Справа № 822/485/15
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/485/15

Головуючий у 1-й інстанції: Блонський В.К.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

09 червня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Загороднюка А.Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Зарицької Т.В.,

представника позивача - Романюк С.Б.

представника відповідача - Карпович В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промлит-1" до Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

12.02.2015 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Промлит-1" звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.04.2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.04.2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, представник позивача, в свою чергу, заперечив проти апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Промлит-1", з питань достовірності формування показників податкових декларацій з податку на додану вартість, правильності, повноти нарахування і сплати податку на додану вартість за період з 01.07.2013 року по 30.06.2014 року Красилівською ОДПІ було складено Акт № 1602/22/38418053 від 20.10.2014 року, відповідно до якого встановлено порушення пунктів 198.2, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого позивачем занижено суму податку на додану вартість за період з 01 липня 2013 року по 30 червня 2014 року в розмірі 687256 грн., в тому числі за січень 2014 року в розмірі 78629 грн., за березень 2014 року в розмірі 104410 грн., за квітень 2014 року в розмірі 220117 грн., за травень 2014 року в розмірі 284100 грн.

На підставі акту перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення № від 04.11.2014 року яким відповідач збільшив позивачу суму грошового зобов'язання за платежем з податку на додану вартість в сумі 1030884 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 687256 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 343628 грн.

На думку позивача вище вказане податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню, що стало причиною звернення до суду.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Податкового кодексу України, прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

За змістом акту перевірки № 1602/22/38418053 від 20.10.2014 року позивач здійснив порушення пунктів 198.2, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого завищив податковий кредит з податку на додану вартість за період з 01 липня 2013 року по 30 червня 2014 року в розмірі 687256 грн., в тому числі за січень 2014 року в розмірі 78629 грн., за березень 2014 року в розмірі 104410 грн., за квітень 2014 року в розмірі 220117 грн., за травень 2014 року в розмірі 284100 грн., при таких обставинах.

За період з 01.07.2013 року по 30.06.2014 року позивач задекларував податковий кредит з податку на додану вартість в сумі 5038594 грн.

На думку податкового органу завищення податкового кредиту з податку на додану вартість відбулось внаслідок безпідставного віднесення позивачем до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість по операціях з ТОВ "Мегатранс-Груп ЛТД", ПП "Строй-Консалт", ТОВ "Гіансар Трейд", ТОВ "ТД Демос", ТОВ "Атом Сталь", ТОВ "Авто-Алекс".

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Промлит-1" уклало договори поставки товару з ТОВ "Мегатранс-Груп ЛТД", ПП "Строй-Консалт", ТОВ "Гіансар Трейд", ТОВ "ТД Демос", відповідно до яких постачальники прийняли на себе зобов'язання поставити покупцю труби чавунні, ферофосфор, феросицилій, кокс, плитку чавунну. Перелік вказаних договорів та їх зміст наведений у акті перевірки.

Позивач в підтвердження виконання договорів надав договори поставки, податкові накладні, фінансові документи про оплату отриманого товару в безготівковій формі, видаткові накладні, перелік яких також наведений в акті перевірки.

Для транспортування і доставки товару до покупця, позивач уклав договори поставки із ТОВ "Атом Сталь" та ТОВ "Авто-Алекс".

Позивач в підтвердження виконання договорів надав договори поставки, податкові накладні, фінансові документи про оплату отриманих послуг в безготівковій формі, акти виконаних робіт, перелік яких також наведений в акті перевірки.

Позивач отримав від контрагентів податкові накладні за січень, березень, квітень, травень 2014 року на загальну суму 687256 грн.

Факт отримання податкових накладних підтверджується актом перевірки, поясненнями сторін, копіями податкових накладних та реєстрами виданих та отриманих податкових накладних за січень, березень, квітень, травень 2014 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промлит-1" на підставі отриманих податкових накладних сформував податковий кредит за січень, березень, квітень, травень 2014 року та подав до контролюючого органу декларації з податку на додану вартість за відповідні звітні (податкові) періоди.

Так як товариство з обмеженою відповідальністю "Промлит-1" та його контрагенти ТОВ "Мегатранс-Груп ЛТД", ПП "Строй-Консалт", ТОВ "Гіансар Трейд", ТОВ "ТД Демос", ТОВ "Атом Сталь", ТОВ "Авто-Алекс" в період часу здійснення господарських операцій були платниками податку на додану вартість, такі господарські операції з постачання товарів і постачання послуг є об'єктом оподаткування таким податком, тому ТОВ "Промлит-1" провело оподаткування господарських операцій за базою оподаткування і за ставкою встановленою Законом.

Відповідно до підпункту в) пункту 198.1, пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій в тому числі з отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

-дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

-дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій-не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Таким чином, основним документом, який підтверджує право платника податку на податковий кредит є належно виконана податкова накладна, за умови придбання послуг з метою їхнього подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку-продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової накладної та Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. Таке право зберігається за ним протягом 60 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Надходження такої заяви із скаргою є підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки зазначеного продавця для з'ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов'язань з податку за такою операцією.

Згідно пункту 11 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України реєстрація податкових накладних платниками податку на додану вартість - продавцями в Єдиному реєстрі податкових накладних запроваджується для платників цього податку, у яких сума податку на додану вартість в одній податковій накладній становить:

понад 1 мільйон гривень - з 1 січня 2011 року;

понад 500 тисяч гривень - з 1 квітня 2011 року;

понад 100 тисяч гривень - з 1 липня 2011 року;

понад 10 тисяч гривень - з 1 січня 2012 року.

Податкова накладна, виписана при здійсненні операцій з постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, з 1 січня 2012 року підлягає включенню до Єдиного реєстру податкових накладних не залежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній.

До платників податку, для яких на дату виписки накладної цим підрозділом не запроваджено обов'язковість реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, не застосовуються норми абзаців восьмого і дев'ятого пункту 201.10 статті 201 цього Кодексу.

З 1 лютого 2015 року реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних підлягають всі податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних (у тому числі які не надаються покупцю, виписані за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування) незалежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній / розрахунку коригування.

Згідно з матеріалами справи, позивач сформував податковий кредит у звітному (податковому) періоді на підставі отриманих податкових накладних від ТОВ "Мегатранс-Груп ЛТД", ПП "Строй-Консалт", ТОВ "Гіансар Трейд", ТОВ "ТД Демос", ТОВ "Атом Сталь", ТОВ "Авто-Алекс" цілком правомірно у повній відповідності до вимог Податкового кодексу України.

Суд не бере до уваги доводи апелянта про те, що доводи бухгалтера ТОВ "СТ Агроінвест" Тарасової О.І. спростовують реальність господарських операцій щодо перевезень, оскільки, позивачем надано як під час перевірки так і під час судового розгляду копії нотаріально засвідчених договорів оренди транспортних засобів, а саме автомобілів МАN д.н. АЕ 8330 ВС, MAN д.н. АЕ 5185 ХО, причіпа-платформи KOGEL д.н.з. АЕ 5185 ХО.

При цьому, слід зазначити, що дані транспортні засоби не є власністю ТОВ "СТ Агроінвест" та ним не використовуються, а використовуються ТОВ "Атом Сталь" на підставі договорів оренди з фізичними особами.

Також, суд не вважає аргументованими доводи відповідача щодо невідповідності вантажопідйомності транспортних засобів, оскільки згідно поданих позивачем документів, ним додатково використовувались причіпи, окрім цього, жодних досліджень щодо конкретного автомобіля відповідачем здійснено не було.

Аналізуючи посилання відповідача на те, що за даними УДАІ УМВС України у Хмельницькій області транспортні засоби, якими повинні були здійснюватись перевезення, не були виявлені системою фіксації на території Хмельницької області, а були виявлені на території Донецької, Дніпропетровської, Полтавської та Херсонської областей, суд звертає увагу на наступне.

Позивач не може нести фінансову відповідальність за будь-які помилки чи порушення порядку виконання договорів своїх контрагентів за їх наявності. Окрім цього, вище вказані транспортні засоби перебували в оренді контрагента та виконували поставки не лише на реалізацію договорів укладених з позивачем, а з рядом інших замовників, складаючи при цьому більш широкий маршрут, що вказує на недоведеність сумніві апелянта.

Окрім цього, слід зазначити, що позивачем було надано копії судових рішень (постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2014 року по справі № 804/12933/14, від 29.09.2014 року по справі № 804/1390/14, від 20.05.2014 року по справі № 804/4960/14, від 23.09.2014 року по справі № 804/13909/14) які вступили в законну силу відповідно до норм чинного законодавства, щодо визнання дій податкових органів при складенні актів протиправними, що свідчить про безпідставність посилання апелянта на неможливість здійснити перевірку контрагентів позивача.

Таким чином, доводи апелянта щодо фіктивності укладених договорів є лише припущенням та не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду.

Окрім цього, проведеною перевіркою не надано відповідь на основні питання, а саме: звідки і яким чином доставлявся товар, що позивач використовував для організації господарської діяльності і виробництва продукції, у разі якщо товар не поставлявся контрагентами позивача, як це стверджує відповідач, тому при вирішенні спору не можна брати до уваги обставини акту перевірки як підстави для висновку, що товар взагалі не закуплявся та не доставлявся до позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Апелянтом не надано достатніх доказів в підтвердження доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим остання задоволенню не підлягає.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про обгрунтованість заявлених позивачем вимог, які правомірно задоволені судом першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Загороднюк А.Г.

Полотнянко Ю.П.