Справа № 2-а-0805-4662/2011
Суддя: Беспалько Т. Д.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-0805-4662/2011
Провадження № 6-а/314/11/2014
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 року м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

Головуючого судді Беспалько Т.Д.

При секретарі Печонкіній В.П.

розглянувши матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України в Вільнянському районі Запорізької області про визнання дій протиправними, зобов'язання до перерахунку пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

У липня 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до управління ПФУ в Вільнянському районі Запорізької області, в якому вимагав визнати протиправними дії відповідача щодо не нарахування та не виплату позивачу ОСОБА_2 підвищення до пенсії , як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком в період з 26.01.20144 по 18.06.2011 року відповідно до ст.6 Закону України «про соціальний захист дітей війни», як «дитині війни» у розмірі 30% мінімальної пенсії з урахуванням норм ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування».

Постановою суду від 08.08.2011 року позов задоволено частково: визнано незаконною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в Вільнянському районі Запорізької області щодо ненарахування та невиплати у повному обсязі ОСОБА_1 підвищення до пенсії згідно Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 26.01.2011 року по 18.06.2011 року. Зобовязано Управління Пенсійного Фонду України у Вільнянському районі Запорізької області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 недоплачене їй підвищення до пенсії згідно ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування", у розмірі, що складає 30 % мінімальної пенсії за віком, починаючи з 26.01.2011 року і по 18.06.2011 року, з урахуванням сплачених сум.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2013 року апеляційна скарга відповідача на зазначену постанову суду була залишена без задоволення, а сама постанова без змін.

У червні 2014 року до суду надійшло подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області про зміну способу і порядку виконання судового рішення у цій справі. У поданні зазначено, що виконавчий документ № 2а-0805-4662/2011 від 26.12.2013, виданий позивачу, виконати неможливо, оскільки у 2012-2014 рр. коштів на виплату заборгованості відповідачу не виділено, згідно проведеного розрахунку, сума заборгованості складає 850 гривень75 копійок. Державний виконавець посилається, що у відповідності до норм Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", виконання рішень суду про стягнення коштів здійснюється Державною казначейською службою України, і тому, на його думку, наявні передбачені законом обставини, що виключають здійснення виконавчого провадження органом державної виконавчої служби; у звязку з тим, що резолютивна частина виконавчого листа містить вказівку виконати дії зобов»язального характеру, без зазначення конкретної суми стягнення, державний виконавець не має можливості арештувати відповідний рахунок УПФУ в органі Держказначейства із подальшим списанням коштів і погашення заборгованості. У зв»язку із наведеним державний виконавець просить на підставі ч.1 ст.263 КАС України суд змінити спосіб і порядок подальшого виконання судового рішення (виконавчого документу), а саме змінити його на стягнення з управління ПФУ в Вільнянському районі Запорізької області на користь ОСОБА_2 грошової суми у розмірі 850 гривень 75 копійок.

Представник боржника надав письмові заперечення, в яких послався, інформаційним листом Вищого адміністративного суду України від 13 червня 2012 року за № 1483/12/13-12 було роз»яснено, що відповідно до ст.ст.21, 105, 162 КАС України, позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобовязання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю. Установивши, що відповідачі порушили норми права, які регулюють спірні відносини, адміністративний суд повинен визнати такі дії протиправними і зобовязати відповідачів здійснити нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум. Представник боржника також вказав, що відповідно до ст.2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобовязання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган. Судові рішення, повязані з соціальними виплатами, зокрема і винесене на користь ОСОБА_2 мають зобовязальний характер щодо проведення таких виплат, і, відповідно, не належать до таких, що мають виконуватися згідно цього Закону.

Суд дійшов висновку, що внесене подання задоволенню не підлягає.

Так, положення ст.263 КАС України передбачають зміну чи встановлення порядку чи способу виконання рішення, яке було ухвалено судом у справі, а саме резолютивної частини постанови, яка містить висновки суду по суті позовних вимог. Під зміною способу і порядку виконання рішення розуміється прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Тобто зі змісту вказаної норми випливає, що суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів, може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, або ж відмовити по даному питанню, не змінюючи при цьому його змісту, та, відповідно, не змінюючи спосіб захисту порушеного права, обраний судом при вирішенні справи.

Суд погоджується з доводами представника боржника, що судові рішення, пов»язані з соціальними виплатами, зокрема і винесене на користь ОСОБА_2., мають зобовязальний характер щодо проведення таких виплат, і, відповідно, не належать до таких, що мають виконуватися згідно цього Закону. При цьому слід прийняти до уваги, що при розгляді справи за позовом ОСОБА_2 суд не встановлював, що виплата пенсії має відбуватися шляхом списання коштів з рахунків Держказначейства, та не встановлював розмір такої пенсії, тобто обставини, про які зазначив державний виконавець, виходять за межі заявлених позовних вимог.

Таким чином, подання державного виконавця щодо зміни способу та порядку виконання постанови суду у цій справі не підлягає задоволенню, оскільки в разі задоволення вказаних вимог фактично буде змінено по суті зміст резолютивної частини постанови суду.

Крім того, за приписом ч. 2 ст. 263 КАС України, суд при розгляді питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення може змінити спосіб та порядок виконання рішення лише у виняткових випадках.

Суд вважає, що викладені у поданні обставини не обґрунтовують доцільність і необхідність зміни способу та порядку виконання рішення суду.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 263 КАС України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні подання державного виконавця про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України в Вільнянському районі Запорізької області про визнання дій протиправними, зобов'язання до перерахунку пенсії відмовити.

На ухвалу протягом п»яти днів може бути подана апеляційна скарга до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя Т.Д.Беспалько

23.12.2014 року м.Вільнянськ

Суддя: ОСОБА_3

23.12.2014