Справа № 821/855/15-а
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2015 р.м. ОдесаСправа № 821/855/15-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді - доповідача - Косцової І.П.

суддів - Стас Л.В.

- Турецької І.О.

за участю: секретаря - Разінкіної Л.В.

представника апелянта - не з'явився

представника позивача - Іванюта О.Д. (довіреність від 06.03.2015 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 1 квітня 2015 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «АРКАДА-СЕРВІС, ЛТД» до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «АРКАДА-СЕРВІС, ЛТД» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області від 22.12.2014 року № , яким збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем на 21 671,63 грн. та за штрафними санкціями у сумі 5 417,90 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на протиправність висновків податкового органу про неправомірне формування податкового кредиту по операціям з ПП «ХОЛДІНГ-БУДПРОЕКТ». Податковий кредит позивача за цими операціями підтверджується належним чином складеними первинними документами, тому збільшення грошового зобов'язання по податку на додану вартість згідно оспорюваного рішення є безпідставним та здійснено в супереч вимогам податкового законодавства.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 1 квітня 2015 року вказані вимоги задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору по суті, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції у справі з'ясовано, що підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення, яке є предметом оскарження, став акт Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області від 02.12.2014 року № 417/21-03-22-06/23130685 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «АРКАДА-СЕРВІС, ЛТД» з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині повноти декларування податку на додану вартість щодо відображення правових відносин з контрагентом-постачальником ПП «ХОЛДІНГ-БУДПРОЕКТ» за липень 2014 року, відображення здійснених фінансово-господарських операцій у податковій звітності».

Зазначеною перевіркою встановлено порушення:

- п.44.1 ст.44, п.185.1 ст.185, п.186.1, п.186.2 ст.186, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 ПК України, внаслідок чого занижено суми податку на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за липень 2014 року на суму 21 671,63 грн.

Суть порушень, на думку податкового органу, полягала у тому, що надані позивачем акти виконаних будівельних робіт за липень 2014 року №№ 1, 2, 3, які підтверджують отримання послуг від ПП «ХОЛДІНГ-БУДПРОЕКТ», складено з порушенням ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме: у актах відсутні дані про ідентифікаційний код ЄДРПОУ сторін, що склали та підписали акти, адреса об'єкта будівництва, дата та номер договору, відповідно до якого проводилися роботи, що не дає можливості ідентифікувати місце (адресу) виконавця робіт, осіб, які здійснювали дані господарські операції по договорам підряду від 27.06.2014 року № 19, від 05.07.2014 року № 20, від 05.07.2014 року № 21.

Також неправомірність формування позивачем податкового кредиту податковий орган обгрунтовує не наданням ПП «ХОЛДІНГ-БУДПРОЕКТ» на запит ДПІ документального підтвердження та пояснень щодо повноти декларування податкових зобов'язань та правомірності формування податкового кредиту за серпень 2014 року, та не можливістю проведення перевірки цього підприємства у зв'язку з відсутністю посадових осіб, про що складено акти від 11.11.2014 року № 856/21-03-22-06/38822690 та від 12.11.2014 року № 859/21-03-22-06/38822690.

За результатами адміністративного оскарження висновки акту перевірки залишено без задоволення, а на підставі виявлених порушень ДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.12.2014 року № , яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем на 21 671,63 грн. та застосовано штрафні санкції у сумі 5 417,90 грн.

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що податковий кредит позивача за спірними операціями підтверджується первинними документами, з яких вбачається фактичне здійснення господарських операцій з виконання будівельних робіт, їх проведення в межах власної господарської діяльності, тому позбавлення позивача права на формування податкового кредиту за цими операціями є неправомірним та податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Колегія судів вважає висновки суду першої інстанції правильними з огляду на наступне.

Відповідно до пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду.

Податковий кредит складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку протягом звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті), виконанням робіт та наданням послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку (п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 Кодексу).

При цьому, відповідно до п. п. 14.1.36 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи.

Згідно із положеннями п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/робіт/послуг, не підтверджені, зокрема, податковими накладними, не відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 201.1, п. 201.4, п. 201.6, п. 201.7, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю на його вимогу податкову накладну, яка відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця, виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Аналізуючи зазначені норми Податкового кодексу України, колегія суддів приходить до висновку, що право на віднесення сум податку на додану вартість, сплачених при придбанні товару, до податкового кредиту виникає у суб'єкта господарювання в разі фактичного придбання товару, що підтверджується первинними документами, та використання в господарській діяльності цього товару.

Разом з цим, відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складаються під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення та повинні мати назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судом першої інстанції у справі з'ясовано, що 04.06.2014 року між позивачем та підприємством «Центральний ринок» укладено договір підряду № 18 на виконання ремонтних робіт головного павільйону Центрального ринку власними силами або із залученням третіх осіб.

На умовах даного договору ТОВ фірма «АРКАДА-СЕРВИС, ЛТД» залучено до виконання робіт субпідрядника - ПП «ХОЛДІНГ-БУДПРОЕКТ», про що між підприємствами укладено договори підряду від 27.06.2014 року № 19, від 05.07.2014 року № 20, від 05.07.2014 року № 21.

Згідно укладених договорів ПП «ХОЛДІНГ-БУДПРОЕКТ» виконало роботи будівельні роботи, на підтвердження чого позивач надав суду локальні кошториси, довідки про вартість виконаних робіт, акти приймання виконаних будівельних робіт, податкові накладні, платіжні доручення.

Крім того, подальша передача виконаних робіт підприємству «Центральний ринок» оформлено відповідним актом, який підписаний сторонами без зауважень.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що за цими документами можливо встановити фактичне виконання умов договору, укладеного між позивачем та ПП «ХОЛДІНГ-БУДПРОЕКТ», фактичне здійснення будівельних робіт, їх вид, зміст, обсяг, місце виконання, оплату та подальше використання у власній господарській діяльності.

Судом першої інстанції обґрунтовано звернуто увагу на те, що надані первинні документи мають всі необхідні реквізити, передбачені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», чим спростовується висновок податкового органу про недотримання позивачем правил, встановлених цією нормою.

Разом з цим, контролюючий орган, вважаючи документально не підтвердженими господарські операції позивача з його контрагентом, не зробив аналіз господарських операцій та необґрунтовано відніс в основу своїх висновків факт ненадання контрагентом позивача на запит документів та пояснень щодо повноти декларування податкових зобов'язань та правомірності формування податкового кредиту, неможливість проведення перевірки цього підприємства.

З цього приводу судом першої інстанції вірно наголошено на індивідуалізації юридичної відповідальності особи, тому можливі порушення податкової дисципліни з боку контрагента не можуть ставити в залежність право платника податку на формування податкового кредиту від таких порушень, питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб тощо.

З огляду на викладене, судом першої інстанції вірно надано оцінку доказової бази податкового органу, яка ґрунтується лише на актах про неможливість проведення перевірки контрагента позивача, не наданням цим підприємством первинних документів для підтвердження повноти декларування податкових зобов'язань та правомірності формування податкового кредиту тощо, як не належний доказ в підтвердження доводів податкового органу про неправомірність формування позивачем податкового кредиту за цими операціями.

Разом з цим, як вірно встановив суд першої інстанції, ПП «ХОЛДІНГ-БУДПРОЕКТ» на момент операцій з позивачем є діючим підприємством, відомості у встановленому законом порядку про припинення його діяльності та відсутність за місцезнаходженням не внесено, є платником податку на додану вартість.

З огляду на викладене, судом першої інстанції із дослідженням первинних документів надано належну оцінку необґрунтованим доводам податкового органу та вірно зроблено висновок про безпідставність нарахування позивачу грошового зобов'язання по податку на додану вартість згідно оспорюваного рішеня.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та надана правова оцінка.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству та доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 1 квітня 2015 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «АРКАДА-СЕРВІС, ЛТД» до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області про скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Суддя-доповідач: І.П. Косцова

Судді: Л.В.Стас

І.О.Турецька