Справа № 805/1750/15-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2015-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

805/1750/15-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2015 р. Справа № 805/1750/15-а

В С Т А Н О В И В:

Позивач зауважив, що з положень розділу 5 «Податок на додану вартість» Податкового кодексу України вбачається, що податкова накладна, заповнена без порушень порядку її заповнення та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлені строки, дає право на включення зазначених в ній сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту покупця у тому податковому періоді, в якому відбулася перша з подій, визначених п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України, у разі отримання її у такому звітному періоді. В разі отримання податкової накладної із запізненням в інших податкових періодах право на включення сум податку на додану вартість, зазначених в ній, до податкового кредиту виникає у покупця в тому податковому періоді, в якому податкова накладна була отримана покупцем, з урахуванням того, що зазначене право зберігається за ним протягом 365 днів з дати виписки такої податкової накладної.

Крім того, позивач зазначив, що між ним та ДП «Донецька залізниця» було укладено договір №225 від 02.12.2011року, за умовами якого позивачу були надані послуги з організації перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення. За договором №Д/ТЧ-17-1409 від 17.11.2014року позивачу ДП «Донецька залізниця» були надані послуги з прийому іспитів локомотивних бригад. За умовами Договору №132 від 03.03.2009року, укладеному між позивачем та ДП «Донецька залізниця», товариству були надані послуги з користування місцевим телефонним зв’язком та послуги зв’язку. Позивач зазначив, що реальність вищезазначених господарських операцій підтверджується первинними документами.

Також, позивачем було укладено Договір №122/284 від 18.12.2013року з КП «Компанія «Вода Донбасу», за умовами якого позивачу були надані послуги по централізованому водопостачанню та водовідведенню на суму ПДВ 1573,14грн. Позивач зазначив, що реальність вищезазначених господарських операцій підтверджується первинними документами.

Тому, позивачем при формуванні суми податкового кредиту з податку на додану вартість за січень 2015року та визначені розміру позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за січень 2015року виконані всі приписи п.198.2 ст.198, п.200.1 ст.200, п.201.10 ст.201 розділу V Податкового кодексу України.

Відповідач, Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів, надав заперечення на адміністративний позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з наступних підстав:

Відповідач зазначив, що позивачем не враховано, що у разі не відображення даних податкової накладної в податкових зобов’язаннях продавця, така податкова накладна не є податковим документом, що дає покупцю право на податковий кредит. Статус податкового документу податкова накладна набуває в момент відображення її даних в податкових зобов’язаннях контрагента. Податковим кодексом України встановлено прямий взаємозв’язок між податковим кредитом з ПДВ платника податку та податковим зобов’язанням його контрагента: у разі недекларування податкових зобов’язань – відсутнє право на податковий кредит.

Просив відмовити в позовних вимогах.

Представник позивача надав суду заяву від 08.06.2015року про розгляд справи в порядку письмового провадження, представник відповідача в судове засідання не з’явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду клопотання від 08.06.2015року про розгляд справи за відсутності відповідача.

Відповідно до вимог ч. 4 ст.122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, встановив наступне:

Приватне акціонерне товариство «Новотроїцьке рудоуправління» (ЄДРПОУ 00191810, Донецька область, Волноваський район, смт. Новотроїцьке, вул. Радянська, буд.85) зареєстровано в якості юридичної особи 19.07.2000року Волноваською районною державною адміністрацією Донецької області (т.2 арк.с.33).

Судом встановлено, що між позивачем та ДП «Донецька залізниця» було укладено договір №225 від 02.12.2011року, за умовами якого позивачу були надані послуги з організації перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення (т.1 арк.с.28-45).

За договором №Д/ТЧ-17-1409 від 17.11.2014року позивачу ДП «Донецька залізниця» були надані послуги з прийому іспитів локомотивних бригад (т.1 арк.с.46-51).

За умовами Договору №132 від 03.03.2009року, укладеному між позивачем та ДП «Донецька залізниця», товариству були надані послуги з користування місцевим телефонним зв’язком та послуги зв’язку (т.1 арк.с.52-53).

Факт виконання сторонами умов вищезазначених правочинів підтверджується наданими позивачем наступними первинними документами: рахунки; зведений перелік наданих послуг залізницею за листопад 2014року, грудень 2014року; відомості плати за подавання, збирання вагонів та маневрову роботу у листопаді 2014року, грудні 2014року, січні 2015року; відомість плати за користування вагонами у листопаді 2014року, грудні 2014року, січні 2015року; зведений перелік наданих послуг залізницею за січень 2015року; акти прийому-передачі виконаних робіт.

Для формування податкового кредиту по вищевказаним операціям «Донецька залізниця» було виписано позивачу податкові накладні, які були відображені позивачем в Реєстрі виданих та отриманих податкових накладних за січень 2015року (т.1 арк.с. 54, 57, 60, 64, 67, 70, 73, 76, 79, 82, 85, 88).

Розрахунки між сторонами проводились в безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями банку (т.1 арк.с. 55, 58, 61, 65, 69, 71, 74, 77, 80, 83, 86, 89).

Крім того, позивачем було укладено Договір №122/284 від 18.12.2013року з КП «Компанія «Вода Донбасу», за умовами якого позивачу були надані послуги по централізованому водопостачанню та водовідведенню на суму ПДВ 1573,14грн. (т.2 арк.с.39-47).

Факт виконання сторонами умов Договору від 18.12.2013року за №122/284 підтверджується актом – рахунком про надання послуг від 10.01.2015року, рахунками від 08.01.2015року, від 19.01.2015року.

Для формування податкового кредиту по вищевказаній операції КП «Компанія «Вода Донбасу» були виписані податкові накладні, які були відображені позивачем в Реєстрі виданих та отриманих податкових накладних за січень 2015року (т.1 арк.с.91-93).

Розрахунки між сторонами проводились в безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями банку (т.1 арк.с. 96, 97).

Згідно з приписами підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.6 (абз. 1-3) статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Тобто, діюче законодавство надає платнику податків право на включення до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних протягом року з дати складання податкової накладної.

Згідно п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової накладної та Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення органами державної податкової служби документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

Згідно з п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Ст. 1 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

З аналізу наведених норм, вбачається, що діюче законодавство надає платнику податків право на включення до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних протягом року з дати складання податкової накладної.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача стосовно того, що у разі не відображення даних податкової накладної в податкових зобов’язаннях продавця, така податкова накладна не є податковим документом, що дає покупцю право на податковий кредит на підставі наступного.

Згідно п.п.201.9 ст.201 Податкового кодексу України не дає права на віднесення сум податку до податкового кредиту податкова накладна, складена платником, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду.

При цьому, підприємства – постачальникі є платниками податку на додану вартість та не звільнені від сплати податку за рішенням суду.

Іншої норми, стосовно не надання покупцю товарів/послуг права на віднесення сум податку до податкового кредиту за наявності первинних бухгалтерських документів, які свідчать про фактичне здійснення господарських операцій, у тому числі податкові накладні, Податковий кодекс України не містить.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

На підставі зазначеного, суд дійшов висновку, що відповідачем по справі правомірність прийняття спірного податкового повідомлення – рішення не доведена, а позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що не підлягаюсть задоволенню.

У відповідності до положень ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду підлягає стягненню з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 17, 18, 19, 20, 51, 69, 70, 71, 72, 86, 94, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства «Новотроїцьке рудоуправління» (ЄДРПОУ 00191810, Донецька область, Волноваський район, смт. Новотроїцьке, вул. Радянська, буд.85) судовий збір в сумі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 – денний строк з дня отримання постанови апеляційної скарги з подачею її копії до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Христофоров А.Б.