Справа № 569/1916/15-а
Суддя: Малахова Н.М.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Кучина Н.Г.
Суддя-доповідач:Малахова Н.М.
УХВАЛА

іменем України

"09" червня 2015 р. Справа № 569/1916/15-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Малахової Н.М.

суддів: Жизневської А.В.

Котік Т.С.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "01" квітня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в м. Рівне про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання нарахувати та виплатити пенсію без оподаткування. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України в м. Рівне та з 18 січня 2005 року отримує пенсію за віком. Вказував, що з 01.01.2015 р. відповідач зменшив йому розмір пенсії на 307,18 грн., чим завдав матеріальної шкоди. Зазначав, що такі дії відповідача є протиправними, оскільки відповідно до ст. 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" цей закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цім Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону, а тому оподаткування його пенсії є прямим порушенням чинного Закону. Відповідно до ст. 8 Конституції України її норми є нормами прямої дії, відтак дії відповідача суперечать статті 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст. 8 чинного Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ст. ст. 8,19,21,22,24,58 Конституції України, Рішенню Конституційного Суду України від 09.02.1999р. №1-рп/99.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Рівне про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання нарахувати та виплатити пенсію без оподаткування відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позов.

Розглянувши справу у межах, визначених ст. 195 КАС України колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 13.02.2009 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність".

Розмір пенсії станом на 01.01.2015 року складав 5515 грн. 67 коп., а з 01.02.2015 року 5208 грн. 49 коп., оскільки з пенсії утримується військовий збір в розмірі 27, 93 грн. та податок на доходи фізичних осіб - 279, 25 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновків, що рішення відповідача стосовно обчислення розміру пенсійної виплати позивача із утриманням зборів визначеним Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" прийняте з дотриманням норм чинного законодавства, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно приписів ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійні виплати - грошові виплати в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, що здійснюються у вигляді пенсії, довічної пенсії або одноразової виплати; пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Приписами ч. 1 ст. 4 "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Відповідно до п. 1.1. ст. 1 Податкового кодексу України цей кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Приписами п. 164.2.19 ст. 164 Податкового кодексу України визначено, що суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати (Пункт 164.2 статті 164 доповнено пунктом 164.2.19 згідно із п.4 Розділу І Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні").

Отже, об'єктом оподаткування згідно приписів Податкового кодексу України є загальний розмір пенсій (включаючи суму їх індексацій , нараховану відповідно до закону), отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету.

Згідно ст. 167 Податкового кодексу України визначено ставку податку, а саме 15 % бази оподаткування щодо доходів.

Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет на 2015 рік" у 2015 році мінімальну заробітну плату встановлено у місячному розмірі: з 1 січня - 1218 грн., тому базою оподаткування у 2015 році є суми пенсій або щомісячного довічного грошового утримання у частині, що перевищує 3654 грн. на місяць.

Крім того, до завершення реформи Збройних сил України були внесені зміни до Перехідних положень Податкового кодексу України, якими встановлюється військовий збір.

Приписами п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України визначено, що платниками військового збору є фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до приписів ст. 163 ПК України, об'єктом оподаткування військового збору є доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Отже, базою оподаткування по відношенню до позивача є загальний розмір пенсії.

Як встановлено судом, розмір нарахованої ОСОБА_3 пенсії станом на 01.01.2015 року становить 5515,67 грн., що перевищує три розміри мінімальної заробітної плати, відтак, суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що відповідачем із пенсії позивача було правомірно утримано податок на доходи фізичних осіб у розмірі 279,25 грн. та військовий збір у розмірі 27,93 грн.

З врахуванням приписів ст. 81 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст. 18 Податкового кодексу України, п.7 ч.3 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року № 28-2 , відповідач є податковим агентом, на якого покладено обов'язок з обчислення, утримання, з доходів, що нараховуються ( виплачуються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що положення Податкового кодексу України в частині оподаткування пенсії набрали чинності 01.01.2015 року, і не визнанні такими, що не відповідають Конституції України, а тому в аспекті положень ст. 19 Конституції України є обов'язковим для врахування управлінням Пенсійного фонду України в м. Рівне з метою реалізації наданих державою повноважень в частині обчислення пенсійних виплат.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновків, що судом першої інстанції було неправильно застосовані норми матеріального чи порушено норми процесуального права.

Приписами ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В рішенні Європейського суду від 3 червня 2014 року у справі "Великода проти України" суд зазначив, що згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.

При цьому суд вказав, що будь-яке втручання з боку державних органів влади у володіння майном має бути законним та має переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання має також бути обґрунтовано пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має зберігатися "справедливий баланс" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде накладений особистий та надмірний тягар.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

З огляду на вищенаведене , суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Рівненського міського суду від "01" квітня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Н.М. Малахова

судді: А.В. Жизневська

Т.С. Котік

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,33000

3- відповідачу/відповідачам: Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області вул.Відінська,41,м.Рівне,33018

4-третій особі: - ,