Справа № 466/8020/14а
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2015-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 р. Справа № 876/4793/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шинкар Т.І.,

суддів Ільчишин Н.В.,

Пліша М.А.,

з участю секретаря судового засідання Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Львова та Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова на постанову Шевченківського районного суду м.Львова від 19 березня 2015 року у справі №466/8020/14-а за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Львова, Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

12.11.2014р. ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Львова, Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова, просила: визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова та Управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м. Львова щодо не нарахування та виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення, як це передбачено пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; визнати незаконним та скасувати Протокол №3251 від 23.07.2014р. Управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м. Львова в частині не зарахування стажу роботи як працівнику освіти періоди роботи з 01.09.1982р. по 29.07.2014р.; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м. Львова зарахувати до стажу роботи, про що прийняти відповідне рішення, як працівнику освіти позивачу періоди роботи: з 01.09.1982р. по 05.10.1982р.- викладач по класу фортепіано та концертмейстер Пустомитівської дитячої музичної школи, з 06.10.1982р. по 29.08.2006р.- викладач по класу фортепіано та концертмейстер Львівської дитячої музичної школи №7, з 30.08.2006р. по 29.07.2014р.- викладач по класу фортепіано та концертмейстер Львівської дитячої державної музичної школи №6; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м. Львова прийняти рішення про виплату позивачу грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій на день призначення, як це передбачено п.7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова виплатити ОСОБА_3 грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій на день призначення, як це передбачено п.7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 19.03.2015р. позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Львова та Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова подали апеляційні скарги, просять скасувати постанову Шевченківського районного суду м.Львова від 19.03.2015р. та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Апеляційні скарги обґрунтовані тим, що виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати. Пенсію призначено на підставі заяви ОСОБА_3 від 21.07.2014р. та обчислено з урахуванням страхового стажу 36 років 6 місяців 13 днів. Грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, виплачується при призначенні пенсій особам, які на день досягнення пенсійного віку працювали в закладах та установах державної або комунальної власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.п. «е»-«ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах. Посада викладача в позашкільних навчальних закладах не передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, а тому період роботи на цій посаді не зараховується до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років. Згідно записів трудової книжки до спеціального стажу що дає право на одержання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій можливо зарахувати період роботи з 24.11.1982р. по 31.12.1991р., який становить 9 років 1 місяць 8 днів.

Представники відповідачів в судовому засіданні апеляційні скарги підтримали, представник позивача та позивач щодо апеляційних скарг заперечили, просили залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційних скарг та пояснення сторін в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі заяви від 21.07.2014р. ОСОБА_3 їй призначено пенсію Управлінням ПФУ в Галицькому районі м. Львова згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та обчислено з урахуванням страхового стажу 36 років 6 місяців 13 днів (коефіцієнт стажу із застосуванням кратності 1,35 - 0,49275) та заробітної плати 3905,94 грн., визначеної за 168 місяців за період з 01.07.2000р. по 30.06.2014р. (середня заробітна плата в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2011-2013 роки) 2 700,98 грн. х індивідуальний коефіцієнт заробітку 1,44612) і з 27.06.2014р. складає 2 125,94грн. Даний факт сторонами не заперечувався та підтверджено наявним в матеріалах справи протоколом №3251 від 23.07.2014р. та розрахунком стажу (а.с.19, 21).

29.07.2014р. та 12.09.2014р. ОСОБА_3 звернулась із заявами до Управління Пенсійного фону України в Галицькому районі м.Львова та до Управління Пенсійного фону України в Шевченківському районі м.Львова відповідно, щодо права на виплату грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, відповідно до п.7.1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Листом Управління Пенсійного фону України в Галицькому районі м. Львова від 01.08.2014р. №К-15 позивача повідомлено, що посада викладача в позашкільних закладах освіти, до яких належить, зокрема, музичні школи, Переліком не передбачена, тому період роботи на цій посаді не зараховується до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років.

Листом Управління Пенсійного фону України в Шевченківському районі м.Львова від 03.10.2014р. повідомлено, що переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років серед працівників позашкільних навчальних закладів посади викладачів та вчителів не передбачені, тому період роботи на цій посаді не зараховується до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років.

Вважаючи відмову відповідачів у призначенні та виплаті грошової допомоги неправомірною, ОСОБА_3 звернулась з позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.48 КЗпП України та ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як вбачається із записів трудової книжки, заповненої 07.09.1982р., копія якої наявна в матеріалах справи, ОСОБА_3 працювала з 01.09.1982р. по 05.10.1982р. викладачем по класу фортепіано та концертмейстером Пустомитівської дитячої музичної школи, з 06.10.1982р. по 29.08.2006р. - викладачем по класу фортепіано та концертмейстером Львівської дитячої музичної школи №7, з 30.08.2006р. по 29.07.2014р. - викладачем по класу фортепіано та концертмейстером Львівської дитячої державна музичної школи №6.

Відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) (в редакції чинній на момент звернення) особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Відповідно до ст.51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII (в редакції чинній на момент звернення) пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Згідно з ст.52 вказаного Закону України право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров'я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту «е» статті 55.

Відповідно до п. «е» ст.55 цього Закону України право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років затверджено Постановою Кабінету міністрів України від 04.11.1993р. №909 (з наступними змінами).

У розділі 1 вказаної Постанови «Освіта» передбачено посаду викладача музичної школи як таку, що дає право на пенсію за вислугою років. Відповідно до примітки 2 цієї Постанови робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про освіту» позашкільна освіта та виховання є частиною структури освіти і спрямовуються на розвиток здібностей, талантів дітей, учнівської та студентської молоді, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

22.06.2000р. прийнято Закон України «Про позашкільну освіту» ст.4 якого встановлює, що позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України «Про освіту», цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

Згідно з п.1 та п.3 ч.4 ст.21 цього Закону права, обов'язки та соціальні гарантії для педагогічних працівників позашкільного навчального закладу визначаються Конституцією України, Законом України «Про освіту», цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Постановою Кабінет Міністрів України від 14 червня 2000 року № 963 затверджено переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників до яких віднесено, зокрема, посади викладача та концертмейстера.

Відповідно до листа Міністерства соціального захисту населення України від 01.02.1995р. №01-3/133-02-2 порядок призначення пенсії за вислугою років, передбачений Постановою Кабінет Міністрів України від 04.11.1993р. №909, поширено на викладачів музичних, художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання, без внесення змін до неї.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2001р. № 433 (зі змінами) «Про затвердження переліку типів позашкільних навчальних закладів і Положення про позашкільний навчальний заклад» затверджено перелік типів позашкільних навчальних закладів до яких віднесено музичні школи.

Таким чином, період робот на посаді викладача та концертмейстера дитячої музичної школи повинен зараховуватись Управліннями до стажу роботи для призначення пенсії за вислугу років. Така ж правова позиція викладена у рішеннях Вищого адміністративного суду від 26.09.2013р. №К/800/39138/13, від 10.04.2013р. № К/9991/24107/11, від 12.02.2014р. №К/800/34834/13.

В свою чергу, умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено Порядком обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191 (далі - Постанова №1191).

Відповідно до п.2 Постанови №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Згідно з п.5 Постанови №1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Відповідно до п.7 Постанови №1191 виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

На підставі вказаного, колегія суддів приходить до переконання, що враховуючи наявність у позивача стажу роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» понад 30 років, дії Управління пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова та Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Львова щодо не нарахування та виплати ОСОБА_3 грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є неправомірними.

Оскільки пенсію позивачу призначено на підставі протоколу Управління пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що такий слід скасувати в частині не зарахувань періоду роботи як працівнику освіти з 01.09.1982р. по 29.07.2014р. в загальний стаж для призначення позивачу пенсії за вислугу років та зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова прийняти рішення про виплату ОСОБА_3 грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а виплата грошової допомоги у вказаному розмірі повинна бути здійснена Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова, яким здійснено першу виплату пенсії позивачу.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та дав їм належну правову оцінку. Доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Львова та Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м.Львова від 19 березня 2015 року у справі №466/8020/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді Н.В. Ільчишин

М.А.Пліш

Повний текст Ухвали виготовлено 11.06.2015р.