Справа № 804/4331/15
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2015 р. Справа № 804/4331/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Неклеса О.М.,
при секретарі судового засідання Колесник І.О.,
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області, відповідач), в якому, з урахуванням уточнень до адміністративного позову, просить:
- визнати дії ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області щодо звільнення ОСОБА_1 за п. 3 ст. 40 КЗпП України протиправними;
- зобов'язати начальника ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області скасувати наказ № 529 від 09.12.2014 р. щодо звільнення ОСОБА_1 за п. 3 ст. 40 КЗпП України;
- зобов'язати начальника ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області поновити ОСОБА_1 на посаді провідного фахівця спортивної команди спортивного комплексу центру забезпечення діяльності ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області;
- стягнути з ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10.12.2014 р. до часу поновлення на роботі;
- матеріальну відповідальність щодо звільнення ОСОБА_1 за п. 3 ст. 40 КЗпП України покласти на посадових осіб ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області, винних у незаконному звільненні ОСОБА_1
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що наказом ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області № 529 від 09.12.2014 р. позивача було звільнено з посади провідного фахівця спортивної команди спортивного комплексу центру забезпечення діяльності ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області за п. 3 ст. 40 КЗпП України. Звільнення позивач вважає незаконним та необґрунтованим. Позивачем зазначено, що за результатами службового розслідування згідно наказу № 458 від 31.10.2014 р. до нього було незаконно застосоване дисциплінарне стягнення за порушення трудової дисципліни - догану. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.04.2015 р. скасовано п.п. 2.1 п. 2 наказу ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області від 31.10.2014 р. № 458 щодо накладання на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення. Також, після звернення позивача до Державної служби з надзвичайних ситуацій 24.11.2014 р. стосовно необ'єктивного проведення службового розслідування та незаконного накладення відповідачем дисциплінарного стягнення, ОСОБА_1 02.01.2015 р. отримав відповідь, якою повідомлено позивача про те, що відповідачу у справі доручено скасувати п.п. 2.1 п. 2 наказу № 458 від 31.10.2014 р. щодо накладення на позивача дисциплінарного стягнення. Позивач вказував, що в день звільнення 09.12.2014 р. він знаходився на робочому місці повний робочий день, проте з наказом про звільнення в цей день його не було ознайомлено, трудову книжку не видано та розрахунку по заробітній платі не проведено. З 10.12.2014 р. по 19.12.2014 р. позивач знаходився на лікарняному, у вказаний період - 12.12.2014 р. - позивач засобами поштового зв'язку отримав витяг з наказу про звільнення; трудову книжку позивач отримав самостійно 06.01.2015 р. Таким чином, на думку позивача, дії ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області щодо звільнення ОСОБА_1 та наказ № 529 від 09.12.2014 р. щодо звільнення ОСОБА_1 за п. 3 ст. 40 КЗпП України є протиправними та такими, що вчинені з порушенням чинного законодавства України. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити позов у повному обсязі.
В судове засідання представник відповідача не прибув, 13.05.2015 р. до суду було направлено заяву про розгляд адміністративної справи в порядку письмового провадження. Заперечень проти адміністративного позову чи пояснень стосовно заявлених позовних вимог відповідачем суду надано не було. Враховуючи положення ч. 4 ст. 128 КАС України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача, який був належним чином повідомлений про судове засідання.
Дослідивши письмові докази по справі та заслухавши пояснення позивача та представника позивача, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що наказом від 01.06.2013 р. № 64 о/с, ОСОБА_1 призначений на посаду провідного фахівця спортивної команди спортивного комплексу центру забезпечення діяльності ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області.
ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області наказом № 458 від 31.10.2014 р. до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення за порушення трудової дисципліни - догану.
Наказом ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області № 529 від 09.12.2014 р. ОСОБА_1 було звільнено з посади провідного фахівця спортивної команди спортивного комплексу центру забезпечення діяльності ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області за невиконання без поважних причин посадових обов'язків, безпідставну відсутність на робочому місці, втручання у роботу інших співробітників Головного управління, перешкоджання їм якісно виконувати службові обов'язки, враховуючи наявне дисциплінарне стягнення.
Судом встановлено та вбачається з листка непрацездатності серії АГС № 004523 (копія долучена до матеріалів справи), що з 10.12.2014 р. по 19.12.2014 р. ОСОБА_1 перебував на лікарняному.
Не погодившись з наказом № 458 від 31.10.2014 р. щодо накладення дисциплінарного стягнення, позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з відповідним позовом.
24.11.2014 р. ОСОБА_1 звернувся до Державної служби з надзвичайних ситуацій стосовно необ'єктивного проведення службового розслідування щодо неналежної організації, підготовки та проведення 12.09.2014 р. змагань з пожежно-прикладного спорту на базі навчально-спортивного комплексу 10 державної пожежно-рятувальної частини.
За результатами звернення ОСОБА_1 щодо неправомірного притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення з посади, листом Державної служби з надзвичайних ситуацій від 03.02.2015 р. № 2-1504/282 позивача повідомлено, що за наслідками опрацювання матеріалів, наданих ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області щодо звільнення ОСОБА_1, встановлено порушення вимог чинного законодавства. Враховуючи викладене, начальнику ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області доручено скасувати п.п. 2.1. п. 2 наказу від 31.10.2014 р. № 458 «Про завершення службового розслідування та покарання винних»; скасувати наказ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області від 09.12.2014 р. № 529 в частині звільнення ОСОБА_1 з роботи.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що однією з підстав звільнення ОСОБА_1 за п. 3 ст. 40 КЗпП України стало наявне дисциплінарне стягнення - догана, накладена наказом № 458 від 31.10.2014 р. за результатами службового розслідування, проведеного в період з 02.10.2014 р. по 30.10.2014 р.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Таким чином, станом на час розгляду адміністративної справи № 804/4331/15 п.п. 2.1 п. 2 наказу ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області від 31.10.2014 р. № 458 «Про завершення службового розслідування та покарання винних» щодо накладання на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення скасовано.
Матеріалами справи підтверджено, що інших дисциплінарних стягнень протягом року, що передує звільненню, до ОСОБА_1 відповідачем застосовано не було.
Положеннями ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.
У відповідності до ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Частиною 3 ст. 40 КЗпП встановлено, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.
Як вже було встановлено судом, з 10.12.2014 р. по 19.12.2014 р. ОСОБА_1 перебував на лікарняному.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в день прийняття наказу № 529 від 09.12.2014 р. про звільнення ОСОБА_1, останній перебував на роботі, проте, в порушення положень ст. 47 КЗпП України, позивачу не видано копію наказу про звільнення з роботи, не видано належно оформлену трудову книжку і не проведено розрахунок. Лист про необхідність отримання позивачем трудової книжки та ознайомлення з наказом про звільнення було направлено відповідачем на адресу ОСОБА_1 10.12.2014 р.
Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29 липня 1993 року затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок (далі - Інструкція), зареєстровану в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110.
Відповідно до п.п. 2.4 п. 2 Інструкції, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
У відповідності до п.п. 4.1 п. 4 Інструкції, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.
У відповідності до п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів»від 06.11.1992 р. № 9 розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обгрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність.
Пунктами 22, 23 постанови № 9 встановлено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.
За передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.
У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідачем не доведено правомірності своїх дій щодо звільнення ОСОБА_1 за п. 3 ст. 40 КЗпП України. Суд доходить висновку, що при звільненні ОСОБА_1 відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно до положень ст. 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
У відповідності до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок N 100).
Відповідно до ч. 1 Розділу І Порядку № 100, цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках, зокрема, виплати вихідної допомоги (п. є), вимушеного прогулу (п. з), інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати (п. л).
Суд дійшов висновку, що положення Порядку № 100 підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Згідно ч. 2 Розділу ІІ Порядку N 100, яка встановлює період, за яким обчислюється середня заробітна плата, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.
Відповідно до ч. 5 Розділу ІV зазначеного Порядку N 100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Статтею 162 КАС України встановлено, що суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Отже, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо звільнення ОСОБА_1, необхідності скасування наказу області № 529 від 09.12.2014 р., поновлення позивача на посаді та зобов'язання ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу з утриманням відповідних податків та інших обов'язкових платежів.
Щодо позовної вимоги позивача про покладення матеріальної відповідальності щодо звільнення ОСОБА_1 за п. 3 ст. 40 КЗпП України на посадових осіб ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області, винних у незаконному звільненні ОСОБА_1, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Пунктом 3 ч. 3 ст. 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про накладення адміністративних стягнень.
Отже, КАС України не передбачено повноваження суду щодо покладення матеріальної відповідальності на посадових осіб суб'єкта владних повноважень за вчинені протиправні дії.
Суд зазначає, що права позивача були відновлені судом шляхом скасування наказу області № 529 від 09.12.2014 р. про звільнення позивача, поновлення позивача на посаді та зобов'язання ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області провести розрахунки з останнім.
У зв'язку з цим суд відмовляє позивачу у задоволенні вказаної позовної вимоги.
Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.
Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Отже, документально підтверджені позивачем судові витрати - судовий збір, сплачений згідно квитанції від 24.03.2015 р. в розмірі 73, 08 грн., підлягає частковому стягненню з Державного бюджету України на користь позивача у сумі 58, 40 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області щодо звільнення ОСОБА_1 за п. 3 ст. 40 КЗпП України протиправними.
Скасувати наказ Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області № 529 від 09.12.2014 р. щодо звільнення ОСОБА_1 за п. 3 ст. 40 КЗпП України.
Поновити ОСОБА_1 на посаді провідного фахівця спортивної команди спортивного комплексу центру забезпечення діяльності Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області.
Зобов'язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з утриманням відповідних податків та інших обов'язкових платежів.
У задоволенні решти адміністративного позову відмовити.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 58, 40 грн.
Постанова підлягає негайному виконанню відповідно до п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС України в частині поновлення на посаді та присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, визначені ст. 186 КАС України та набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складено 02 червня 2015 р.

Суддя О.М. Неклеса