Справа № 802/134/15-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/134/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Заброцька Л.О.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

10 червня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

за участю:секретаря судового засідання: Мартинюк В.В.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача Деркача Василя Григоровича

представника відповідача Кошелюк Наталі Миколаївни

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації, Вінницької обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
В січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації (далі Відповідач 1), Вінницької обласної державної адміністрації (далі Відповідач 2) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовльнити.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовльнити.

Представник відповідачів заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне:

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.05.2014 року в цивільній справі 127/6653/14-ц за позовом ОСОБА_1 встановлено факт перебування позивача в період з 31.07.1986 року по 28.08.1986 року в населеному пункті Діброва, Поліського району, Київської області в зв`язку з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

17.06.2014 року позивач звернувся до департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації з усним проханням видати йому посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також призначити виплату відповідної пенсії. Відповідачем 1 роз`яснено позивачу, що видача такого посвідчення проводиться на підставі рішення комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Мінсоцполітики України (далі Комісія), після чого останній написав відповідну заяву, яка 18.06.2014 року була направлена відповідачами на розгляд вищезазначеної Комісії.

12.01.2015 року на адресу Вінницької обласної державної адміністрації надійшов лист Комісії від 29.12.2014 року № 1158/20/112-14, відповідно до якого повернуто особову справу ОСОБА_1 оскільки вона не містить спірності питання. Також в листі зазначено, що до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3, відповідно до статті 14 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ", відносяться особи, які працювали на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві не менше 14 календарних днів в 1986 році, а в наданих на розгляд Комісії документах тільки вказано, що ОСОБА_1 був відряджений в с.Діброва для будівництва жилих будинків. 19.01.2015 року Відповідач 1 листом за №10-311 повідомив про дане рішення позивача.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів тих обставин, на яких грунтуються його позовні вимоги, в той час як відповідачами обгрунтовано правомірність відмови у наданні ОСОБА_1 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та видачі відповідного посвідчення

Колегія суддів погоджується за такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі Закон №796-XII ) особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є, зокрема, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків.

Згідно зі ст.10 Закону №796-XII учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 14 Закону №796-XII визначено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Так до 3 категорії відносяться в тому числі учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали, зокрема, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році.

Згідно зі статтею 15 Закону №796-XII підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).

В силу вимог ст. 65 Закону №796-XII учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є документом, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом. Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи врегульовано Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51 (далі Порядок №51).

Відповідно до п.2 Порядку №51 посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, іншими актами законодавства.

Згідно з п.10 Порядку №51 видача посвідчень провадиться іншим потерпілим і учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також дружині (чоловіку) або опікуну дітей померлого громадянина, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою- Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання (абзац 3 пункту 10 ).

Посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів:

а) посвідчення про відрядження в зону відчуження;

б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження;

в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний термін з дня надходження необхідних документів до органу, що видає посвідчення.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що необхідною обставиною, з існуванням якої законодавець пов`язує наявність права особи на отримання статусу учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, є наявність факту участі у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Такий факт повинен підтверджуватись документами, перелік яких зазначений в п. 10 Порядку та є вичерпним.

До затвердження у січні 1997 року постановою Кабінету Міністрів України № 51 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, діяв однойменний Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.92 року № 501, згідно з підпунктом "г" пункту 10 якого, рішення суду про встановлення факту безпосередньої участі в певний період у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження, а також у роботах на діючих пунктах санітарної обробки людей і дезактивації техніки слугувало підставою для видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Однак, Постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.95 р. N 404 з п. 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.92 р. №501, підпункт "г" виключено.

Таким чином, на момент звернення позивача до суду з вказаним позовом, правова норма, відповідно до якої рішення суду про встановлення факту безпосередньої участі в певний період у будь-яких роботах щодо ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС втратила законну силу, а тому рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20.05.2014 року в цивільній справі 127/6653/14-ц, яким встановлено факт перебування ОСОБА_1 в період з 31.07.1986 року по 28.08.1986 року в населеному пункті Діброва, Поліського району, Київської області щодо виконання обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, не може бути правовою підставою для видачі позивачу відповідного посвідчення.

Крім вищезазначеного рішення суду, позивачем на підтвердження участі у ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС також надано довідку №3 від 25.01.2002 року, видану ВАТ Вінницька автобаза Облводгоспу, відповідно до якої заробітна плата ОСОБА_1 в липні 1986 року склала 4,58 крб., а в серпні 1986 року - 150,77 крб., що, на думку позивача, свідчить про отримання ним в період перебування в зоні відчуження підвищеної оплати праці.

Також в матеріалах справи міститься інша довідка №102 від 11.11.2002 року, видана також ВАТ Вінницька автобаза Облводгоспу, згідно якої заробітна плата ОСОБА_1 в липні 1986 року склала 137,31 крб., а в серпні 1986 року - 150,77 крб.

Однак, судом першої інстанції правомірно не взято до уваги вищевказані довідки, оскільки вони були видані одним підприємством, але містять розбіжності, крім того довідка №3 від 25.01.2002 року не завірена належним чином.

Суд апеляційної інстанції також погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що не заслуговують на увагу посилання позивача на те, що він є інвалідом 2 групи і його інвалідність пов`язана з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, оскільки останнім не надано жодного доказу на підтвердження того, що інвалідність йому встановлена як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції обґрунтовані, постанова суду ухвалена з додержанням норм матеріального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 15 червня 2015 року.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Біла Л.М.

Гонтарук В. М.