Справа № 569/5570/15-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Кухарець В.М.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"02" червня 2015 р. Справа № 569/5570/15-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Євпак В.В.

Шидловського В.Б.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "24" квітня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області про визнання дій протиправними і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2015р. ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про:

- визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області, що полягають у відмові призначити та виплатити позивачу пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку, починаючи з 13.03.2015р. згідно зі ст.55 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області здійснити призначення та виплату пенсії за віком ОСОБА_3 з 03.03.2015р. зі зменшенням пенсійного віку згідно зі ст.55 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 24.04.2015р. відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3. В основу свого рішення суд першої інстанції поклав той факт, що ні в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_3, ні будь-якими іншими документами не підтверджено, що в період з 19.08.1991р. по 02.02.1995р. позивач дійсно проживала (а не лише була прописана ) у зоні гарантованого добровільного відселення в м.Дубровиця Рівненської області. Судом було встановлено лише те, що в період з 19.08.1991р. по 02.02.1995р. наявні відомості про роботу та навчання ОСОБА_3 поза межами зони гарантованого добровільного відселення - в смт.Гоща та м.Рівне Рівненської області.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач звернулась до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. На думку скаржника, відповідач помилково трактує поняття постійного місця проживання та проживання. Позивач зазначає, що вона була зареєстрована та проживала у м.Дубровиця, тимчасово відлучалась на роботу до смт.Гощі чи курси у м.Рівне, проте не мала іншого житла, окрім як у Чорнобильській зоні. Крім того, як зазначає позивач робота вихователем у дошкільному закладі в Гощі на відстані близько 100 км. від місяця реєстрації і проживання не спростовує того факту, що вона постійно проживала у м.Дубровиця більше 6 місяців на рік (включаючи відпустку). ОСОБА_3 вказує на те, що її посвідчення потерпілого та довідка, видана Дубровицькою райдержадміністрацією не скасовані та не визнані судом такими, що не відповідають первинним документа чи обставинам справи. Скаржник вважає, що при зверненні до Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку нею було надано всі необхідні документи, однак вказані обставини залишись поза увагою суду першої інстанції.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дослідивши докази, зібрані в матеріалах справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення скарги з огляду на таке.

Як свідчать докази, зібрані в матеріалах справи, 03.03.2015р. ОСОБА_3 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області з заявою про призначення їй пенсії за віком з урахуванням приписів ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 03.05.2014р. (а.с.23).

Листом №116/10 від 30.03.2015р. Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області повідомило позивачу про відсутність підстав для призначення ОСОБА_3 пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в зв'язку з тим, що неможливо документально підтвердити факт її постійного проживання на території зони гарантованого добровільного відселення з 19.08.1991р. по 02.02.1995р., оскільки в цей період наявні відомості про роботу та навчання за межами зони радіоактивного забруднення (а.с.24).

Наведені обставини слугували підставою звернення ОСОБА_3 з позовом до суду.

Як вже зазначалось, постановою суду першої інстанції від 24.04.2015р. відмовлено в позові ОСОБА_3 про визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання здійснити призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з ст.15 Закону України "Про пенсійне забезпечення", умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Як визначено частиною 2 ст.55 цього Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" потерпілим від Чорнобильської катастрофи, зокрема, особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсійний вік зменшується на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Частиною 6 Прикінцевих та перехідних положення ЗУ "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" внесено зміни до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 13, ст. 178, N 37, ст. 543; 1996 р., N 35, ст. 162; 2006 р., N 49, ст. 485; 2008 р., NN 5 - 8, ст. 78) у статті 55: частину другу доповнено реченням такого змісту: "При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року";

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 р. №22-1 з відповідними змінами до заяви при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи") додаються посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування.

Відповідно до посвідчення серії А №150124 ОСОБА_3 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.12).

Виписка з акта огляду медико-соціальної експертної комісії свідчить про те, що позивач має третю групу інвалідності захворювання пов'язане з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Як вбачається з довідки №104 від 16.05.2014р., виданої Дубровицькою держадміністрацією, ОСОБА_3 дійсно постійно проживала на території зони гарантованого добровільного відселення з 25.08.1987р. по 02.02.1995р. (а.с.26). Як зазначено в самій довідці, вона є підставою для видачі посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, віднесеного до категорії 3, відповідно до ст.14 ЗУ "Про Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і дає право на пільги, передбачені цим Законом.

Вказаною довідкою Дубровицької держадміністрації підтверджено факт постійного проживання позивача 7 років 5 місяців 7 днів на території зони гарантованого добровільного відселення.

В матеріалах справи відсутні докази того, що вказана довідка містять неправдиву інформацію чи видана суб'єктом, в якого відсутнє право на видання такої довідки.

Згідно записів трудової книжки (а.с.15-22) в період з 19.08.1991р. по 24.01.1994р. та з 01.02.1994р. по 05.09.1994р. позивач працювала вихователем в Гощанському дитсадку, з 16.09.1994р. по 18.09.1994р. - перебувала на обліку в Гощанському районному центрі управління, з 19.09.1994р. по 26.05.1995р. числилась слухачем факультету перепідготовки кадрів Рівненського державного педагогічного інституту (3 роки 4 місяці 24 дні).

Отже, сукупне проживання в зоні гарантованого добровільного відселення позивача становить приблизно 4 роки 13 днів.

Зважаючи, що початкова величина зниження пенсійного віку (тобто 3 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період, колегія суддів приходить до висновку, що позивачу можливе призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 2 роки.

Тож, зважаючи на те, що датою народження позивача є 02.11.1959 року, позивач досяг пенсійного віку.

Доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності згідно з положеннями ч.2 ст. 71 КАС України покладається на відповідача.

Відповідач же, заперечуючи проти позову, вказаного не довів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивач має право на призначення йому пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 01.03.2015р. з урахуванням приписів ч.4 ст.45 Закуну України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Суд першої інстанції на зазначені вище обставини уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що прийняте з невідповідністю висновків суду обставинам справи, й прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "24" квітня 2015 р. скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області, що полягають у відмові призначити та виплатити ОСОБА_3 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку, починаючи з 13.03.2015р., згідно зі ст.55 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області здійснити призначення та виплату пенсії за віком ОСОБА_3 з 01.03.2015р. зі зменшенням пенсійного віку згідно зі ст.55 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Постанова набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: В.В. Євпак

В.Б. Шидловський

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області вул.Відінська,41,м.Рівне,33018

- ,