Справа № К/9991/80703/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2015 року м. Київ К/9991/80703/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Іваненко Я.Л.,

Кобилянського М.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Державного комітету України із земельних ресурсів на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Державного комітету України із земельних ресурсів, Головного управління Державного комітету України із земельних ресурсів у Житомирській області про поновлення на посаді та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2009 року ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому зазначав, що у липні 2009 року отримав повідомлення про наступне вивільнення у зв'язку із скороченням посади, на якій проходив публічну службу, й пропозицію обійняти посаду, від якої відмовився, та у вересні 2009 року був звільнений.

Посилаючись на те, що звільнення відбулося з порушенням вимог статей 41, 49-2 Кодексу законів про працю України через відсутність пропозиції обійняти аналогічну посаду та переведення в квітні 2009 року без згоди працівника на іншу посаду, просив поновити на посаді першого заступника начальника Головного управління Державного комітету України із земельних ресурсів у Житомирській області та виплатити середню заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 17 березня 2010 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2011 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про задоволення позову: поновлено на посаді першого заступника начальника Головного управління Державного комітету України із земельних ресурсів у Житомирській області та зобов'язано Державний комітет України із земельних ресурсів виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 165 534,07 грн.

У касаційній скарзі Державний комітет України із земельних ресурсів просив скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі постанову суду першої інстанції, посилаючись на те, що після реорганізації посада першого заступника начальника скорочувалась, від іншої запропонованої посади позивач відмовився, а переведенню на посаду заступника начальника управління позивач не підлягав через зайнятість вказаної вакансії іншим працівником.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_4 проходив державну службу на посаді першого заступника начальника Головного управління Держакомзему у Житомирській області.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №48 «Про реорганізацію Державного агентства земельних ресурсів України», наказу Голови Державного комітету України із земельних ресурсів від 22 квітня 2008 року № 15 «Про реорганізацію територіальних органів земельних ресурсів» наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 133-кт від 23 липня 2008 року ОСОБА_4 призначено на посаду першого заступника начальника Головного управління Державного комітету із земельних ресурсів у Житомирській області з 24 липня 2008 року.

20 липня 2009 року позивач отримав від голови Держкомзему письмове попередження про майбутнє вивільнення у разі скорочення штату або чисельності за правилами пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, мотивоване посиланням на наказ Державного комітету України із земельних ресурсів від 07 лютого 2009 року № 54-кт «Про затвердження примірної структури Держкомзему АР Крим, Головних управлінь Держкомзему у областях, містах Києві та Севастополі, Держземінспекції та їх граничної чисельності» через здійснення організаційно-штатних перетворень в Головному управлінні. Одночасно ОСОБА_4 запропоновано для праце-влаштування посаду начальника відділу документального, господарського забезпечення та контролю за виконанням доручень Головного управління Державного комітету України із земельних ресурсів у Житомирській області, від пропозиції якої позивач відмовився.

Наказом Голови Державного комітету України із земельних ресурсів від 21 вересня 2009 року № 575-кт ОСОБА_4 звільнено з роботи у зв'язку із скороенням штату працівників згідно з пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відбулася реорганізація шляхом перетворення, при цьому посада першого заступника начальника управління в результаті реорганізації скоротилась, а від запропонованої посади начальника відділу документального, господарського забезпечення та контролю за виконанням доручень Головного управління Держкомзему у Житомирській області позивач відмовився, тому його звільнення за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України є законним.

Скасовуючи рішення окружного суду та ухвалюючи нове про задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що штатна чисельність після реорганізації відповідача не змінилась. Замість скорочуваної посади першого заступника начальника управління вводилась нова посада заступника начальника управління, щодо якої позивач не отримав пропозиції на працевлаштування, чим порушено вимоги статті 40 Кодексу законів про працю України.

Перевіривши правильність застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання.

Частинами 1-3 статті 49-2 Кодексу законів про працю України визначено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Згідно частини 2 статті 40 Кодексу законів про працю України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 Кодексу законів про працю України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов'язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Відповідачем вказані приписи чинного трудового законодавства в повному обсязі не виконані.

Крім того, у випадках зміни власника підприємства (установи, організації) чи його реорганізації (злиття з іншим підприємством, приєднання до іншого підприємства, поділу підприємства, виділення з нього одного або кількох нових підприємств, перетворення одного підприємства в інше, наприклад, державного підприємства в орендне підприємство або підприємства в господарське товариство) дія трудового договору працівника продовжується. При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями.

Оскільки реорганізація Головного управління земельних ресурсів у Житомирській області проведена без фактичного скорочення чисельності чи штату працівників (кількісний показник штатної чисельності працівників є сталим та становить 54 одиниці), що виключає звільнення позивача за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що апеляційним судом при розгляді справи допущені порушення норм матеріального та процесуального права, оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державного комітету України із земельних ресурсів залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ Я.Л. Іваненко /підпис/ М.Г. Кобилянський /підпис/