Справа № 817/1101/15
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2015-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2015 року 12 год. 20 хв. Справа № 817/1101/15 м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., за участю: секретаря судового засідання - Климчук В.В.; позивача - ОСОБА_1; представника позивача - ОСОБА_2 (довіреність від 28 квітня 2015 року); представника відповідача 1 - Мидловець Л.О. (довіреність від 15 квітня 2015 року); представника відповідача 2 - Пасеки К.Г. (довіреність від 08 грудня 2014 року); розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області та Рівненської митниці Державної фіскальної служби про скасування висновку і наказу про звільнення, поновлення на роботі і стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі іменується - позивач) до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області (далі іменується - відповідач 1) та Рівненської митниці Державної фіскальної служби (далі іменується - відповідач 2), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати Висновок Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного Управління ДФС у Рівненській області №2381/17-16-17-03-09 від 04.02.2015 в частині встановлення недостовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік, набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України «Про очищення влади»; визнати протиправним та скасувати наказ Рівненської митниці ДФС від 06.04.2015 №99-к «Про звільнення з роботи ОСОБА_1»; поновити позивача на посаді головного державного інспектора митного поста «Дубно» Рівненської митниці ДФС; стягнути з Рівненської митниці ДФС на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06.04.2015 по дату набрання чинності рішенням суду.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що Висновок Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного Управління ДФС у Рівненській області №2381/17-16-17-03-09 від 04.02.2015 є невмотивованим. За результатами розгляду запитів, ВДАІ УМВС України у Рівненській області листом від 09.01.2015 повідомив відповідача 1, що станом на 20.12.2014 за громадянином ОСОБА_1 зареєстровано транспортний засіб марки «RENAULT» реєстраційний номер НОМЕР_1, про що позивачем не було зазначено у декларації за 2013 рік. Таким чином, відповідач 1 дійшов висновку, що позивачем зазначено у декларації недостовірні відомості щодо наявного майна (майнових прав), що стало підставою для звільнення позивача із займаної посади. Позивач зазначає, що автомобілем, відомості про який не було зазначено у декларації за 2013 рік, він не користується, оскільки відчужив його на підставі довіреності у 2009 році.

Ухвалою судді від 20.04.2015 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання, призначене на 05.06.2015, прибув позивач та його представник, підтримали заявлені позовні вимоги, та просили суд задовольнити їх у повному обсязі.

До суду також прибули представники відповідачів, заперечили проти позову, та просили суд відмовити позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог повністю.

На підставі частини 3 статті 160 КАС України вступна та резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні 05.06.2015.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з'ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 переведений на посаду головного державного інспектора митного поста «Дубно» Рівненської митниці Державної фіскальної служби відповідно до наказу від 02.12.2014 №53-к, про що внесено запис до трудової книжки позивача №24 (а.с. 13).

Державною податковою інспекцією у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області, на виконання вимог Закону України від 16.09.2014 №1682-VII «Про очищення влади» (далі іменується - Закон України №1682-VII), проведено перевірку достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України №1682-VII щодо ОСОБА_1

За результатами перевірки фіскальним органом складено Висновок «Про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади»» від 04 лютого 2015 року №2381/17-16-17-03-09 (далі іменується - Висновок) (а.с. 8), відповідно до якого за результатами перевірки, з урахуванням письмових пояснень позивача та інших документів, встановлено, що останнім у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік (а.с. 37), вказано недостовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого за час перебування на посадах, передбачених пунктами 1-10 частини 1 статті 2 Закону України №1682-VII, які не відповідають наявній податковій інформації про майно позивача.

На підставі Висновку начальником Рівненської митниці Державної фіскальної служби винесено наказ «Про звільнення ОСОБА_1» від 06.04.2015 №99-к (а.с. 7), відповідно до якого позивача звільнено з посади головного державного інспектора митного поста «Дубно» Рівненської митниці Державної фіскальної служби відповідно до пункту 7-2 статті 36 КЗпП, з підстав, передбачених Законом України №1682-VII.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірного рішення - наказу «Про звільнення ОСОБА_1» від 06.04.2015 №99-к, а також суджень, відображених фіскальним органом у Висновку, на відповідність вимогам частини 3 статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд зазначає наступне.

У Висновку зазначено, що для проведення перевірки отримувалися, зокрема, запит про перевірку, копія декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік, копія паспорта позивача, копія заяви про проведення перевірки, передбаченої Законом України №1682-VII.

За результатами розгляду запитів, ВДАІ УМВС України у Рівненській області листом від 09.01.2015 повідомив, що станом на 20.12.2014 за громадянином ОСОБА_1 зареєстровано транспортний засіб марки «RENAULT» реєстраційний номер НОМЕР_1.

У Висновку зазначено, що відповідно до письмового пояснення від 04.02.2015 та копій підтверджуючих документів, позивач не вказав у пункту 35 розділу IV декларації автомобіль марки «RENAULT» 1988 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1, у зв'язку з тим, що 07.03.2009 даний автомобіль був відчужений відповідно до довіреності ВМВ №340287 від 07.03.2009, якою передбачено, що особи, вказані у довіреності, мають право розпоряджатися автомобілем марки «RENAULT» реєстраційний номер НОМЕР_1, у тому числі: продати, обміняти, передати в оренду, заставити, зняти з обліку в органах ДАІ. Згідно з наданими позивачем поясненнями, останній не знав про те, що даний автомобіль не знятий з обліку в органах ДАІ та все ще зареєстрований за ним.

На підставі вище зазначеного, відповідачем 1 у Висновку зазначено, що позивачем у декларації за 2013 рік вказано недостовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України №1682-VII.

Зі змісту Висновку вбачається, що єдиною підставою на обґрунтування висновку щодо надання позивачем недостовірних відомостей, являлась інформація саме щодо реєстрації автомобіля марки «RENAULT» реєстраційний номер НОМЕР_1 за позивачем.

Згідно статей 69, 70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Позивач вказав, що автомобіль марки «RENAULT» реєстраційний номер НОМЕР_1 був відчужений ним на підставі довіреності від 07.03.2009 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 12), а тому протягом багатьох років не було необхідності вказувати даний транспортний засіб у деклараціях. Позивач також вказав, що з моменту оформлення вказаної довіреності він не мав наміру та не користувався зазначеним автомобілем.

Так, у судовому засіданні допитаний в якості свідка ОСОБА_7 пояснив, що на підставі довіреності від 23.07.2011 ОСОБА_5 передав йому автомобіль марки «RENAULT» реєстраційний номер НОМЕР_1, за що отримав від ОСОБА_7 відповідні кошти. Свідок вказав, що на момент оформлення довіреності у сторін правочину фактично виникли відносини щодо купівлі-продажу рухомого майна. Також, свідок ОСОБА_7 зазначив, що в подальшому ним відчужено даний автомобіль на користь громадянина ОСОБА_8, за що свідок отримав кошти.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні надав пояснення, що ОСОБА_7 відчужив на його користь автомобіль марки «RENAULT» реєстраційний номер НОМЕР_1, передавши йому технічний паспорт на автомобіль (а.с. 85). На підтвердження даних фактів свідок надав суду оригінал Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу; Договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів від 02.03.2015 (а.с. 86), в якому в графі «Страхувальник» зазначено - ОСОБА_8; та Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 87), в якому в графі «Страхувальник» також зазначено - ОСОБА_8.

Окрім того, в матеріалах справи наявний лист начальника Рівненської митниці Державної фіскальної служби від 27.02.2015 №1014/42/17-70-10 «Запит з метою уточнення отриманої інформації в порядку абз. 3 п. 14 наказу Мінфіну України від 03.11.2014 №1100» (а.с. 42), адресований відповідачу 1, в якому зазначено, що 27.02.2015 позивачем надано пояснення щодо відсутності інформації про проходження ним державного технічного огляду автомобіля марки «RENAULT» реєстраційний номер НОМЕР_1 згідно бази даних «RIIS-DAI»; згідно національної бази даних ДАІ «Автомобіль» 21.07.2006 на автомобіль марки «RENAULT» реєстраційний номер НОМЕР_1 виданий тимчасовий реєстраційний талон НОМЕР_2 громадянину ОСОБА_5

В листі також зазначено, що з метою дотримання конституційних прав та свобод ОСОБА_1, унеможливлення звільнення з посади особи, яка заявила у декларації достовірні відомості, начальник Рівненської митниці Державної фіскальної служби просив відповідача 1 розглянути даний лист щодо уточнення отриманої інформації та надати відповідь.

Відповідачем 1 надано відповідь від 13.03.2015 №5901/17-16-17-03-09 (а.с. 11), в якій зазначено, що надані відповідачем 2 додаткові матеріали не можуть бути підставою для внесення змін до Висновку, оскільки він вже оформлений 04.02.2015.

У судовому засіданні представник відповідача 1 пояснив, що у разі наявності додаткових документів, про які зазначено у листі відповідача 2, до моменту складання Висновку, такі документи прийнялися б до уваги фіскальним органом та мали б важливе значення при оформленні Висновку. Проте, після оформлення Висновку 04.02.2015 внести до нього зміни не було можливості.

З наведеного вище вбачається, що позивач не мав жодних умисних намірів щодо не зазначення у декларації за 2013 рік інформації про автомобіль марки «RENAULT» реєстраційний номер НОМЕР_1, оскільки вважав, що транспортний засіб був відчужений ним у спосіб, не заборонений чинним на той час законодавством.

Правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні визначаються Законом України №1682-VII.

Згідно частин 1, 2 статті 1 Закону України №1682-VII, очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України Януковичем В.Ф., підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

На виконання пункту 10 частини 1 статті 2 Закону України №1682-VII заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування.

Частиною 3 статті 1 Закону України №1682-VII встановлено, що протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Так, вказана заборона, у відповідності до частини 8 статті 3 Закону України №1682-VII, зокрема застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Відповідно до частин 1, 2 статті 4 Закону України №1682-VII, особи, які перебувають на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, подають керівнику або органу, зазначеному у частині четвертій статті 5 цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону.

Заява подається не пізніше ніж на десятий день з дня початку проведення перевірки у відповідному органі, на підприємстві згідно з планом проведення перевірок, затвердження якого передбачено пунктом 3 частини другої статті 5 цього Закону.

Частиною 5 статті 5 Закону України №1682-VII встановлено, що перевірці підлягають:

1) достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону;

2) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

У разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини 5 статті 5, орган, який проводив перевірку, протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, повідомляє про них особу, стосовно якої проводиться перевірка. Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджуючі документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним органом при підготовці висновку про перевірку (частина 10 статті 5 Закону України №1682-VII).

На виконання частини 14 статті 5 Закону України №1682-VII, керівник органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої здійснюється перевірка, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини п'ятої цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями частини третьої або четвертої статті 1 цього Закону, звільняє таку особу із займаної посади.

Процедура проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України №1682-VII, зазначених особами у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру (далі - декларація) визначається Порядком проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України №1682-VII, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України №1100 від 03.11.2014, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 04.11.2014 за № 1385/26162 (далі іменується - Порядок №1100).

Згідно пункту 3 Порядку №1100, загальний алгоритм проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки включає такі складові: 1) отримання від керівника відповідного органу, передбаченого частиною четвертою статті 5 Закону, запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи; 2) одержання у разі необхідності та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтвердних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації; 3) проведення перевірки, що фактично полягає в: аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації; порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності; порівняльному аналізі наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел; 4) повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей; 5) одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов'язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку; 6) підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», за встановленою формою та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

Відповідно до пунктів 4, 6 Порядку №1100, при проведенні перевірки використовується наявна в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкова інформація, інформація, що міститься в податкових деклараціях платників податків (у разі їх подання відповідно до законодавства), інша інформація, що надійшла до контролюючих органів.

При перевірці контролюючим органом використовується інформація, надана особою, стосовно якої проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом контролюючого органу, а також інформація, що надходить від суб'єктів інформаційних відносин та платників податків (фізичних та юридичних осіб) в установленому законом порядку.

Отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації. За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність недостовірностей та/або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями, а також відсутність/наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо особою, стосовно якої проводиться перевірка, не вказано або вказано неповну інформацію про таке майно (майнові права) у декларації.

Наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо вартість такого майна (майнових прав) перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.

Пунктом 9 Порядку встановлено, що у розділі IV декларації перевірці підлягають: достовірність відомостей щодо наявності транспортних засобів, вказаних у декларації, набутих особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, наявній податковій інформації про транспортні засоби такої особи; відповідність вартості транспортних засобів, вказаних у декларації, набутих особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, наявній податковій інформації про доходи, отримані із законних джерел.

На виконання пункту 12 Порядку №1100, у разі встановлення за результатами перевірки недостовірностей та/або невідповідностей у будь-якому з розділів декларації контролюючий орган, крім одержання в межах своїх повноважень від державних органів, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації та копій необхідних документів щодо зазначених відомостей, протягом трьох робочих днів з дня виявлення таких недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, повідомляє про них таку особу з метою отримання пояснень причин виникнення недостовірностей та/або невідповідностей та копій документів, які підтверджують зазначені у декларації відомості.

Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтвердні документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним контролюючим органом при підготовці висновку про результати перевірки.

Із системного аналізу вказаних норм вбачається, що органи Державної фіскальної служби України здійснюють перевірку осіб, зазначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України №1682-VII, за двома критеріями: 1) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру. Тобто, чи все майно, набуте особою вказане у декларації; 2) відповідність вартості майна (майнових прав), набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

У висновку, який складається за результатами перевірки, орган Державної фіскальної служби України зобов'язаний зазначити чи була встановлена недостовірність або невідповідність по кожному із перелічених критеріїв, зокрема вказати чи все майно (майнові права), яке підлягає декларуванню, вказане особою у декларації та чи відповідає вартість цього майна отриманим із законних джерел доходам. При цьому, висновок про недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) або невідповідність вартості майна (майнових прав) отриманим доходам, з урахуванням пояснень особи стосовно якої здійснюється перевірка, повинен бути обґрунтованим та зробленим на підставі документів, які достовірно підтверджують такі недостовірність або невідповідність.

Вмотивований висновок, у якому встановлена недостовірність або невідповідність хоча б по одному із критеріїв, є безумовною підставою для звільнення особи із займаної посади.

В даному випадку у Висновку відповідачем 1 встановлено недостовірність відомостей щодо наявності майна вказаного у декларації, яка полягає у не зазначенні позивачем у декларації автомобіля. Проте, суд зазначає, що Висновок, з огляду на встановлені вище обставини, є невмотивованим.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що у Висновку фіскальний орган зазначив, що вартість майна (майнових прав), вказаного позивачем у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік, набутого позивачем за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України №1682-VII, відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані позивачем із законних джерел.

Враховуючи те, що звільнення позивача відбулось на підставі частини 14 статті 5 Закону України №1682-VII, у зв'язку з отриманням Висновку, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктом 2 частини 5 згаданої статті, а також, беручи до уваги попередній висновок суду про протиправність Висновку, наказ Рівненської митниці Державної фіскальної служби «Про звільнення ОСОБА_1М.» від 06.04.2015 №99-к., також підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік.

При чому, суд зазначає, що останнім днем роботи позивача на посаді головного державного інспектора митного поста «Дубно» Рівненської митниці Державної фіскальної служби є день винесення спірного наказу про звільнення - 06.04.2015, а відтак позивач підлягає поновленню на роботі з 07.04.2015.

Згідно довідки Рівненської митниці Державної фіскальної служби від 04.05.2015 №507/50-17-70-05 (а.с. 71) середньомісячна заробітна плата позивача становить 3015 грн. 60 коп., а середньоденна - 143 грн. 60 коп. Оскільки, позивачу здійснені виплати у зв'язку зі звільненням, в тому числі і за останній день роботи - 06.04.2015, тому стягненню підлягає сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 07.04.2015 по 05.06.2015 у розмірі 6318 грн. 40 коп.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Питання щодо розподілу судових витрат не підлягає вирішенню судом, оскільки відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Висновок Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області «Про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади»» від 04 лютого 2015 року №2381/17-16-17-03-09.

Визнати протиправним та скасувати наказ Рівненської митниці Державної фіскальної служби «Про звільнення ОСОБА_1.» від 06 квітня 2015 року №99-к.

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора митного поста «Дубно» Рівненської митниці Державної фіскальної служби з 07 квітня 2015 року.

Стягнути з Рівненської митниці Державної фіскальної служби на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 6318 (шість тисяч триста вісімнадцять) грн. 40 (сорок) коп.

Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора митного поста «Дубно» Рівненської митниці Державної фіскальної служби з 07 квітня 2015 року та стягнення на користь ОСОБА_1 суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 3015 (три тисячі п'ятнадцять) грн. 60 (шістдесят) коп. - звернути до негайного виконання.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови, складеної у повному обсязі, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.М. Недашківська