Справа № 805/5411/14(ДО/808/2/14)
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

805/5411/14(ДО/808/2/14)

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 червня 2015 року

справа № 805/5411/14(ДО/808/2/14)

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А. Прокопчук Т.С.

при секретарі: Губар Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2014 року по справі № 805/5411/14 (ДО/808/2/14) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Істек» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики про визнання протиправними дії та скасування у частині постанови,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ТОВ «Істек» (далі по тексту – позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики (далі по тексту – відповідач або Комісія), в якому просило визнати дії по прийняттю абзацу другого частини першої постановляючої частини постанови від 10.04.2014 року № 463 (пункт третій постановляючої частини після слів «з 01 січня 2014 року» доповнити словами «та діє по 31 липня 2014 року») протиправними; скасувати абзац другий частини першої постановляючої частини постанови від 10.04.2014 року № 463 (пункт третій постановляючої частини після слів «з 01 січня 2014 року» доповнити словами «та діє по 31 липня 2014 року»).

Після зупинення провадження у справі Донецьким окружним адміністративним судом у зв’язку з проведенням судової експертизи, справу прийнято до провадження Запорізьким окружним адміністративним судом згідно розпорядження Вищого адміністративного суду України від 02.09.2014 року № 193 «Про забезпечення розгляду адміністративних справ, підсудних адміністративним судам, розташованим в районі проведення антитерористичної операції».

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 12.12.2014 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. Свої вимоги обґрунтувала тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт вказував, що ним при прийнятті оскаржуваної постанови від 10.04.2014 року № 463 не було скасовано тарифи на електричну та теплову енергію товариству, було лише переглянуто дату дії попередньої постанови до якої вносяться такі зміни. Внесення зміни у визначенні дати до якої діє тариф на енергію передбачено Процедурою перегляду та затвердження тарифів для ліцензіатів з виробництва електричної та теплової енергії, де вказано, що тарифи затверджуються, як правило, на термін не менший одного року, тобто ця норма не є імперативною і тарифи можуть встановлюватись на термін за ініціативою Комісії. Апелянт вказував, що постановою від 10.04.2014 року № 463 Комісія не зменшувала та не скасовувала діючі тарифи, предметом розгляду справи не є скасування або зміна тарифів, тому висновок експертизи прийнятий у цій частині щодо належності зміни тарифів не слід примати як доказ, зважаючи на відсутність його відношення до справи. Апелянт вказував, що суд першої інстанції невірно визначив у постанові, що Комісією не надано інформацію на підтвердження обставин, що зумовили обмеження строку дії тарифу. Вказував на недоцільність врахування висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз як доказу по справі оскільки експертиза на думку апелянта проведена без дотримання обов’язкових вимог дослідження бухгалтерських документів. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики вказувала, що суд першої інстанції приймаючи рішення вийшов за межі позовних вимог, окрім дослідження правомірності постанови від 10.04.2014 року № 463 дослідив правомірність встановлення тарифу постановою від 12.12.2013 року № 1562. Вказував на порушення принципу змагальності сторін під час судового розгляду.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, відповідно до абзацу 2 статті 9 Закону України «Про комбіноване виробництво теплової та електричної енергії (когенерацію) та використання скидного енергопотенціалу» позивач є користувачем електроенергії виробленої когенераційним способом, яка поставляється на оптовий ринок енергоресурсів України для її купівлі суб’єктами господарювання. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 12.12.2013 №1562 було затверджено тариф відпуску електроенергії без визначення кінцевої дати дії затверджених тарифів, однак в супереч п. 1.3. «Процедури перегляду та затвердження тарифів для ліцензіатів з виробництва електричної та теплової енергії», змінено термін дії тарифів новою постановою, порушено процедуру встановлення термінів дії тарифів, без заяви самого товариства. Відповідно до пункту 1.7. Процедури, рішення щодо затвердження тарифів приймається НКРЕ на відкритих засіданнях, які проводяться після розгляду заяви і наданих заявником документів та аналізу результатів фінансово-господарської діяльності заявника відповідним підрозділом НКРЕ, шляхом всебічного та повного з'ясування позицій всіх учасників відкритих засідань, з огляду на це суд першої інстанції вказував, що позивачем для розгляду на відкритому засіданні НКРЕ питання перегляду тарифу не ініціювалось, відповідні заяви не подавались, думку товариства щодо зміни терміну дії тарифів Комісія не з’ясовувала. Суд першої інстанції вказував, що тарифи для ліцензіатів з виробництва електричної та теплової енергії встановлені згідно заяви ТОВ «Істек» щодо затвердження тарифів суб’єкта господарювання від 27.09.2013 року, обґрунтовану Методикою визначення виробничої собівартості окремих продуктів коксування, розробленою Українським державним науково-дослідним вуглехімічним інститутом та затвердженої Українською науково-промисловою асоціацією «Укркокс». Судом першої інстанції встановлено, що правильність розрахунку тарифів відповідач не заперечував та вказував, що прийнята постанова від 10.04.2014 року № 463 не змінює та не обмежує тарифи, затверджені постановою від 12.12.2013 року №1562.

Матеріалами справи встановлено, що ТОВ «Істек» є коксохімічним підприємством, яке працює на потужностях Горлівського коксохімічного заводу та основним видом діяльності якого є виробництво коксу. Побічний продукт виробництва коксу – коксовий газ використовується для роботи когенераційної установки з виробництва електричної енергії. Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, відповідно до заяви ТОВ «Істек» від 27.09.2013 року, постановою від 12.12.2013 року №1562 затверджено ТОВ «Істек» тариф на відпуск електричної енергії 117,71 коп. за 1 кВт·год. (без ПДВ), пунктом 3 постанови визначено її дію з 01.01.2014 року.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 20.03.2014 № 265 змінено ТОВ «Істек» тариф на відпуск електричної енергії з 117,71 коп. за 1 кВт·год. (без ПДВ) на 118,51 коп. за 1 кВт·год. (без ПДВ), визначено, що постанова набирає чинності з 21.03.2014 року.

Постановою від 10.04.2014 № 463 внесено до постанови від 12.12.2013 №1562 «Про встановлення тарифу на відпуск електричної енергії ТОВ «Істек»: пункт третій постановляючої частини після слів «з 01 січня 2014 року» доповнити словами «та діє по 31 липня 2014 року».

Профільними нормами, що регулюють порядок затвердження тарифів для ліцензіатів з виробництва електричної та теплової енергії, є Процедура перегляду та затвердження тарифів для ліцензіатів з виробництва електричної та теплової енергії, затверджена постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 12.10.2005 року № 898, та Порядок розрахунків тарифів на електричну та теплову енергію, що виробляється когенераційними установками, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 12.10.2005 року № 897.

В матеріалах справи наявний висновок комісійної судово-економічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 29.07.2014 року №7015/14-45, яким встановлено обґрунтованість застосування «Методики визначення виробничої собівартості окремих продуктів коксування», розробленої Українським державним науково-дослідним вуглехімічним інститутом «УХІН» та затвердженої Українською науково-промисловою асоціацією «Укркокс», для визначення вартості «супутньої» продукції - коксового газу з метою подальшого використання її для розрахунку тарифу на електричну енергію для ТОВ «Істек», підтверджено обґрунтованість розрахунку тарифів на виробництво електричної енергії, наданих ТОВ «Істек» відповідно до заяви про затвердження тарифів суб'єкта господарювання ТОВ «Істек» від 27.09.2013 року.

Колегія суддів вважає, що по справі зібрано всі необхідні докази на підтвердження обставин викладених позивачем у позовній заяві та судом першої інстанції у постанові.

Відповідно ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70, ч. 4, 5 ст. 82 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Експерт дає свій висновок у письмовій формі. Висновок експерта приєднується до справи. Висновок експерта для суду не є обов'язковим, однак незгода суду з ним повинна бути вмотивована в постанові або ухвалі.

У даному спорі висновком комісійною судово-економічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 29.07.2014 року №7015/14-45 підтверджується правильність визначення виробничої собівартості окремих продуктів коксування – електроенергії, що впливає на розрахунок тарифу її вартості. Сторонами не оспорюється правильність визначення тарифу на електричну енергію, питання виникають щодо визначення відповідачем кінцевого терміну дії визначеного тарифу.

Колегія суддів вказує, що строк по визначенню дії тарифу є однією з умов самого тарифу у сукупності як з датою початку його дії так і з його ціновим виразом. Все, що впливає на діяльність тарифу є його умовами, все, що змінює його часовий або кількісний вираз варто вважати як часткову зміну самого тарифу.

Відповідно до п.п. 1.2, 1.3, 1.4, 1,7 Процедури перегляду та затвердження тарифів для ліцензіатів з виробництва електричної та теплової енергії, затверджена постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 12.10.2005 року № 898, процедура застосовується Національною комісією регулювання електроенергетики України при затвердженні або перегляді тарифів та поширюється на суб'єктів господарювання, які здійснюють або мають намір здійснювати підприємницьку діяльність з виробництва електричної та теплової енергії. Тарифи на електричну та теплову енергію ліцензіату затверджуються, як правило, на термін не менший одного року. Тарифи на електричну та теплову енергію ліцензіату можуть затверджуватися на інші терміни у разі виникнення непередбачених обставин, що викликають або можуть викликати істотну зміну умов здійснення ліцензованої діяльності ліцензіата, у випадку виникнення загрози істотного зниження рівня безпеки експлуатації, а також за ініціативою НКРЕ. Рішення щодо затвердження тарифів приймається НКРЕ на відкритих засіданнях, які проводяться після розгляду заяви і наданих заявником документів та аналізу результатів фінансово-господарської діяльності заявника відповідним підрозділом НКРЕ, шляхом всебічного та повного з'ясування позицій всіх учасників відкритих засідань.

Згідно п.п. 3, 4 Порядку розрахунків тарифів на електричну та теплову енергію, що виробляється когенераційними установками, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 12.10.2005 року № 897, суб'єкти господарювання надають НКРЕ матеріали для затвердження тарифів на відпуск ними електричної та теплової енергії, як правило, на один рік та звітні матеріали за аналогічний період минулого року і очікувані дані на попередній період згідно з додатками «Розрахунок тарифів на виробництво електричної та теплової енергії» та «Витрати на виробництво одиниці продукції». Затвердження тарифів на відпуск електричної та теплової енергії на інші терміни можливе за умови прийняття НКРЕ відповідного рішення.

Колегія суддів зауважує, що на Процедуру перегляду та затвердження тарифів для ліцензіатів з виробництва електричної та теплової енергії, відповідач посилався зокрема при винесенні оскаржуваної постанови від 10.04.2014 року № 463. Колегія суддів вказує, що Процедурою дійсно встановлено, що тарифи на електричну та теплову енергію ліцензіату затверджуються, як правило, на термін не менший одного року. Тобто дозволяється встановлення інших термінів, наприклад менше року у разі виникнення непередбачених обставин, що викликають або можуть викликати істотну зміну умов здійснення ліцензованої діяльності ліцензіата, у випадку виникнення загрози істотного зниження рівня безпеки експлуатації. При розгляді справи відповідачем не доведено, що термін дії тарифів знижено через існування істотних обставин або виникнення загрози істотного зниження рівня безпеки експлуатації, тобто відповідачем необґрунтована необхідність обмеження часом дію тарифу. Фактично відповідач своєю постановою позбавив позивача з 31.07.2014 року права продажу електричної енергії, яку він виробляє по будь-яким тарифам.

Рішення щодо затвердження тарифів приймається НКРЕ на відкритих засіданнях, які проводяться після розгляду заяви і наданих заявником документів та аналізу результатів фінансово-господарської діяльності заявника відповідним підрозділом НКРЕ, шляхом всебічного та повного з'ясування позицій всіх учасників відкритих засідань. Оскільки зміна терміну дії тарифів є зміною тарифних умов та фактично зачіпає інтереси позивача, тому Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики для унеможливлення суперечок щодо своїх рішення повинна була повно з’ясувати позицію позивача на своєму відкритому засіданні з питання обмеження дії терміну тарифу. Варто вказати, що заява про зміну будь-яких умов тарифів у тому числі терміну дії від позивача до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики не надходила. Розгляд питання щодо тарифу без заяви суб’єкта господарювання у сфері енергетики та без обговорення цього питання є порушенням Процедуру перегляду та затвердження тарифів для ліцензіатів з виробництва електричної та теплової енергії.

Колегія суддів вказує, що затвердження тарифів на відпуск електричної та теплової енергії на інші терміни можливе за умови прийняття НКРЕ відповідного рішення, натомість Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики було прийнято рішення, яким вносяться зміни до діючого рішення по тарифам, замість необхідної умови прийняти нове рішення, яким необхідно визначити інші терміни дії тарифів на відпуск електричної та теплової енергії.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики не доведено правомірність винесення оскаржуваної постанови від 10.04.2014 року № 463 у частині абзацу другого частини першої постановляючої частини, не доведено підстави винесення такої постанови та необхідність зміни терміну дії тарифів до 31.07.2014 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, як таку, що прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2014 року по справі № 805/5411/14 (ДО/808/2/14) – залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Т.С. Прокопчук