Справа № 2а-4618/12/1370
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року м. Київ К/800/64600/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (головує в судовому засіданні),
Головчук С.В.,
Ліпського Д.В.,
секретаря Горбатюка В.С.,

за участю представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Новояворівського міського центру зайнятості до Львівської митниці про стягнення коштів, за касаційною скаргою Львівської митниці Міндоходів - правонаступника Львівської митниці на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2014 року,

встановив:

У травні 2012 року Новояворівський міський центр зайнятості (далі - Новояворівський МЦЗ) пред'явив позов до Львівської митниці про стягнення 13741,61 грн, виплачених як допомога по безробіттю звільненому працівникові митниці ОСОБА_4, якого згодом було поновлено на роботі за рішенням суду.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2014 року, позов задоволено повністю.

У касаційній скарзі Львівська митниця Міндоходів просить скасувати судові рішення та закрити провадження у справі. Посилається на те, що даний спір не є публічно-правовим і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Крім того, зазначає про порушення судами норм матеріального права, зокрема, неврахування того, що переплата позивачем коштів ОСОБА_4 сталася внаслідок ненадання останнім суду інформації про отримання допомоги по безробіттю. У зв'язку з цим вважає, що на підставі частини третьої статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" зайво виплачені кошти підлягають стягненню з ОСОБА_4, а не з роботодавця.

Справа розглядається за відсутності представника відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 працював у Львівській митниці. Наказом Державної митної служби України від 29.08.2011 р. припинено його перебування на державній службі в митних органах України.

23 вересня 2011 року ОСОБА_4 подав до Новояворівського МЦЗ заяву про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю. Відповідно до наказу Новояворівського МЦЗ від 23.09.2011 р. ОСОБА_4 наданий статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13.02.2012 р. у справі № 2а-10268/11/1370, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.07.2012 р., ОСОБА_4 поновлено на роботі та стягнуто з Львівської митниці на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30.08.2011 р. по 13.02.2012 р. в сумі 22669,92 грн.

Рішення суду в частині поновлення на роботі виконано наказом Державної митної служби України від 10 квітня 2012 року № 778-к.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Наказом Новояворівського МЦЗ від 12.04.2012 р. ОСОБА_4 знятий з обліку як безробітний та йому припинено виплату допомоги по безробіттю. За період з 23.09.2011 р. по 12.04.2012 р. ОСОБА_4 виплачена допомога по безробіттю в розмірі 13741,61 грн.

Згідно з частиною четвертою статті 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" із роботодавця утримується, зокрема, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду. Пунктом 20 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 р. № 219, встановлено, що громадяни, зареєстровані як такі, що шукають роботу, та безробітні, знімаються з обліку з дня поновлення безробітного на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили. Повернення виплачених безробітному коштів здійснюється відповідно до частини четвертої статті 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Зважаючи на те, що Львівська митниця добровільно не повернула Новояворівському МЦЗ виплачені ОСОБА_4 кошти, суди обґрунтовано задовольнили позов.

Доводи Львівської митниці про ненадання ОСОБА_4 суду, який розглядав справу про поновлення на роботі, інформації щодо отримання ним допомоги по безробіттю не впливає на правильність висновків судів у даній справі про необхідність стягнення всієї виплаченої суми допомоги саме з роботодавця, оскільки такий припис встановлено імперативною нормою Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Зазначена в касаційній скарзі поведінка працівника в процесі вирішення справи про поновлення його на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу не є порушенням вимог частин 2 і 3 статті 36 вказаного Закону і не дає підстав для стягнення центром зайнятості виплаченої допомоги по безробіттю з особи (безробітного).

Отримання ОСОБА_4 допомоги по безробіттю та заробітної плати за час вимушеного прогулу без урахування суми допомоги по безробіттю є переплатою коштів для Львівської митниці, а не центру зайнятості.

Відповідно до частини третьої статті 6, пункту 5 частини другої статті 17, пункту 5 частини четвертої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Стаття 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" надає Фонду право стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному, в разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

У зв'язку з цим дана справа належить до адміністративної юрисдикції.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Суди не допустили порушення норм чинного законодавства, які тягнуть скасування ухвалених ними рішень.

Керуючись статтями 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Львівської митниці Міндоходів залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:Черпак Ю.К.
Головчук С.В.
Ліпський Д.В.