Справа № 815/1120/15
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2015-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1120/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Вовченко O.A.,

секретар судового засідання Дубовик Г.В.,

представника позивача - ОСОБА_1 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Одеської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції Одеської області, про скасування постанови та про зобов'язання зняти арешт та вилучити запис про реєстрацію обтяжень, суд -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 з адміністративним позовом до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Одеської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції Одеської області, про:

- скасування постанови від 18.10.2006 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження про накладення арешту на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2;

- зобов'язання Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції () зняти арешт з 1/4 частини квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2, та вчинити дії, направлені на вилучення запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрів до 2013 року щодо об'єкта нерухомого майна та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про реєстрацію обтяження (реєстраційний номер обтяження 3966424) відносно арешту нерухомого майна стосовно 1/4 частини квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) (з урахуванням уточнених позовних вимог згідно заяви від 26.05.2015 року (а.с.93).

В обґрунтування позову зазначається, що в грудні 2014 року при підготовці документів для нотаріального посвідчення договору на продаж квартири, яка в тому числі належить ОСОБА_2 на праві сумісної власності, випадково стало відомо про те, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна стосовно запису про арешт 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі Постанови Першої Державної виконавчої служби у Приморському районі м. Одеси від 18.10.2006 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження про накладення арешту на частини квартири АДРЕСА_1. Позивач зазначає, що зазначена Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.10.2006 року була винесена ДВС в процесі виконання Судового наказу Приморського районного суду м. Одеси (справа № 2-Н-1621/06) від 31.05.2006 року про стягнення з ОСОБА_2 (боржника) на користь ЗАТ «УМЗ» (стягувана) заборгованості у розмірі 764,54 грн. Як зазначено, в адміністративному позові, на підставі Постанови Першої Державної виконавчої служби у Приморському районі м. Одеси про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.10.2006 до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна внесені та зареєстровані відомості про реєстрацію обтяження, а саме арешт нерухомого майна та внесено запис про арешт 1/4 частини квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 (реєстраційний номер обтяження 3966424). В той же час, як вказано позивачем, ЗАТ «УМЗ» (правонаступником якого є ПрАТ «МТС Україна») не має будь-яких претензій щодо колишньої заборгованості ОСОБА_2 у розмірі 765,10 грн., проте сама ж реєстрація такого обтяження - арешту порушує право власності позивача, так як наявність заборони на відчуження позбавляє його розпорядитися часткою в квартирі шляхом її продажу.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обґрунтування, викладені в позовній заяві і просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не з'явився, судом належним чином повідомлявся про час, місце та дату судового засідання.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, судом належним чином повідомлявся про час, місце та дату судового засідання.

Вислухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані документи та матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як з'ясовано судом, на примусовому виконанні в Першої Державної виконавчої служби у Приморському районі м. Одеси знаходилось рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31.05.2006 року № 2н-1621 про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ЗАТ «УМЗ» у сумі 764,54 грн.

18.10.2006 року по виконавчому провадженню з виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31.05.2006 року № 2н-1621 державним виконавцем Першої Державної виконавчої служби у Приморському районі м. Одеси прийнято постанову про арешт майна боржника - ОСОБА_2 та оголошення заборони на його відчуження щодо 1/4 частини квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 (а.с. 67).

На підставі постанови Першої Державної виконавчої служби у Приморському районі м. Одеси від 18.10.2006 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрів до 2013 року щодо об'єкта нерухомого майна та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про реєстрацію обтяження (реєстраційний номер обтяження 3966424) внесено відомості щодо арешту нерухомого майна - 1/4 частини квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) (а.с. 62).

25.12.2014 року представник позивача звернулась до Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції із заявою про скасування арешту нерухомого майна - 1/4 частини квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 (а.с. 63).

На заяву представника позивача від 25.12.2014 року Перший Приморський відділ Державної виконавчої служби направив представнику позивача лист від 23.01.2015 року № 2015, в якому зазначив, що відповідно до акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 14.01.2010 року проведено знищення виконавчих проваджень завершених станом на 31.12.2009 року через закінчення строків їх зберігання, у зв'язку з чим провести необхідні дії не надається можливим у зв'язку із відсутністю оригіналів матеріалів виконавчого провадження (а.с. 61).

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою та з арештом нерухомого майна позивача, позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини даного адміністративного позову регулюються нормами Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

У відповідності до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно статті 38 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40 1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві: якщо в результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання боржника - фізичної особи (за винятком виконавчих документів, зазначених у частині першій статті 42 цього Закону), а також виконавчих документів, за якими мають бути стягнені грошові кошти чи інше майно, та інших виконавчих документів, які можуть бути виконані без безпосередньої участі боржника.

У відповідності до листа Першого Приморського відділу державної виконавчої служби від 23.01.2015 року № 2015 (а.с.30) ще 16.12.2006 року державний виконавцем Відділу керуючись п. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу.

Згідно п. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника).

Суд зазначає, що згідно довідки ПрАТ «МТС Україна», який є правонаступником ЗАТ «УМЗ», станом на 16.12.2014 року заборгованість ОСОБА_2, яку постановлено стягнути згідно судового рішення по справі від 31.05.2006 року № 2-н-1621/06, була погашена у повному обсязі, у зв'язку з чим будь-яких претензій щодо колишньої заборгованості ОСОБА_2 у розмірі 765,10 грн., у стягувача не має (а.с. 58).

У відповідності до п. 8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Водночас, суд акцентує увагу на тому, що відповідачем не спростовано того факту, що позивачем виконано в повному обсязі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31.05.2006 року № 2н-1621 згідно з виконавчим документом.

Відтак, враховуючи те, що виконавче провадження з виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31.05.2006 року № 2н-1621 закінчено, та ще в 2006 році виконавчий документ повернуто стягувачу, беручи до уваги той факт, що у стягувача відсутні претензії до боржника - ОСОБА_2, та з урахування того, що ще в 14.01.2010 року проведено знищення даного виконавчого провадження, суд вважає, що постанова Першої Державної виконавчої служби у Приморському районі м. Одеси від 18.10.2006 року підлягає скасуванню, а адміністративний позов в цій частині - задоволенню.

При цьому, суд вважає, що скасування оскаржуваної постанови Першої Державної виконавчої служби у Приморському районі м. Одеси від 18.10.2006 року вже слугує підставою для зняття арешту з 1/4 частини квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2, й відтак, відновлює порушене право позивача щодо розпорядження його майном.

Окрім того, суд зазначає, що оскільки виконавчою службою проведено знищення виконавчих проваджень, завершених станом на 31.12.2009 року через закінчення строків їх зберігання, суд вважає, що провести окремі дії чи то прийняти будь-яке рішення в даному виконавчому провадженню виконавча служба не має можливості.

Суд вважає й необґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_2 щодо зобов'язання Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції () вчинити дії, направлені на вилучення запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрів до 2013 року щодо об'єкта нерухомого майна та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про реєстрацію обтяження (реєстраційний номер обтяження 3966424) відносно арешту нерухомого майна стосовно 1/4 частини квартири АДРЕСА_1, з огляду на те, що згідно Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. N 1141, запис про припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно вноситься до Державного реєстру прав державними реєстраторами, й відтак до компетенції відповідача не відноситься.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Частиною другою ст.71 КАС України, встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене вище суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_2 до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Одеської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції Одеської області, про скасування постанови та про зобов'язання зняти арешт та вилучити запис про реєстрацію обтяжень підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Скасувати постанову Першої Державної виконавчої служби у Приморському районі м. Одеси від 18.10.2006 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження про накладення арешту на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний суддею 15.06.2015 року.

Суддя Вовченко O.A.