Справа № 127/27596/14-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/27596/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Король О.П.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

09 червня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Смілянця Е. С. ,

секретар судового засідання: Лозінська Н.В.,

за участі:

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

представника позивача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вінницької міської ради на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 01 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2014 року ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулись до Вінницького міського суду Вінницької області із адміністративним позовом до Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 квітня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 01 квітня 2015 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, просив вимоги, що в ній викладені, задовольнити.

Позивач та представник позивача заперечили проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивачі є співвласниками цілого житлового будинку в рівних частинах по вул.Промисловій б/н, що підтверджується реєстраційним посвідченням від 25.03.2008р., виданим на підставі рішення суду від 23.11.2007р. №2-3017/07, що набрало законної сили 04.12.2007р.

Житловий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 860 кв. м, наданій в індивідуальній забудові відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 31.05.1994р. №494. Земельна ділянка була відведена в натурі представником управління містобудування і архітектури Вінницької міської ради згідно з актом від 27.06.1994р. в довгострокове користування під будівництво житлового будинку (п.5 акту відведення) та планів землекористування погоджених з архітектором м. Вінниці 14.04.1994р.

Земельна ділянка була відведена на пустирі, що підтверджується ситуаційним планом М 1:2000 земельної ділянки.

Відповідно до скопіювання з будівельного кварталу із технічного паспорту будинковолодіння по вул.Промисловій б/н, виконаного ВООБТІ 27.07.2008р. площа земельної ділянки складає 0,0859 га. Це підтверджується і кадастровим планом земельної ділянки від 29.07.2008р.

10.12.2008р. позивачами була подана заява та інші необхідні для розгляду питання документи Вінницькій міській раді з приводу регулювання земельних відносин щодо земельної ділянки площею 859 кв.м. Вінницька міська рада рішенням 35 сесії 5 скликання від 27.02.2009р. №2287 відмовила у наданні дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки.

Постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 05.03.2012 року було визнано протиправним та скасовано рішення Вінницької міської ради 35 сесії 5 скликання від 27.02.2009 року №2287 «Про відмову в наданні громадянам дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» та зобов'язано Вінницьку міську раду розглянути по суті заяву ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7 від 10.12.2008 р.

Рішенням Вінницької міської ради 26 сесії 6 скликання від 30.11.2012 року №1047 «Про відмову в наданні громадянам дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» було відмовлено ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 859 кв.м для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул.Промисловій б/н м.Вінниці, в зв'язку з тим, що земельна ділянка знаходиться в межах санітарно-захисної зони та зони зелених насаджень спецпризначення.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2013 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16.01.2014р., визнано протиправним та скасовано рішення Вінницької міської ради від 30.11.2012 року №1047 «Про відмову в наданні громадянам дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки».

Позивачами було подано заяву про набуття права на земельну ділянку, що перебуває в користуванні відповідно до вимог ч.ч. 1,2 ст. 118 ЗК України та надано технічні матеріали, що підтверджують розмір земельної ділянки, відповідно до яких орган місцевого самоврядування мав прийняти рішення.

Однак, рішенням Вінницької міської ради 54 сесії 6 скликання від 31.10.2014 року №1874 «Про відмову в передачі у власність земельної ділянки» було відмовлено ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в передачі у власність земельної ділянки площею 859 кв.м для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул.Промисловій б/н, м. Вінниці в зв'язку з невідповідністю місця розташування вимогам Генерального плану та плану зонування, а саме земельна ділянка знаходиться в межах санітарно-захисної зони та зони зелених насаджень спецпризначення.

Позивачі не погодились із вказаним рішенням та оскаржили його до суду.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що оскаржуване рішення відповідача належним чином не обґрунтоване, а тому підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Положеннями ч.ч. 1,2 ст.118 ЗК України визначено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Відповідно до матеріалів справи, позивачі намагались скористатись правом на приватизацію земельної ділянки, яка перебуває у їх користуванні, однак оскаржуваним рішенням відповідач відмовив у реалізації такого права позивачів.

Водночас, надана відмова обґрунтовується вимогами ч.7 ст. 118 ЗК України, що регулює правовідносини щодо відмови у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме, підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Обґрунтовуючи вказану відмову відповідач посилається на витяг з Генерального плану м. Вінниці, який затверджений рішенням Вінницької міської ради №1498 від 23.11.2007 року (експертиза містобудівної документації «Генеральний план м. Вінниці» проведена ДП «НДПІ містобудування» м. Київ), (М 1:2000) та плану зонування м.Вінниці, мотивуючи це тим, що земельна ділянка, на якій розташований будинок, що належить позивачам, знаходиться на території зелених насаджень в межах санітарно-захисної зони. Генеральний план міста є основним видом містобудівної документації з планування території населеного пункту, призначеним для обґрунтування (розроблення та реалізації) довгострокової політики органу місцевого самоврядування в питаннях використання і забудови територій (ДБН Б. 1-3-97). Тому на підставі викладеного Вінницькою міською радою було прийняте оскаржуване рішення.

Разом з цим, відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів зауважує, що в зазначеному генеральному плані та плані зонування земельна ділянка не нанесена, не вбачається, що земельна ділянка знаходиться на території зелених насаджень і в межах санітарної зони. Жодних інших доказів, які б могли надати можливість встановити вказану обставину, відповідач не надав.

Таким чином, колегія суддів вважає не доведеними висновки відповідача про невідповідність місця розташування вказаної земельної ділянки вимогам Генерального плану та плану зонування та знаходження земельної ділянки в межах санітарно-захисної зони та зони зелених насаджень спецпризначення. Такі висновки відповідача слугували підставою для прийняття оскаржуваного рішення відповідача, що свідчить про його необґрунтованість, а отже й про необхідність визнання такого рішення протиправним та його скасування.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198 та статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Вінницької міської ради залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 01 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 16 червня 2015 року.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Смілянець Е. С.

Сушко О.О.