Справа № 22-а-7247/11
Суддя: Панасюк С. П.
Дата ухвалення: 2011-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №22-а-7247/11Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Категорія63Доповідач у 2 інстанціїПанасюк
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 червня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого: Олійника В.І.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Панасюка С.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, який мотивувала тим, що вона є дитиною війни і згідно ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війнимає право на отримання щомісячного підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, відповідно до вимог чинного законодавства. Вказувала, що відповідач виплачує їй підвищення до пенсії у меншому розмірі ніж встановлено законом, у звязку з чим просить визнати такі дії відповідача неправомірними та стягнути з відповідача на її користь заборгованість по виплаті допомоги згідно вимог закону за 2006 2009 роки в сумі 3602 грн. 60 коп., а з жовтня 2009 року виплачувати зазначену допомогу й надалі у відповідності до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 грудня 2009 року позов задоволено частково.

Визнано дії управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області щодо обмеження розміру належних виплат позивачці як дитині війни відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни протиправними. Зобовязано відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачці, починаючи з 22 травня 2008 року щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії.

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції і ухвалити нову про відмову в задоволенні адміністративного позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 159 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими, доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війнидітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Встановлено, що позивачка перебуває на обліку в управлінні ПФУ у Києво-Святошинському районі Київської області, отримує пенсію, має статус дитини війни і відповідно до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війнимає право на отримання підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Проте позивачці таке підвищення відповідачем у 2006 -2007 рр. не виплачувалось, а в 2008 році виплачувалося в значно меншому розмірі в твердій грошовій сумі, що є порушенням права позивачки на отримання встановленого законом підвищення до пенсії.

Ухвалюючи постанову про часткове задоволення позову, суд обґрунтовано виходив із засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що відповідач, як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинен був діяти у відповідності з вимогами ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війниі здійснити позивачці як дитині війни відповідні нарахування за 2008 рік, але у порушення вимог вказаної статті таких нарахувань не проводив чим і допустив протиправну бездіяльність.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з висновками суду в частині визначення часу починаючи з якого позивачка має право на отримання підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, встановленого ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України (в редакції статті, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.2 ст.101 КАС України процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав 16 листопада 2009 року, а відтак її право, що підлягає захисту судом, обмежується проміжком часу в один рік, що передує предявленню позову, з урахуванням позовних вимог.

Тому, враховуючи вимоги ст. 99 КАС України та межі позовних вимог, останні підлягають задоволенню, починаючи з 16 листопада 2008 року. Однак на вказані норми закону суд належної уваги не звернув.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд правильно визначивши право позивачки як дитини війни на отримання встановленого законом підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, не врахував процесуальний строк, протягом якого підлягають захисту порушені права позивачки і невірно визначив період, протягом якого позивачка має право на отримання підвищення у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст.201 КАС України підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи, але із помилковим застосуванням норм процесуального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 грудня 2009 року необхідно змінити в частині строку нарахування і виплати підвищення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 205 КАС України, колегія судів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області задовольнити частково.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 грудня 2009 року в частині строку нарахування і виплати підвищення змінити, зобовязавши управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 щомісячне підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війниу розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, як особі яка має статус дитини війни, починаючи з 16 листопада 2008 року з урахуванням вже проведених виплат.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили в порядку визначеному ч.5 ст.254 КАС України.

Постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий

Судді