Справа № К/9991/12936/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" червня 2015 р. м. Київ К/9991/12936/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Білуги С.В.,

Кобилянського М.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2010 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_4 до підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Голо-вного управління юстиції у Полтавській області, третя особа Головне управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації про скасування постанови про повернення виконавчого документа,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2010 року ОСОБА_4 звернувся в суд з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначав, що 01 листопада 2010 року заступником начальника підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Проте така постанова є незаконною та передчасною, оскільки відповідач не вжив усіх передбачених законом заходів, спрямованих на виконання судового рішення.

Просив визнати протиправною та скасувати постанову про повернення виконавчого документа.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2010 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2011 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, відповідач просив суд скасувати судові рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 18 вересня 2009 року головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області винесено постанову про від-криття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2а-324/07, виданого 17 грудня 2007 року Октябрським районним судом міста Полтави, про стягнення з Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_4 одержані для виплати на його ім'я кошти недоплаченої разової грошової допомоги за 2004-2007 роки у розмірі 5 067,25 грн., та надано строк для добровільного виконання рішення до 25 вересня 2009 року.

У зв'язку із невиконанням судового рішення у добровільному порядку 02 жовтня 2009 року заступником начальника підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області винесено постанову про арешт коштів боржника в межах суми 5 064,25 грн.

З метою стягнення коштів відповідачем були направлені на адресу Головного управління Державного казначейства України у Полтавській області для виконання платіжні вимоги від 30 вересня 2010 року №173 та від 25 жовтня 2010 року №203.

Листом від 26 жовтня 2010 року №9.2-08/8869 платіжну вимогу від 25 жовтня року №203 повернуто без виконання у зв'язку з відсутністю відкритих асигнувань за відповідним кодом програмної класифікації видатків бюджету, кодом економічної класифікації видатків бюджету та власних надходжень.

01 листопада 2010 року заступником начальника підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з відсутністю коштів, які можливо стягнути з відповідних рахунків боржника.

Вирішуючи спір окружний суд, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що з 02 жовтня 2009 року по 30 вересня 2010 року відповідачем не вживалися дії щодо примусового виконання виконавчого документу, у порушення вимог статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» акт про відсутність у боржника майна на яке можу бути звернено стягнення, не складено, а також відповідачем не були враховані норми бюджетного законодавства, особливості виконання судових рішень бюджетними установами.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин справи колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Позивач звернувся до суду з позовною вимогою до підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області, у виконанні якого перебував виконавчий лист № 2а-324.

Відповідно до частини третьої статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Такими органами державної виконавчої служби відповідно до статті 3 Закону України «Про державну виконавчу службу», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, є Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; відділи державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції; районні, міські (міст обласного значення), районні в містах відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Наведений перелік органів державної виконавчої служби є вичерпним.

Структурні підрозділи органів державної виконавчої служби: відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, відділи примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі - не визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» як самостійні органи державної виконавчої служби, що виключає можливість їхньої участі як відповідачів у таких справах.

Позивач звернувся з позовною вимогою до підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області, у виконанні якого перебував виконавчий лист № 2а-324, тобто до неналежного відповідача.

Суд першої інстанції, відповідно до вимог статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України, не вирішив питання про заміну первинного відповідача на належного, перелік, яких визначено статтею 3 Закону України «Про державну виконавчу службу», що при-вело до процесуальних порушень, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд на дану правову помилку не звернув увагу та залишив без змін рішення окружного суду.

Допущені судами порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи відповідно до частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області задовольнити частково.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 23 листопада року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 січня року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалу набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Судді: С.Є. Амєлін /підпис/ С.В. Білуга /підпис/ М.Г. Кобилянський /підпис/