Справа № 826/15142/13-а
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" червня 2015 р. м. Київ К/800/8310/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.
розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 жовтня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2014 року у справі №826/15142/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Петроліум» до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві про визнання протиправними та скасування припису і постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Петроліум» звернулось з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві про визнання протиправною та скасування постанови від 12.09.2013 року № 392/13 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності в розмірі 1 032 300 грн., визнання протиправним та скасування припису від 04.09.2013 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Позовні вимоги мотивовані відсутністю повноважень Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві накладати штрафи за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, оскільки відповідно до вимог законодавства таке право має лише Держархбудінспекція та її уповноважені особи. Крім того, позивач зазначив про протиправність висновків Інспекції про порушення ТОВ «Агро-Петроліум» ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки автозаправна станція була прийнята в експлуатацію в 1993 році, що підтверджується Актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 жовтня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2014 року, позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову №392/13 від 12.09.2013 р. про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Визнано протиправним та скасовано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 04.09.2013 р.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві звернулась з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати, та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що при прийнятті зазначених судових рішень було порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві, на підставі звернення ПАТ «Київенерго» від 06.03.2013 р. №18/43/1823, проведено позапланову перевірку автозаправної станції «Укр-Петроль» (ТОВ «Агро-Петроліум») за адресою: м. Київ, вул. Електриків, 21, про що складено акт від 04.09.2013 р.

Перевіркою з виїздом на місце встановлено, що за вказаною адресою розташована автозаправна станція «Укр-Петроль», яка на підставі договору оренди експлуатується ПП «Укр-Петроль». Автозаправна станція складається з операторської (рік побудови 1993 відповідно технічного паспорту БТІ), навісу та обладнання для зберігання (ємкості) та роздрібної торгівлі (два блок - поста) нафтопродуктів, яке розташовано на фундаментах. Навіс та обладнання для зберігання (ємкості) та роздрібної торгівлі (два блок-поста) нафтопродуктів експлуатуються без прийняття їх в експлуатацію відповідно до вимог чинного законодавства, чим порушено ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Категорія складності зазначеного об'єкту на підставі класу наслідків відповідно ДБН А.2.2.-3:2012 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», ДБН В.1.2.-14:2009 «Загальні принципи забезпечення надійності та конструктивної безпеки будівель, споруд, будівельних конструкцій та основ» та постанови №557 від 27.04.2011 р. «Про затвердження Порядку віднесення об'єктів будівництва до IV і V категорії складності» встановлена, як V.

На підставі акту перевірки, 04.09.2013 р. відповідачем винесено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким від позивача вимагалося заборонити експлуатацію зазначеного вище об'єкта з 04.09.2013 р до усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності у встановленому законодавством порядку до 04.10.2013 р.

Також, 04.09.2013 р. Інспекцією складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, яким повідомлялось про розгляд справи 12.09.2013 р. о 10.00 год. у приміщенні Інспекції.

12.09.2013 р. заступником начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві винесено постанову №392/13, якою позивача визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого абз. 6 п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 1 032 300 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що єдиним органом, який чинним законодавством уповноважений розглядати справи про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та виносити постанови про порушення у сфері містобудівної діяльності є Державна архітектурно-будівельна інспекція України. Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві не є компетентним органом у даному випадку. Крім того, прийняття позивачем об'єкта за адресою: м. Київ, вул. Електриків, 21, в експлуатацію підтверджується Актом державної прийомної комісії про прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об'єкта від 31.12.1993 року, відповідно до якого введено в експлуатацію автозаправну станцію на два блок-поста.

Однак, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає передчасними такі висновки судів, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вирішуючи спір, суди належним чином не надали правову оцінку законодавству України, яке визначає повноваження Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві щодо розгляду справ про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та накладення штрафів у відповідності до Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Так, правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначає Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 р. № 3038-VI, який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, серед іншого, складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; 3) видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт; забороняти за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію.

Постанови органів державного архітектурно-будівельного контролю можуть бути оскаржені відповідно до закону.

На виконання статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю» від 23.05.2011 р. № 553 (далі - Порядок).

Відповідно до пунктів 1, 3, 5 Порядку, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами (далі - інспекції).

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється посадовими особами інспекцій відповідно до їх посадових інструкцій та функціональних повноважень.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок. Повноваження посадових осіб Держархбудінспекції поширюються на всю територію України. Державний архітектурно-будівельний контроль на території інших областей здійснюється посадовими особами територіальних органів за рішенням Держархбудінспекції.

Згідно з пунктом 7 Порядку, позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції. Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства.

Пунктом 11 Порядку передбачено, що посадові особи інспекцій під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право, серед іншого, безперешкодного доступу на місце будівництва об'єкта, або місцезнаходження суб'єкта господарювання, який провадить господарську діяльність, пов'язану з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності; складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, і накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом; видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт; забороняти за вмотивованим письмовим рішенням керівника відповідної інспекції чи його заступника експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб'єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Вчинення суб'єктами містобудування правопорушень у сфері містобудівної діяльності тягне за собою відповідальність, передбачену цим та іншими законами України.

Статтею 4 цього Закону визначено, що порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 р. № 244 затверджено Порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Згідно з пунктом 2 Порядку, справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності розглядаються Держархбудінспекцією та її територіальними органами (далі - інспекції).Накладати штраф від імені інспекцій мають право керівник Держархбудінспекції та його заступники, керівники територіальних органів Держархбудінспекції та їх заступники.

Цей Порядок, є спеціальним нормативно-правовим актом, що визначає процедуру накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - штрафи), що передбачені Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Відповідно до Положення про Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві, затвердженого наказом Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 22 від 22.06.2011 р., Інспекція державного архітектурно-будівельного контрою у місті Києві є територіальним органом Держархбудінспекції, входить до сфери її управління, підзвітна і підконтрольна їй.

Наказом від 19.12.2012 р. № 187 Державна архітектурно-будівельна інспекція України уповноважила керівників територіальних органів - інспекцій державного архітектурно-будівельного контролю в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, та їх заступників, від імені Державної архітектурно-будівельної інспекції України накладати штрафи у сфері містобудівної діяльності, що передбачені Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та Кодексом України про адміністративні правопорушення, у спосіб та у межах затверджених Державною архітектурно-будівельною інспекцією України положень про територіальні органи та інших нормативно-правових актів України на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Наведені правові положення дають підстави для висновку про наявність повноважень у Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві розглядати справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та накладати штрафи за вказані правопорушення.

Окрім цього, роблячи висновок про підтвердження матеріалами справи прийняття позивачем об'єкта за адресою: м. Київ, вул. Електриків, 21 в експлуатацію, суди посилались на Акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 31.12.1993 року, відповідно до якого введено в експлуатацію автозаправну станцію на два блок-поста.

Проте, суди не звернули належної уваги на ту обставину, що у даному випадку спірним питанням є прийняття в експлуатацію навісу та обладнання для зберігання (ємкості) та роздрібної торгівлі (два блок-поста) нафтопродуктів без прийняття їх в експлуатацію, а не двох блок-постів АЗС.

Відповідно до частини 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з частиною 1 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Між тим, у Акті державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 31.12.1993 року зазначено лише про прийняття в експлуатацію автозаправної станції на два блок-поста. При цьому, з Акту не вбачається, що навіс та обладнання для зберігання (ємкості) та роздрібної торгівлі (два блок-поста) нафтопродуктів були також прийнятті в експлуатацію.

Не встановлення судами вказаних обставин справи не дає можливості суду касаційної інстанції визначитись в правильності правової оцінки позовних вимог, проведеної судами попередніх інстанцій. Відповідно до приписів ст. 220 КАС України допущені порушення не можуть бути перевірені і усунуті судом касаційної інстанції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення судів вимогам ст.159 КАС України не відповідають.

Відповідно до частини ст. 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 жовтня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: