Справа № 803/6/15-а
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 р. Справа № 876/2068/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Ківерцівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 23.01.2015р. по справі за позовом Ківерцівської районної спілки споживчих товариств до Ківерцівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

встановив:

05.01.2015 року позивач - Ківерцівська районна спілка споживчих товариств (далі - Ківерцівська райспоживспілка) звернулась до суду із позовом до відповідача - Ківерцівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Ківерцівська ОДПІ ГУ ДФС) про визнання протиправним та скасування рішення від 19 грудня 2014 року № 2 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку.

В обґрунтування вимог позовної заяви позивач зазначає, що рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку від 19 грудня 2014 року №2 прийняте на підставі акту камеральної перевірки податкової звітності з єдиного податку від 17 вересня 2014 року №1852/1501/01744275, яким встановлено порушення пункту 291.5.5 статті 291 Податкового кодексу України. Позивач не погоджується з правомірністю прийняття оскаржуваного рішення, оскільки нормами Податкового кодексу України не передбачено, що у разі відсутності відомостей щодо розміру часток засновників (учасників) в статутному фонді, така особа не може перебувати на спрощеній системі оподаткування. Установчі документи Ківерцівської райспоживспілки не містять відомостей про те, що споживчі товариства є засновниками райспоживспілки, а в статутному капіталі є їх частки. Оскільки підтверджуючих документів, які б свідчили про те, що у споживчого товариства наявна частка в статутному капіталі не існує, тому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення від 19 грудня 2014 року №2 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 23.01.2015 р. адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Ківерцівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 19 грудня 2014 року за № 2 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги податковий орган зазначає, що не можуть бути платниками єдиного податку суб'єкти господарювання, у статутному капіталі яких сукупність часток, що належать юридичним особам, які не є платниками єдиного податку, дорівнює або перевищує 25 відсотків. Крім того, суб'єкт господарювання, у якого статутний фонд не сформовано і який має одного або декілька засновників - юридичних осіб, що не є платниками єдиного податку, та/або неприбуткові організації (громадські, благодійні), не може застосовувати спрощену систему оподаткування, обліку та звітності.

Апелянт посилається на пункт 299.11 статті 299 Податкового кодексу України, відповідно до якого, у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку, анулювання реєстрації платника єдиного податку проводиться за рішенням такого органу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Ківерцівська районна спілка споживчих товариств з 1 червня 2012 року перебувала на спрощеній системі оподаткування на підставі свідоцтва платника єдиного податку від 31 травня 2012 року серії А №311585.

Ківерцівською ОДПІ ГУ ДФС 17 вересня 2014 року проведено камеральну перевірку податкової звітності з єдиного податку за І квартал 2014 року, І півріччя 2014 року, за результатами якої складено Акт від 17 вересня 2014 року №1852/1501/01744275.

Перевіркою встановлено порушення позивачем підпункту 291.5.5 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України, відповідно до якого, не можуть бути платниками єдиного податку суб'єкти господарювання, у статутному капіталі яких сукупність часток, що належать юридичним особам, які не є платниками єдиного податку, дорівнює або перевищує 25 відсотків. У зв'язку з чим Ківерцівська ОДПІ ГУ ДФС зобов'язала Ківерцівську райспоживспілку повернути свідоцтво платника єдиного податку та з 1 січня 2015 року перейти на сплату інших податків.

За наслідками перевірки 19 грудня 2014 року прийнято рішення №2 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку та перехід на загальну систему оподаткування з 1 січня 2015 року.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню податкового органу, колегія суддів виходить з наступного.

Так, відповідно до пункту 291.2. статті 291 Податкового кодексу України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Пунктом 291.3. статті 291 Податкового кодексу України передбачено, що юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Згідно із підпунктом 291.5.5. пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України не можуть бути платниками єдиного податку суб'єкти господарювання, у статутному капіталі яких сукупність часток, що належать юридичним особам, які не є платниками єдиного податку, дорівнює або перевищує 25 відсотків.

Відносини, пов'язані зі створенням і діяльністю райспоживспілки регулюються Законом України "Про споживчу кооперацію" від 10 квітня 1992 року №2265-ХІІ, Законом України "Про кооперацію" від 10 липня 2003 року №1087-IV, іншими законодавчими актами України та нормативними актами Укркоопспілки.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про кооперацію" від 10 липня 2003 року №1087-IV споживчий кооператив (споживче товариство) - кооператив, який утворюється шляхом об'єднання фізичних та/або юридичних осіб для організації торговельного обслуговування, заготівель сільськогосподарської продукції, сировини, виробництва продукції та надання інших послуг з метою задоволення споживчих потреб його членів.

Згідно із статтею 8 Закону України "Про споживчу кооперацію" споживчі товариства можуть на добровільних засадах об'єднуватися в місцеві спілки, Центральну спілку споживчих товариств України, і мають право вільного виходу з них.

Взаємовідносини між споживчими товариствами та їх спілками будуються на договірних засадах. Товариства можуть делегувати спілкам частину своїх повноважень та виконання окремих функцій.

Спілки споживчих товариств виходячи з делегованих їм прав можуть представляти і захищати інтереси споживчих товариств, їх членів та обслуговуваного населення у відповідних державних та інших органах, а також у міжнародних організаціях; подавати споживчим товариствам практичну допомогу в здійсненні господарської діяльності, впровадженні в практику досягнень науково-технічного прогресу, передового досвіду; проводити науково-дослідні і дослідно-конструкторські роботи, підготовку та підвищення кваліфікації кадрів; вирішувати господарські спори між організаціями і підприємствами споживчої кооперації; вести власну господарську діяльність, спрямовану на створення необхідної виробничої та соціальної інфраструктури споживчої кооперації.

Вищим органом управління спілки є з'їзд (конференція), який приймає статут, обирає розпорядчі, виконавчі та контрольні органи, вирішує інші питання діяльності спілки. Взаємодія і підпорядкованість розпорядчих, виконавчих та контрольних органів спілки визначається статутом.

Спілка визнається юридичною особою і може здійснювати господарську та іншу не заборонену чинним законодавством діяльність з дня її державної реєстрації. Вона не відповідає за зобов'язаннями споживчих товариств і не має щодо них розпорядчих функцій.

В контексті встановлених обставин справи, суд першої інстанції вірно виходив з того, що Законом України "Про споживчу кооперацію" не встановлено обов'язку формувати та визначати в установчих документах споживчої спілки розмір статутного капіталу та виділяти розмір часток її засновників (учасників).

Ківерцівська районна спілка споживчих зареєстрована як юридична особа 26 грудня 1991 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та діє на підставі статуту, викладеному в новій редакції, державна реєстрація якого проведена 4 лютого 2014 року, номер запису в Єдиному державному реєстрі 1000275.

Варто врахувати, що до моменту набрання чинності Господарського кодексу України від 16 січня 2003 року №436-IV, юридичні особи могли створюватись із формуванням статутного фонду або без його формування згідно із законодавством.

Відповідно до наявного у матеріалах справи Статута позивача, Ківерцівська райспоживспілка об'єднує на добровільних засадах Ківерцівське сільське споживче товариство, Ківерцівське міське споживче товариство, Цуманське споживче товариство, Олицьке споживче товариство та споживче товариство "Колос", які є її членами і виконують вимоги її статуту. Членство в райспоживспілці є добровільним.

В чинному статуті позивача розмір статутного капіталу та частки засновників (учасників) в статутному капіталі не визначені.

Крім того, в статуті позивача відсутні норми, які ставлять в залежність формування та компетенцію органів управління і контролю райспоживспілки від частки учасників райспоживспілки в її статутному фонді.

Також, судом першої інстанції вірно не взято до уваги доводів відповідача щодо наявності запису про розмір статутного капіталу в статуті Ківерцівської райспоживспілки, оскільки згідно із витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 22 січня 2015 року "Дані про розмір статутного капіталу (статутного або складеного капіталу) та дата закінчення його формування" - наявний запис: " 0,00 грн.", "розмір внеску засновників (учасників) юридичної особи до статутного фонду - 0,00 грн.".

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" від 15 травня 2003 року №755-IV якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Тому, враховуючи відомості з Єдиного державного реєстру, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що статутний фонд Ківерцівської райспоживспілки не сформовано. Оскільки розмір внеску учасників райспоживспілки становить 0,00 грн., колегія суддів вважає безпідставним визначення контролюючим органом часток споживчих товариств - учасників райспоживспілки у відсотковому співвідношенні до несформованого статутного фонду.

Як наслідок, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції про те, що оскільки відсутні реєстраційні відомості щодо розміру статутного фонду юридичної особи та розміру часток засновників (учасників) в статутному фонді, обмеження щодо перебування на спрощеній системі оподаткування, встановлені підпунктом 291.5.5 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України, на таку юридичну особу не поширюються.

Тому, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття рішення від 19 грудня 2014 року №2 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу чи постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Ківерцівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 23.01.2015р. по справі № 803/6/15-a - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О. Большакова

В.Я. Макарик

Ухвала складена в повному обсязі 09.06.2015 року.