Справа № 2а-3165/12/0370
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року м. Львів № 9104/177998/12

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Костіва М.В., Шавеля Р.М.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10.10.2012 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

01.10.2012 р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області про визнання протиправним та скасування рішення № 2710 від 07.06.2012 р. «Про застосування фінансових санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності до органів Пенсійного фонду України.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 10.10.2012 р. позов задоволено. Суд визнав протиправним та скасував рішення № 2710 від 07.06.2012 р. «Про застосування фінансових санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності до органів Пенсійного фонду України.

Не погоджуючись із даною постановою, апелянт Управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушенням судом норм матеріального та процесуального права

Апелянт, просить суд, постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10.10.2012 р.скасувати та прийняти нову якою відмовити в позові.

Особи які беруть участь у справі в судове засідання на виклик суду не з'явились хоча, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч.4 ст.196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на момент виявлення порушення законодавчі норми, які передбачали відповідальність страхувальника за несвоєчасне подання звітності органам пенсійного фонду за 2009 р. втратили чинність тому, відповідач не мав правових підстав у 2012 році застосовувати до позивача штрафні санкції.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів, відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи і є правильними виходячи з наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є зареєстрованою в управлінні Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі як платник страхових внесків, відповідно до ст.15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Судом першої інстанції встановлено, що 07.06.2012 р. пенсійний орган встановив факт неподання позивачем відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку за 2009 р. зі строком подання до 01.04.2010 р., що підтверджується актом від 07.06.2012 р. № 1389. (а.с. 6 ).

Рішенням № 2710 від 07.06.2012 р. «Про застосування фінансових санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності до органів Пенсійного фонду України» за вказане порушення до позивача застосовано фінансові санкції, передбачені п. 5 ч. 9 ст. 106 Закону України від 09.07.2003 р. «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в розмірі - 170 грн. (а.с. 7 )

Відповідно до пунктів 4 та 5 частини дев'ятої статті 106 Закону № 1058-IV « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, що діяла до 1 січня 2011 року), виконавчі органи Пенсійного фонду застосовують до страхувальників такі фінансові санкції: за донарахування територіальним органом Пенсійного фонду або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначених сум за кожний повний або неповний місяць, за який донараховано ці суми; за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством, до територіальних органів Пенсійного фонду накладається штраф у розмірі 10 відсотків суми страхових внесків, які були сплачені або підлягали сплаті за відповідний звітний період, за кожний повний або неповний місяць затримки подання відомостей, звітності, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а в разі повторного протягом року такого порушення - у розмірі 20 відсотків зазначених сум та не менше 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В той же час, Законом України від 8 липня 2010 року № 2464 - VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (Закон № 2464-VІ) вищенаведена частина дев'ята статті 106 Закону № 1058-IV виключена.

Розглядаючи питання щодо правомірності її застосування у 2012 році, колегія суддів виходить з такого.

У зв'язку з прийняттям Закону № 2464-VІ запроваджена принципово нова система сплати внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Нею передбачені єдиний вид страхового внеску, нова процедура його справляння та нові правила щодо відповідальності за порушення правил нарахування та сплати внеску. При цьому, з аналізу Закону № 2464-VІ вбачається, що його правила (окрім Прикінцевих та перехідних положень) не поширюються на правовідносини зі сплати страхових внесків за діючими раніше видами соціального страхування. Це, в тому числі означає, що відповідальність, встановлена Законом № 2464-VІ, передбачається за правопорушення з іншим об'єктом і не може застосовуватись до порушень сплати страхових внесків за діючими раніше видами страхування.

Таким чином, законодавцем запропонована така конструкція спірних відносин, згідно з якою з 1 січня 2011 року справляється новий вид страхових внесків, і регулювання їх сплати здійснюється згідно з спеціальним нормативним актом - Законом № 2464-VІ. В той же час, регулювання відносин щодо несплачених страхових внесків за попередніми видами страхування здійснюється за правилами законодавства, що діяло до набрання чинності Законом № 2464-VІ (з урахуванням окремих уточнень, внесених цим Законом).

Так, відповідно до абзацу п'ятого пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VІ, стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Згідно з абзацом шостим пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VІ на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Водночас, дія наведених положень Закону № 2464-VІ не поширюється на відносини із застосування санкцій за несвоєчасне подання звітності, оскільки цими нормами врегульовано питання стягнення страхових внесків та штрафних санкцій, застосованих за несплату (несвоєчасну сплату) страхових внесків. Тобто у пенсійних органів зберігаються повноваження із застосовування лише тих штрафних санкцій, що пов'язані з правильністю нарахування та своєчасністю сплати страхових внесків.

Оскільки санкції, про які йдеться у рішенні Управління ПФ від 07 червня 2012 року № 2710, не стосуються несплати (несвоєчасної сплати) позивачем страхових внесків, а застосовані за порушення строку подання відомостей, які використовуються в системі персоніфікованого обліку, то після 1 січня 2011 року в Управління ПФ не було підстав для застосування виключеного пункту 5 частини дев'ятої статті 106 Закону № 1058-IV.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ст.200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 160, ст.195, ст.198, ст.200, ст.205, ст.206, ст.254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10.10.2012 року у справі за № 2а-3165/12/0370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Н.В. Бруновська

Судді: М.В. Костів

Р.М. Шавель