

У абзаці першому пункту 9.8.1 Інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України від 1 квітня 2010 року № 18, (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що копія документа виготовляється і видається тільки з дозволу керівника прокуратури або керівника відповідного структурного підрозділу. Орган прокуратури може засвідчувати копії лише тих документів, що створюються у ньому.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки, як вірно встановлено судами, Генеральною прокуратурою України надано відповідь від 20 травня 2011 року за № 23-7вих-11 на запит позивача від 13 травня 2011 року за вихідним № 193 на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, то колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Фермерського господарства «Бурка В.В.».

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів і встановлених обставин справи, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Фермерського господарства «Бурка В.В.» - залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 червня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2012 року у справі за позовом Фермерського господарства «Бурка В.В.» до Генеральної прокуратури України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Бутенко В.І.

Олексієнко М.М.