Справа № 497/769/15-а
Суддя: Кодінцева С. В.
Дата ухвалення: 2015-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/769/15-а
Провадження № 2-а/497/32/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2015 року, м.Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря - Ковтун О.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Болградської міської ради Одеської області - Симончука А.С.,

відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Болграді цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Болградської міської ради Одеської області, ОСОБА_4 про скасування рішення виконавчого комітету міської ради, -

В С Т А Н О В И В:

01 квітня 2015 року ОСОБА_1 подав до суду вищеназваний адміністративний позов, та просить постановити рішення яким скасувати рішення виконавчого комітету Болградської міської ради Одеської області від 08.05.2000 року № 177.

Свої вимоги мотивує тим, що назване рішення є неправомірним та підлягає скасуванню оскільки будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить йому на праві власності згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Приміщення № 2 і № 3 загальною довжиною 11.87 м. будівлі розташованої за адресою: АДРЕСА_2 захоплюють по довжині 2м його будинку АДРЕСА_1, а по ширині на відстань 0.7 м. Така відстань є не допустимою і жодні будівельні норми цього не дозволяють. Будівництвом бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» було перекрито стік атмосферних опадів, які утворюються при стіканні з його, позивача будинку, будівлі готелю «Колос» і двору. Для приховування порушень норм по забезпеченню інженерно-технічних заходів для облаштування стоку атмосферних опадів, двір готелю було засипано піском і покладено асфальт майже по самісінькі вікна його, позивача будинку.

На думку позивача, саме з цих підстав рішення виконавчого комітету Болградської міської ради Одеської області від 08.05.2000 року № 177 є неправомірним.

Позивач будучи присутнім в попередньому судовому засіданні 15.04.2015 року та 28.04.2015 року підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Подав заяву про розгляд справи у подальшому у його відсутність (а.с.16, 31).

Представник відповідача Болградської міської ради Одеської області Симончук А.С., діючий на підставі доручення від 07.10.2014 року № 1068/02-12 - позовні вимоги не визнав, в задоволенні просив відмовити. Подав письмові заперечення (а.с.39), які підтримав в судовому засіданні.

В своїх поясненнях посилався на положення ст. 171 КАС України, яка регулює особливості провадження у справах щодо оскарження актів органів місцевого самоврядування, та звертав увагу на те, що позивач не наводить будь-яких аргументів щодо невідповідності рішення виконкому Болградської міськради № 177 від 18.05.2000 року правовим актам вищої юридичної сили, а також на те, що дане рішення виконкому № 177 від 18.05.2000 року ніяким чином не стосується позивача чи будь-яких правовідносин, в яких би він приймав участь.

Крім того, представник стверджував, що згідно рішення виконкому Болградської міської ради Одеської області № 177 від 18.05.2000 року приватному підприємцю ОСОБА_5 була дана згода на проведення реконструкції належного йому бару за адресою: АДРЕСА_2. Однак, документи, які б підтверджували здійснення ОСОБА_5 такої реконструкції, відсутні. У подальшому, 08.09.2000 року ОСОБА_5 подарував належний йому бар «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_6. Користуючись цією будівлею ОСОБА_6 протягом 2000-2009 років самовільно добудував будівлі літ. «в», «в-1» та «в-2». Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 19.02.2010 року було визнано право власності за ОСОБА_6 на зазначені добудови літ. «в», «в-1» та «в-2». Згідно рішення виконкому Болградської міськради № 174 від 18.05.2010 року зазначеній будівлі бару було присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_2, в зв'язку з чим на підставі вказаного рішення Болградською міськрадою було видано свідоцтво про право власності від 25.05.2010 року на ім'я ОСОБА_6. 15 липня 2010 року ОСОБА_6 продав нежитлову будівлі бару АДРЕСА_2 ОСОБА_4. Інформація про здійснення ОСОБА_4 будь-якої реконструкції цієї будівлі - відсутня. Відповідно до ухвали Апеляційного суду Одеської області від 22.04.2015 року апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Болградського районного суду від 19.02.2010 року по справі № 2-ц-322 було визнано неподаною та повернуто позивачу.

Тому, на думку представника, зазначені обставини свідчать про те, що будівля літ. «В», відстань від якої до будинку АДРЕСА_1 складає 0,7-0,73 м згідно акту обстеження від 20.05.2015 року, ніколи не реконструювалася у бік будинку АДРЕСА_1, а будівлі літ. «в», «в-1» та «в-2» були добудовані ОСОБА_6, а не ОСОБА_5, а відтак рішення № 177 від 18.05.2000 року Болградської міської ради Одеської області - взагалі не було виконано.

Відповідач ОСОБА_4 також позовні вимоги не визнав. Пояснив, що дане приміщення він придбав у гр. ОСОБА_6 15 липня 2010 року, та жодних перебудов в цьому приміщенні не здійснював, користується ним у тому вигляді, в якому придбав. Вимоги позивача вважав не обґрунтованими, безпідставними, та такими, що задоволенню не підлягають.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, пояснення сторін по справі, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні».

За змістом ст. 2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 6 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом.

У відповідності до вимог ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

За змістом ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При вирішенні даного спору суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих позивачем.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.01.2014 року (а.с.6).

Власником спірної суміжної нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_2 на даний час є відповідач ОСОБА_4.

Дослідивши в судовому засіданні оригінал інвентарної справи на спірне приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (витяг якої долучено до матеріалів цієї справи), судом встановлено наступне (а.с.40-55):

· згідно договору купівлі-продажу від 31.01.1996 року, посвідченого державним нотаріусом Болградського районного державного нотаріального округу Одеської області, ОСОБА_8 продав, а ОСОБА_5 купив бар під літ. «В», площею 41.8 кв.м, що становить 1/25 частку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.42).

· на плані земельної ділянки (а.с.41) та на генеральному плані (а.с.44) за названою адресою, чітко визначено початкові межі цієї будівлі;

· рішенням виконавчого комітету Болградської міської ради Одеської області № 177 від 08.05.2000 року затверджено приватному підприємцю ОСОБА_5 акт міської комісії від 09.09.1999 року про реконструкцію існуючих приміщень за № 1, 2, 3, 4, 5, 6 будівлі АДРЕСА_2. Надано дозвіл ОСОБА_5 на замовлення проектно-кошторисної документації на реконструкцію існуючих приміщень (а.с.7).

· 08 вересня 2000 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено договір дарування приміщення 1/25 частки будівлі загальною площею 43.7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2, посвідчений державним нотаріусом Болградського районного державного нотаріального округу Одеської області (а.с.45);

· протягом 2000-2009 років ОСОБА_6 було самовільно побудовані будівлі літ. «в», «в-1» та «в-2», що підтверджується генеральним планом земельної ділянки (а.с.44);

· рішенням Болградського районного суду Одеської області від 19.02.2010 року визнано право власності за ОСОБА_6 на прибудови літ. «в», «в-1» та «в-2», справа № 2-ц-322 (а.с.53). В основу рішення було покладено технічний висновок ПП «Ізмаїлбуддізайнпроект», що зазначені прибудови відповідають діючим будівельним, санітарним, протипожежним нормам і можуть експлуатуватися за призначенням. На дане рішення позивачем по цій справі ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу, однак апеляційний суд Одеської області визнав її не поданою і повернув почивачеві (а.с.54-55);

· рішенням виконкому Болградської міськради Одеської області № 174 від 18.05.2010 року будівлю бару було виділено з поштової адреси АДРЕСА_2 та було присвоєно нову поштову адресу: АДРЕСА_2 (а.с.46);

· на підставі вказаного рішення Болградська міська рада Одеської області видала свідоцтво про право власності від 25.05.2010 року на ім'я ОСОБА_6 серії НОМЕР_1 (а.с.47), яке у подальшому було зареєстровано КП «Болградське БТІ», про що свідчить витяг від 03.06.2010 року (а.с.48);

· згідно договору купівлю-продажу від 15.07.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І., ОСОБА_6 продав нежитлову будівлі бару АДРЕСА_2 ОСОБА_4 (а.с.49). Даний договір зареєстровано в КП «Болградське БТІ» 20.07.2010 року (а.с.50).

Таким чином, з огляду на досліджені матеріали інвентарної справи на спірну будівлю за адресою: АДРЕСА_2, вбачається, що нинішній власник цієї будівлі будь-якої реконструкції, чи здійснення самовільного будівництва - не здійснював.

Крім того, будівля літ. «В», відстань від якої до будинку АДРЕСА_1 складає 0,7-0,73 м згідно акту обстеження від 20.05.2015 року (а.с.34), ніколи не реконструювалася у бік будинку АДРЕСА_1, а будівлі літ. «в», «в-1» та «в-2» були добудовані ОСОБА_6, а не ОСОБА_5

Тобто, рішення виконавчого комітету Болградської міської ради Одеської області № 177 від 18.05.2000 року взагалі не було виконано.

Разом з цим встановлено, що назване рішення станом на час його прийняття ніяким чином не стосувалося позивача, який став власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 лише 20.01.2014 року, успадкувавши його. Будь-хто з попередніх власників цього домоволодіння (ОСОБА_10, ОСОБА_11 - а.с.51, ОСОБА_12 - а.с.52) не оскаржував жодних рішень, договорів купівлі-продажу, дарування, будь-яких інших правовстановлюючих документів на спірне домоволодіння, що вказує на те, що їх права порушені не були.

Оскаржуючи дане рішення, позивач не наводить жодної правової норми, з яких підстав це рішення є неправомірним.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР від 21.05.1997р., сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до змісту ст.59 зазначеного Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Враховуючи вищенаведені положення Закону «Про місцеве самоврядування», умови Порядку надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого Держбудом України від 10.08.1993 року № 136 (ДБН А.3.1.-2-93), що був чинний на час прийняття спірного рішення, виконавчий комітет Болградської міської ради Одеської області діяв у відповідності до ст. 19 ч. 2 Конституції на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Твердження позивача, що приміщення № 2 і № 3 загальною довжиною 11.87 м. будівлі розташованої за адресою: АДРЕСА_2 захоплюють по довжині 2м його будинку АДРЕСА_1, а по ширині на відстань 0.7 м., та що така відстань є не допустимою і жодні будівельні норми цього не дозволяють., що будівництвом бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» було перекрито стік атмосферних опадів, які утворюються при стіканні з його, позивача будинку, будівлі готелю «Колос» і двору - є безпідставними, та такими, що не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

В судовому засіданні було встановлено на підставі архівної інвентарної справи КП «Болградське БТІ», що будівля за адресою: АДРЕСА_2, визначена на плані під літ. «В» ніколи не реконструювалась у бік житлового будинку АДРЕСА_1, належного позивачу, ще з 1996 року, коли це приміщення було ще придбано ОСОБА_5 згідно договору купівлі-продажу (а.с.42).

Крім того, відповідач ОСОБА_4, як і попередні володільці цієї спірної будівлі, стали власниками нерухомого майна, їх права власників з моменту реєстрації таких прав, гарантовані державою Україна положеннями ст. 41 Конституції України та ст.1 Протоколу № 1 до ст.1 Європейської Конвенції з прав людини, положення якої застосовуються в Україні відповідно до положень ст.9 Конституції України та мають пріоритет над нормами вітчизняного законодавства.

Державна реєстрація прав власності на нерухоме майно є гарантією захисту прав власника з боку держави, а тому, хоча й мали місце порушення законодавства в сфері містобудування під час здійснення самочинних будівель під літ. «в», «в-1», «в-2» нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2», ще попереднім власником ОСОБА_6, але зв'язку зі змінами в діючому законодавстві, ОСОБА_6 скористався своїм правом та набув право власності на це майно.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З метою перевірки обґрунтованості прийняття рішення № 177 від 18.05.2000 року виконавчим комітетом Болградської міської ради Одеської області, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а також дотримання відповідачем необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, судом детально досліджено усі докази надані суду.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин, окрім тих, що досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача не ґрунтуються на законі, в зв'язку з чим задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 11, 69-72, 86, 158-163, 167, 185, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Болградської міської ради Одеської області, ОСОБА_4 про скасування рішення виконавчого комітету міської ради - відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої ст.160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: Кодінцева С.В.