Справа № 826/3429/15
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/3429/15

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 року № 826/3429/15

О 15 год. 59 хв. Окружний адміністративний суд міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 81-а у складі головуючого Бояринцевої М.А. при секретарі судового засідання Корж М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс-Київ"

до

Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві

про

визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення були прийняті безпідставно та з порушенням вимог чинного законодавства України, у зв’язку з чим вони є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки висновки акту перевірки та оскаржувані податкові повідомлення-рішення є законними та обґрунтованими, прийнятими на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

ТОВ "Альянс-Київ" зареєстровано як юридична особа 27.07.2005 р. Шевченківською районною державною адміністрацією м. Києва, з 27.07.2005 р. взято на податковий облік та станом на дату проведення перевірки перебувало на обліку в ДПІ у Шевченківському р-ні ГУ Міндоходів у м. Києві.

У період з 14.08.2014 р. по 20.08.2014 р. ДПІ у Шевченківському р-ні ГУ Міндоходів у м. Києві проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2010 р. по 30.06.2014 р., за результатами якої відповідачем було складено акт №1353/22-13/33637819 від 28.08.2014 р. (надалі - акт перевірки №1353).

Згідно висновків, викладених в акті перевірки №1353, позивачем, зокрема, порушено вимоги:

- п.135.2, п.135.4 ст.135, п.137.1 ст.137 Податкового кодексу України (надалі – ПК України), в результаті чого занижено податок на прибуток за 4 квартал 2012 р. на суму 656 138,00 грн.;

- п.1 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" №265/95-ВР від 06.07.1995 р. (надалі – Закон №265/95-ВР);

- пп. 267.1.1 (а) п.267.1 ст.267 ПК України;

- ст.121 ПК України.

На підставі вказаного акту перевірки №1353 відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 15.09.2014 р.:

З акту перевірки №1353 вбачається, що підставою для вищевказаного висновку стали розбіжності між даними рахунку бухгалтерського обліку 442 "Непокриті збитки" у 4. кварталі 2012 р., де рахуються збитки у розмірі 3 124 464,69 грн., а згідно декларації з податку на прибуток за 2012 р. не задекларовано від’ємне значення з податку на прибуток, у зв’язку з чим відповідачем зроблено висновок щодо заниження позивачем доходу у вказаному періоді в розмірі 3 124 465,69 грн.

Відповідно до ст.134 ПК України об'єктом оподаткування податку на прибуток підприємств є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу; дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно зі статтею 160 цього Кодексу, з джерелом походження з України.

Пунктом 135.1 ст.135 ПК України передбачено, що доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Згідно п.135.2 ст.135 ПК України доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому, відповідно до п.44.6 ст.44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Дохід від операційної діяльності визнається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, в тому числі при зменшенні зобов'язань, та включає, зокрема, дохід від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг, у тому числі винагороди комісіонера (повіреного, агента тощо); особливості визначення доходів від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг для окремих категорій платників податків або доходів від окремих операцій встановлюються положеннями цього розділу (пп.135.4.1 п.135.4 ст.135 ПК України).

Відповідно до п.137.1 ст.137 ПК України дохід від реалізації товарів визнається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар. Дохід від надання послуг та виконання робіт визнається за датою складення акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт або надання послуг.

Суд не погоджується із висновками відповідача про порушення позивачем п.44.6 ст.44, п.135.2, п.135.4 ст.135, п.137.1 ст.137 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток за 4 квартал 2012 р. на суму 656 138,00 грн., оскільки належних доказів зазначеного ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві суду не було надано.

Крім того, суд звертає увагу, що акт перевірки №1353 не містить вказівок на конкретні господарські операції позивача, за якими було отримано доходи у розмірі 3 124 465,69 грн. та за якими відсутні первинні документи.

Позивач стверджував, що не спростовано відповідачем, що до складу доходів за 2012 р. ТОВ "Альянс-Київ" включило доходи від надання інформаційно-консультаційних послуг в сфері нерухомості в розмірі договірної вартості, на підтвердження чого останнім були наданні відповідні договори про надання інформаційно-консультаційних послуг, акти виконаних, прибуткові касові ордери та банківські виписки. При цьому, первинні документи про донараховані перевіркою доходи у 2012 р. у розмірі 3 124 465,69 грн., як стверджував позивач та не спростовано відповідачем, відсутні, оскільки такі доходи ТОВ "Альянс-Київ" не отримувало та господарських операцій, за результатами яких надійшли такі доходи, не здійснювало.

Так, з акту перевірки №1353 вбачається, що встановлено продаж позивачем за готівку технічного обладнання всього на суму 120 999,98 грн., яке належало йому на праві приватної власності: комплект акустики "Jamo", "Наіеr", "Раnаsоnіс", "Ріоnееr", супутникові ресивери, телевізори чотири рази в один день - 28.09.2012 р., від 2 осіб.

Відповідно до пп. 267.1.1 (а) п.267.1 ст.267 ПК України платниками збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності є суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), їх відокремлені підрозділи, які отримують в установленому цією статтею порядку торгові патенти та провадять такі види підприємницької діяльності, зокрема, торговельна діяльність у пунктах продажу товарів.

Згідно п.1 ст.3 Закону №265/95-ВР суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані, зокрема, проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.263 Господарського кодексу України господарсько-торговельною є діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання у сфері товарного обігу, спрямована на реалізацію продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання, а також допоміжна діяльність, яка забезпечує їх реалізацію шляхом надання відповідних послуг. Господарсько-торговельна діяльність може здійснюватися суб'єктами господарювання в таких формах: матеріально-технічне постачання і збут; енергопостачання; заготівля; оптова торгівля; роздрібна торгівля і громадське харчування; продаж і передача в оренду засобів виробництва; комерційне посередництво у здійсненні торговельної діяльності та інша допоміжна діяльність по забезпеченню реалізації товарів (послуг) у сфері обігу.

При цьому, згідно ч.1 та ч.2 ст.3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями

У свою чергу ст.42 Господарського кодексу України встановлено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Виходячи з системного аналізу зазначених вище норм вбачається, що одним із визначальних факторів торгівельної діяльності як виду економічної та господарської діяльності є систематичність її здійснення та отримання відповідного прибутку.

Враховуючи вищезазначене у сукупності, суд погоджується з твердженнями позивача про те, що реалізація обладнання в один день - 28.09.2012 р., 2 особам, не може розглядатися як систематична торгівельна діяльність. Крім того, згідно виписки з Єдиного держаного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців основним видом економічної діяльності ТОВ "Альянс-Київ" є агентства нерухомості.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі – КАС України) гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 1 ст.11 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Крім того, в ч.2 ст.71 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на вищевказане суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Згідно з положеннями ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 487,20 грн., а тому, керуючись вимогами ч.1 ст.94 КАС України, судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 487,20 грн. підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 98, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс-Київ" задовольнити повністю.

3. Судові витрати в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс-Київ" за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя М.А. Бояринцева

Повний текст постанови складений 12 червня 2015 року.