Справа № 804/6691/13-а
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2015 року м. Київ К/800/20983/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Борисенко І.В.

Моторного О.А.

при секретарі Калініні О.С.

за участю представників сторін:

позивача - Зибало Н.О.

відповідача - Дрозд І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Металургійного підприємства «Дніпродзержинський сталеливарний завод» дочірнього підприємства Публічного акціонерного товариства «Дніпровагонмаш»

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.03.2014

у справі № 804/6691/13-а

за позовом Металургійного підприємства «Дніпродзержинський сталеливарний завод» дочірнього підприємства Публічного акціонерного товариства «Дніпровагонмаш»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Державної податкової служби

про скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Металургійне підприємство «Дніпродзержинський сталеливарний завод» дочірнього підприємства Публічного акціонерного товариства «Дніпровагонмаш» звернулось до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення № 10660/10/14.1-16 від 05.04.2013 Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Державної податкової служби, правонаступником якої є Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.06.2013 позов задоволено; визнано протиправним та скасовано спірне податкове повідомлення-рішення, з підстав обґрунтованості позовних вимог.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.03.2014 постанову суду першої інстанції скасовано; в задоволенні позову відмовлено, з мотивів правомірності прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

В касаційній скарзі позивач просить змінити постанову суду апеляційної інстанції, залишивши без змін постанову суду першої інстанції, як таку, що прийнята з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, за результатами проведеної камеральної перевірки податкової звітності з податку на прибуток позивача, складено акт № 201/14.1-19309317 від 21.03.2013, в якому встановлено порушення термінів сплати авансового внеску з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 1 862 288 грн. на шість днів.

На підставі результатів проведеної перевірки, 05.04.2013 відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № 10660/10/14.1-16 про нарахування штрафних санкцій у розмірі 186 228,80 грн.

Матеріалами справи встановлено, що позивач сплатив суму авансового внеску з податку на прибуток за лютий 2013 року згідно платіжного доручення № 443 від 18.02.2013.

Проте, у платіжному дорученні позивачем невірно зазначено розрахунковий рахунок, на який перераховано грошові кошти та код бюджетної класифікації (код платежу), а саме: замість рахунку 902, код платежу 11024000 вказано рахунок 99002 та код платежу 11021000.

В судовому порядку встановлено, що з 25.01.2013 діє новий розрахунковий рахунок для сплати авансових внесків з податку на прибуток, що підтверджено листом Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області від 25.01.2013 № 06-08/56-898.

У зв'язку із зміною бюджетного рахунку для сплати авансового платежу з податку на прибуток позивачем подано до податкового органу заяву про зарахування вищевказаного авансового платежу з податку на прибуток за лютий 2013 року на вірний розрахунковий рахунок, таке зарахування було здійснено останнім лише 26.02.2013.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки сплата податку на прибуток здійснювалась позивачем за лютий 2013 року, то граничним строком сплати такого податку є 20 березня 2013 року, а не 20 лютого 2013 року.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, апеляційний адміністративний суд мотивував своє рішення тим, що підприємство мало сплатити у лютому 2013 року авансовий внесок з податку на прибуток підприємств у строк до 20 лютого.

Суд касаційної інстанції погоджується з таким висновком апеляційного адміністративного суду, з огляду на наступне.

Відповідно до абз. 2 п. 2 Підрозділу 4 Перехідних положень Податкового кодексу України платники податку на прибуток підприємств, які починаючи з 2013 року подають річну податкову декларацію відповідно до пункту 57.1 статті 57 цього Кодексу, сплачують у січні - лютому 2013 року авансовий внесок з цього податку у розмірі 1/9 податку на прибуток, нарахованого у податковій звітності за дев'ять місяців 2012 року, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Авансовий внесок у січні та лютому 2013 року, який становить 1/9 частину податку на прибуток за 9 місяців 2012 року, сплачується протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. З огляду на те що 20 січня 2013 року - неділя, авансові внески сплачують не пізніше 18 січня і 20 лютого 2013 року, відповідно.

Таким чином, підприємство мало сплатити у лютому 2013 року авансовий внесок з податку на прибуток підприємств в передбачений вказаною нормою строк - до 20 лютого.

Оскільки, станом на 20 лютого 2013 року за позивачем обліковувалась заборгованість з авансового внеску по податку на прибуток, яка була погашена 26 лютого 2013 року, тому відповідачем правомірно застосовано штраф у розмірі 10% погашеної суми податкового боргу згідно положень ст. 126 Податкового кодексу України.

За наведених обставин, відсутності порушень норм матеріального і процесуального права, висновок суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог є вірним, а касаційна скарга позивача - необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Металургійного підприємства «Дніпродзержинський сталеливарний завод» дочірнього підприємства Публічного акціонерного товариства «Дніпровагонмаш» залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.03.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді І.В. Борисенко
О.А. Моторний