Справа № 569/6380/15-а
Суддя: Сидорук Є. І. Є. І.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/6380/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року Рівненський міський суд Рівненської області

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі: головуючого судді Сидорука Є.І.,

при секретарі Патій Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ВДАІ м. Рівне про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду із адміністративним позовом до ВДАІ м. Рівне про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

У своїй позовній заяві вказує, що 25 квітня 2015 року він отримав постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №262807 від 25.04.2015 року, складено цього ж дня інспектором ДПС взводу ДПС ВДАІ м. Рівне ОСОБА_2, якою його притягнуто за ч.2 ст.122 КУпАП до адміністративної відповідальності за порушення правила проїзду перехрестя. Вважає, що вказана постанова була винесена всупереч чинному законодавству, є безпідставною, необґрунтованою, та такою, що підлягає скасуванню.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак подав до суду письмову заяву в якій просив справу розглянути без його участі. Просив позов задоволити повністю.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, заяву про перенесення розгляду справи не подавав, заперечення проти позову не подав.

У відповідності ч. 4 ст. 122 КАС України справа розглядається судом за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суддя прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 25 квітня 2015 року притягнено до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 425 грн.

Згідно Протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 479005 від 25.04.2015 року, гр. ОСОБА_1 25.04.2015 року о 10 год. 45 хв. у м. Рівне на перехресті вул. Соборна Ювілейна, керуючи автомобілем марки «Фольксваген Пассат» д.р.н. «ВК1180ВС» порушив правила проїзду перехрестя, повертаючи праворуч не дав дорогу пішоходам, які переходили проїжджу частину дороги по пішохідному переході, на яку він повертав, чим порушив вимоги п.16.2 ПДР.

Постановою серії ПС2 № 262807 від 25.04.2015 року в справі про адміністративне правопорушення притягнуто до відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до п.16.2 ПДР на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає.

Згідно з п.1.10 ПДР, затверджених постановою КМ України №1306 від 10.10.2015 року проїзна частина це елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги.

Із наданих позивачем документів вбачається, що дійсно 25.04.2015 року він рухався по зазначеній дорозі, однак при цьому правил дорожнього руху не порушував, так як дорога, де інспектор зафіксував порушення, розділена смугою, а відтак має дві проїжджі частини. Пішохід, якому позивач не надав переваги в русі, в момент повороту автомобіля праворуч на перехресті перебував на лівій від позивача смузі руху, а відтак на іншій проїжджій частині. Для притягнення до відповідальності за вказане порушення необхідно щоб обидва учасники дорожнього руху перебували одночасно в межах однієї проїжджої частини, чого в даному випадку не відбувалося.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Із матеріалів справи не вбачається встановлення відповідачем даних обставин.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд також бере до уваги, що згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається із матеріалів справи, окрім постанови в справі про адміністративне правопорушення факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується. Зокрема не відібрано пояснення від свідків та очевидців адміністративного правопорушення, які могли б засвідчити чи спростувати факт адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказів, які б спростовували доводи позивача відповідач суду не надав.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятого ним спірного рішення (постанови) з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 251, 258, 280 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення, ст.ст. 9, 69 - 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ВДАІ м. Рівне про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволити.

Скасувати постанову серії ПС2 № 262807 від 25.04.2015 року по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 425 грн., а провадження у справі закрити за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_3