Справа № 822/573/15
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/573/15

Головуючий у 1-й інстанції: Блонський В.К.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

09 червня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника позивача: Савченка Я.В.

представника відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Агропромтехніка" на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Агропромтехніка" до Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України про визнання неправомірними, скасування картки відмови, рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України про визнання неправомірними, скасування картки відмови, рішення.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 березня 2015 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, який прибув в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1.1 статті 1 Податкового кодексу України, він регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що позивач 04.06.2004 року зареєстрований як юридична особа, та відповідно до статей 15, 16 Податкового кодексу України є платником податків, зборів і зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, сплачувати податки і збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пунктів 41.1, 41.3 статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Згідно із частиною 1 статті 7 Митного кодексу України, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

Митне оформлення це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (пункт 23 частини 1 статті 4 Митного кодексу України).

Митний контроль це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (пункт 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України).

Згідно частин 1, 2, 3 статті 318 Митного кодексу України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до частин 1, 2, 4, пункту 1 частини 6 статті 321 Митного кодексу України товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом.

У разі ввезення на митну територію України товарів, транспортних засобів комерційного призначення митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України.

Граничний строк перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення під митним контролем не може перевищувати 180 календарних днів, крім митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму.

Згідно частини 1 статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Як встановлено судом апеляційної інстанції що між позивачем, який виступає в якості покупця та компанією «CNHI International SA» Швейцарія яка виступає в якості продавця укладено контракт № UA-APT-T-2013 від 16.12.2013 року.

Згідно із пунктом 1 цього контракту продавець продає, а покупець купує товар згідно додатків, які є невід'ємною частиною цього контракту.

Пунктом 3 додатку № 3 до контракту встановлено, що товар як зазначено в специфікації 2 поставляється на умовах EXW Плоцьк Польща згідно правил Інкотермс-2010.

За специфікацією № 2 до контракту продавець зобов'язується доставити одну жатку зернову New Holland, модель 24GHCP (ширина захвату 7,3 м), нову, без транспортного візка.

Відповідно до правил Інкотермс-2010 термін EXW-«франко-завод» означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов'язання щодо поставки, в момент, коли він надав товар у розпорядження покупця на площах свого підприємства чи в іншому названому місці (наприклад, на заводі, фабриці, складі і т. ін.), без здійснення митного очищення товару для експорту та завантаження його на будь-який приймаючий транспортний засіб.

Таким чином, цей термін покладає мінімальні обов'язки на продавця, а покупець несе всі витрати і ризики у зв'язку з перевезенням товару з площ продавця до місця призначення.

Однак, якщо сторони бажають покласти на продавця обов'язки щодо завантаження товару в місці відправлення та всі ризики й витрати такого вантаження, це має бути чітко обумовлено шляхом включення відповідного застереження до договору купівлі-продажу. Цей термін не слід застосовувати, коли покупець не в змозі виконати експортні формальності, прямо чи посередньо. За таких обставин має застосовуватися термін FCA, за умови, що продавець погоджується нести витрати й ризики, пов'язані з завантаженням товару.

Для забезпечення доставки товару між позивачем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, укладено договір транспортно-експедиційних послуг № 90/АК від 19 серпня 2013 року.

Позивач відповідно до процедури декларування, встановленої статтею 257 Митного кодексу України, для проведення митного оформлення імпортованого товару 29.10.2014 року подав до митного органу митну декларацію № 400050000/2014/013453, у якій задекларував до розмитнення механізм для збирання й обмолоту сільськогосподарських культур до зернозбирального комбайну моделі СХ8080-жниварка зернозбиральна моделі 24GHCP-1 штука, довжиною 7,32 м., серійний номер 249996086, нова, виробник-CNH Polska Sp.Zoo, торгова марка-New Holland, а також на виконання вимог статей 52, 53 Митного кодексу України до митної декларації подав необхідні документи для митного оформлення товару, перелік яких наведений в графі 12 декларації. При визначені митної вартості товару позивачем застосовано основний метод визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну - за ціною договору (контракту).

При проведені перевірки документів та відомостей, які надав позивач митному органу під час переміщення товару через митний кордон України, контролюючим органом встановлено розбіжності, а саме: згідно пунктів 2.1.5, 2.1.6 договору на транспортно-експедиційні послуги № 90/АК від 19 серпня 2013 року замовник зобов'язується організувати завантаження вантажу, тоді як згідно довідки про транспортні витрати № 1 від 21.01.2014 року вантажно-розвантажувальні роботи входять до вартості перевезення; при застосуванні умов поставки EXW - «франко - завод» покупець зобов'язаний завантажити товар на приймаючий транспортний засіб, витрати на завантаження товару несе покупець, якщо інше не вказано в договорі купівлі-продажу, тоді як згідно довідки про транспортні витрати № 1 від 21.01.2014 року вантажно-розвантажувальні роботи входять до вартості перевезення; відсутні документи, що підтверджують вартість транспортування товару із міста Плоцьк, Польща. Вартість задекларована в сумі 3765 грн., тоді як згідно поданих до митного оформлення документів вартість транспортування складає 40024 грн., із міста Зедельгем, Бельгія.

Також при перевірці встановлено відсутність документів які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, тобто відсутні документи, що підтверджують вартість навантаження товару, яку зобов'язаний сплатити покупець та документи, що підтверджують вартість транспортування товару із міста Плоцьк, Польща.

Враховуючи, що документи, надані позивачем для митного оформлення товару містять розбіжності, або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, митний орган після проведеної консультації зобов'язав позивача надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, а саме: виписку з бухгалтерської документації, прайс - листи фірми виробника товару.

Позивач надав додаткові документи, а саме: копію бухгалтерської накладної № 2 від 22.01.2014 року та копію інформаційної цінової довідки Хмельницької торгово-промислової палати № 22-05/685 від 29.10.2014 року.

Як встановлено із пояснень представника позивача каталоги, специфікації, прейскуранти фірми виробника товару до Хмельницької митниці не надавались, оскільки як вбачається із довідки постачальника про підтвердження ціни товару від 23.07.2014 року, зернова жниварка продана позивачу за спеціальною ціновою програмою.

Відповідач при перевірці митної декларації № 400050000/2014/013453 від 29.10.2014 року та документів, які підтверджують митну вартість товару прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № 400050000/2014/000051/1 від 29.10.2014 року, яким визначив митну вартість товару за другорядним методом - за ціною договору щодо ідентичних товарів, а також виніс картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 400050000/2014/00140 від 29.10.2014 року.

У вказаному рішенні відповідач зазначив: неподання до митного оформлення документів, які підтверджують складові митної вартості у відповідності до вимог частин 2, 8, 9 статті 52 та частин 2, 3 статті 53 Митного кодексу України.

Документи зазначені у частині 2 статті 53 Митного кодексу України містять розбіжності в частині витрат на навантаження, а саме: згідно пунктів 2.1.5, 2.1.6 договору на танспортно-експедиційні послуги № 90/АК від 19 серпня 2013 року замовник зобов'язується організувати (забезпечити) завантаження вантажу, тоді як згідно довідки про транспортні витрати № 1 від 21.01.2014 року вантажно-розвантажувальні роботи входять до вартості перевезення.

Документи зазначені у частині 2 статті 53 Митного кодексу України не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, а саме відсутні документи, що підтверджують вартість транспортування із міста Плоцьк (Польща), яку задекларовано у сумі 3765 грн., а згідно поданих до митного оформлення документів на виконання частини 2 статті 53 Митного кодексу України вартість транспортування складає 40024 грн., із міста Зедельгем, Бельгія. Відсутні документи, що підтверджують вартість навантаження, яку згідно Інкотермс 2010 при застосуванні умов поставки EXW-«франко-завод» сплачує покупець.

В зв'язку з вищезазначеним необхідне подання додаткових документів у відповідності до частини 3 статті 53 Митного кодексу України: виписки з бухгалтерської документації, прайс-листів фірми виробника товару.

Застосовано другорядний метод за ціною договору щодо ідентичних товарів, на підставі інформації щодо товарів митне оформлення яких вже здійснено, зокрема митної декларації № 110130000/2014/505585 від 10.07.2014 року, рішення про коригування митної вартості № 400000003/2014/000009/1 від 24.07.2014 року.

На підставі рішення про коригування митної вартості товарів № 400050000/2014/000051/1 від 29.10.2014 року, відповідач виставив картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 400050000/2014/00140 від 29.10.2014 року, якою відмовив у митному оформленні (випуску) товарів.

З метою випуску закупленого обладнання у вільний обіг, враховуючи наявність картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 400050000/2014/00140 від 29.10.2014 року, якою позивачу відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів, митне оформлення товару здійснено 29.10.2014 року за митною вартістю, визначеною митним органом за рішенням № 400050000/2014/000051/1 від 29.10.2014 року під гарантійні зобов'язання за правилами частини 7 статті 55 Митного кодексу України.

Позивач надав для підтвердження митної вартості товару довідку про транспортні витрати № 1 від 21.01.2014 року. Оскільки в ній не вказано номер CMR тоді як в інших поданих до митного оформлення документах вказано номер CMR, а саме: 050356/001 від 17.01.2014 року, тому неможливо ідентифікувати таку довідку про транспортні витрати № 1 від 21.01.2014 року з оцінюваним товаром.

В зв'язку з цим відповідач своїм листом № 74/10/22-70-00.3-25 від 06.01.2015 року відмовив позивачу в скасуванні рішення про коригування митної вартості товарів № 400050000/2014/000051/1 від 29.10.2014 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що у відповідача були правові підстави для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів № 400050000/2014/000051/1 від 29.10.2014 року, та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 400050000/2014/00140 від 29.10.2014 року, враховуючи наступне.

Згідно умов поставки товару EX -«франко-завод» Інкотермс-2010 позивач зобов'язаний завантажити товар на приймаючий транспортний засіб, при цьому витрати на завантаження товару несе він як покупець товару, якщо інше не вказано в договорі купівлі-продажу, тоді як згідно довідки про транспортні витрати № 1 від 21.01.2014 року вантажно-розвантажувальні роботи входять до вартості перевезення товару.

Згідно пунктів 2.1.5, 2.1.6 договору на транспортно - експедиційні послуги № 90/АК від 19 серпня 2013 року замовник зобов'язується організувати завантаження вантажу, тоді як згідно довідки про транспортні витрати № 1 від 21.01.2014 року вантажно-розвантажувальні роботи входять до вартості перевезення, тобто відсутні документи, що підтверджують вартість навантаження товару, яку зобов'язаний сплатити покупець.

Позивач не надав документи, що підтверджують вартість транспортування товару із міста Плоцьк, Польща. Вартість транспортування товару задекларована в сумі 3765 грн., тоді як згідно поданих до митного оформлення документів вартість транспортування складає 40024 грн., із міста Зедельгем, Бельгія.

Із поданих позивачем в послідуючому документів неможливо встановити вартість транспортування товару із міста Плоцьк, Польща до Хмельницького.

Так як при перевірці встановлено відсутність документів які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, тобто відсутні документи, що підтверджують вартість навантаження товару, яку зобов'язаний сплатити покупець та документи, що підтверджують вартість транспортування із міста Плоцьк, Польща, суд вважає, що відповідач правомірно зобов'язав позивача надати додаткові документи, провівши відповідну консультацію з представником позивача.

Оскільки позивач надав додаткові документи з яких також неможливо встановити числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, відповідач у повній відповідності до вимог Митного кодексу України прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № 400050000/2014/000051/1 від 29.10.2014 року, в зв'язку з тим, що неможливо провести митне оформлення товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю товару виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів.

Так як позивач не надав відповідачу додаткові документи для підтвердження числових значень складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, відповідач не мав законних підстав для визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту за основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, тобто за ціною договору (вартість операції).

Представником позивача в судовому засіданні не наведено доказів того, що митна вартість товарів повинна була бути визначена шляхом застосування основного методу-за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

Відповідач при визначенні митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, застосував другорядний метод за ціною договору щодо ідентичних товарів, на підставі інформації щодо товарів митне оформлення яких вже здійснено, зокрема митна декларація № 110130000/2014/505585 від 10.07.2014 року, рішення про коригування митної вартості № 400000003/2014/000009/1 від 24.07.2014 року, відповідно до підпункту а) пункту 2) частини 1 статті 57 Митного кодексу України.

Як встановлено судом, джерелом інформації при встановлені митницею вартості товару стало митне оформлення ідентичного товару на Дніпропетровській митниці за митною декларацією № 110130000/2014/505585 від 10.07.2014 року.

Відповідач уже приймав рішення про коригування митної вартості товару № 400000003/2014/000009/1 від 24.07.2014 року, яке було оскаржено позивачем в судовому порядку.

Представником позивача не надані докази того, що товар розмитнений за митною декларацією № 110130000/2014/505585 від 10.07.2014 року не може бути ідентичним товару який позивач зазначив у митній декларації № 400050000/2014/013453 від 29.10.2014 року.

А тому враховуючи наведене колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення відповідача про коригування митної вартості № 400050000/2014/000051/1 від 29.10.2014 року, яким він визначив митну вартість товару за другорядним методом за ціною договору щодо ідентичних товарів, картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 400050000/2014/00140 від 29.10.2014 року, а також відповідь Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України № 74/10/22-70-00.3-25 від 06.01.2015 року відповідають вимогам Митного кодексу України.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Агропромтехніка" залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 березня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Білоус О.В.

Курко О. П.