Справа № К/9991/33507/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" червня 2015 р. м. Київ К/9991/33507/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Бутенко В.І.,

Кобилянського М.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою Сихівського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на постанову Сихівського районного суду міста Львова від 08 грудня 2009 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2011 року в справі за позовом Сихівського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про скасування постанови про накладення штрафу,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2009 року Сихівський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради звернувся в суд з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначав, що постановою державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області від 24 листопада 2009 року на нього неправомірно накладено штраф у розмірі 510 грн. за невиконання рішення суду.

Просив визнати протиправними дії підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області щодо накладення штрафу та скасувати постанову від 24 листопада 2009 року.

Постановою Сихівського районного суду міста Львова від 08 грудня 2009 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2011 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, позивач просив скасувати судові рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 05 листопада 2009 року державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2-а-72/08, виданого 26 жовтня 2009 року Сихівським районним судом міста Львова про зобов'язання Сихівського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради провести ОСОБА_4 виплату недоплачених сум допомоги на оздоровлення за 2004-2007 роки в сумі 4 070,30 грн., та надано строк до 12 листопада 2009 року для добровільного виконання рішення суду.

У зв'язку із невиконанням судового рішення добровільно, 24 листопада 2009 року державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області винесено постанову про накладення на Сихівський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради штрафу в розмірі 510 грн.

Вирішуючи спір районний суд виходив з того, що у встановлений державним виконавцем строк позивач не вчинив відповідних дій по виконанню судового рішення, тому постанова про накладення штрафу винесена на правомірних підставах. Також виходив з того, що відсутність коштів для виконання судового рішення, не може бути визнана поважною причиною, оскільки реалізація особою свого права не може бути по-ставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції щодо правомірності дій суб'єкта владних повноважень при винесенні постанови про накладення штрафу, проте районним судом при вирішенні зазначеної справи було порушено правила предметної підсудності, що є підставою для скасування даного судового рішення та ухвалення нового.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин справи в межах доводів касаційної скарги колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною 2 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Виконання рішень за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення здійснюється відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 2 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Згідно із частиною першою статті 89 вказаного Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Таким чином постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише при умові, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач протягом 2009 року неодноразово звертався до вищестоящих органів виконавчої влади зприводу вирішення питання щодо фінансування видатків на надання пільг та компенсацій громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, проте ці питання вирішені не були.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року № 8-2, управління Пенсійного фонду України у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах є органами Пенсійного фонду України, підпорядкованими відповідно голо-вним управлінням Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Пенсійного фонду України.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2.1 та підпункту 2 пункту 2.2 Положення основним завданням управління, крім іншого, є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Управління відповідно до покладених на нього завдань планує доходи та видатки коштів Пенсійного фонду України в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Пенсійного фонду України.

Таким чином невиконання судового рішення управлінням Пенсійного фонду України в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 24 березня 2015 року по справі № 21-66а15.

З огляду на наведені обставини, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку щодо правомірності дій суб'єкта владних повноважень при винесенні постанови про накладення штрафу.

Обставини справи встановлені повно і правильно, але суди попередніх інстанцій порушили норми матеріального права, що відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування судових рішень і ухвалення нового судового рішення.

Керуючись статтями 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу Сихівського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради задовольнити.

Постанову Сихівського районного суду міста Львова від 08 грудня 2009 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області та скасувати постанову від 24 листопада 2009 року ВП №15693268 про накладення на Сихівський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради штрафу у розмірі 510 грн.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ В.І. Бутенко /підпис/ М.Г. Кобилянський /підпис/