Справа № 807/1225/13-а
Суддя: Ващилін Р. О.
Дата ухвалення: 2013-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2013 рокум. Ужгород№ 807/1225/13-а

Закарпатський окружний адміністративний суд

у складі: головуючого - судді Ващиліна Р.О.,

при секретарі судового засідання - Кібкало І.А.,

за участю сторін:

позивача: фізичної особи ? підприємця ОСОБА_1, представники ? ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

відповідача 1: Головного управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області, представники ? Пріц Ю.І.,

відповідача 2: Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Закарпатської області Державної податкової служби, представник ? Гарапко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи ? підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області та до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Закарпатської області Державної податкової служби про стягнення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 109 тис. 433 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа ? підприємець ОСОБА_1, звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області та до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Закарпатської області Державної податкової служби про стягнення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 109433,00 грн. Позовні вимоги аргументовані тим, що шляхом подання до Мукачівської ОДПІ декларації з податку на прибуток за червень 2010 року ним було заявлено до бюджетного відшкодування 109433,00 грн. Проведеною податковою перевіркою підтверджено до бюджетного відшкодування суму в розмірі 42334,00 грн. та зменшено на 67099,00 грн. За результатами перевірки відповідачем 2 винесено податкове повідомлення-рішення, яке постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.02.2011 р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2013 р., було скасовано. Проте як підтверджену податковим органом суму бюджетного відшкодування у розмірі 42334,00 грн., так і підтверджену судовими рішенням відшкодовано не було.

В судових засіданнях представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача 1 проти позову заперечив, мотивуючи обставинами, наведеними в запереченнях від 31.05.2013 року. А саме, стверджує, що ст. 43 Податкового кодексу України та ч. 2 ст. 45 Бюджетного кодексу України встановлено певний порядок повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань, у відповідності до якого обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення, після чого контролюючий орган не пізніше ніж за 5 робочих днів до закінчення 20-денного строку з дня подання заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, на підставі якого останній протягом 5 робочих днів здійснює повернення таких коштів. Ніякого висновку від податкового органу щодо повернення суми 109433,00 грн. Головне управління казначейства не отримувало, тому вважає, що позовні вимоги в частниі стягнення з Державного бюджету України податку на додану вартість є передчасними.

Представник відповідача 2 позов не визнав з мотивів, наведених у запереченнях проти адміністративного позову №1144/9/10-010 від 29.05.2013 року. Зокрема зазначив, що заявлена сума бюджетного відшкодування у розмірі 42334,00 грн. в частині 15839,00 грн. 18.10.2012 р. відшкодована Державною казначейською службою на підставі рішення суду без висновків та довідки ДПС України, а залишок у частині 26495,00 грн. погашено за рахунок нарахованої штрафної санкції відповідно до податкового повідомлення-рішення № від 13.07.2012 року. Стосовно суми 67099,00 грн. повідомив, що така буде включена в інформацію щодо можливих обсягів відшкодування, яка направлятиметься до ДПС у Закарпатській області для розгляду.

06 червня 2013 року до канцелярії Закарпатського окружного адміністративного суду надійшли пояснення від представника позивача б/н від 06.06.2013 р., у яких він спростовує твердження відповідача 2 про повернення 18 жовтня 2012 року частини бюджетного відшкодування у сумі 15839,00 грн. тим, що зазначеного дня на банківський рахунок позивача надійшли виключно кошти на виконання виконавчого листа від 14.10.10 р. по справі №2а-582/09/0770 (період виникнення права на бюджетне відшкодування - вересень 2008 року). Відносно суми 26495,00 грн., яка, за твердженням представника відповідача 2, погашена за рахунок нарахованої штрафної санкції відповідно до податкового повідомлення-рішення № від 13.07.2012 року, то вказане податкове повідомлення-рішення оскаржене в судовому порядку 27 липня 2012 року, а тому, враховуючи положення п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України, вважається неузгодженим. Крім того, постановою Закарпатського окружного адміністративного суду України таке повідомлення-рішення скасоване. На підтвердження поданих пояснень, долучив копії постанов Закарпатського окружного адміністративного суду №2а-582/09/0770 від 18.12.2009 року, №2а-0770/2452/12 від 19.10.2012 року, ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду №4409/10/9104 від 13.09.2010 року, ухвали Вищого адміністративного суду України №К-31100/10 від 10.09.2012 року, виписки АТ «ОТП Банк» від 18.10.2012 року з рахунку ФОП ОСОБА_1

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 19 липня 2010 року фізичною особою ? підприємцем ОСОБА_1 було надіслано на електронну адресу Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Закарпатської області податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2010 року, в якій вказав суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, у розмірі 109433,00 грн., а також заяву про повернення суми бюджетного відшкодування.

На підставі направлення від 11.08.2010 р. №815 посадовими особами Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції було проведено виїзну позапланову перевірку фізичної особи ?? підприємця ОСОБА_1 з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за травень-червень 2010 р., за результатами якої складено акт №1715/17-03/НОМЕР_1. Так, у відповідності до висновків акту перевіркою підтверджено заявлену суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за червень 2010 р. в сумі 42334,00 грн. та зменшено заявлену суму бюджетного відшкодування на додану вартість за червнеь 2010 р. в сумі 67099,00 грн.

За результатами проведеної податкової перевірки Мукачівською об'єднаною державною податковою інспекцією прийнято податкове повідомлення-рішення №/1 від 18 листопада 2010 року, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 67099,00 грн.

Вищезазначене податкове повідомлення-рішення оскаржено позивачем в судовому порядку, а постановою Закарпатського окружного адмінстративного суду від 10 лютого 2011 року у справі №2а-4410/10/0770, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2013 року, податкове повідомлення-рішення №/1 від 18 листопада 2010 року скасовано.

Порядок повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у період виникнення спірних правовідносин регулювався нормами Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 року №168/97-ВР.

Так, п. 7.7 ст. 7 зазначеного законодавчого акту врегульовано порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності ? зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду. (пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»).

У відповідності до а) пп. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 вказаного закону, якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг).

Платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. При цьому платник податку в п'ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення реєстру податкових декларацій у розрізі платників (пп. 7.7.4 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»).

Згідно з нормами пп. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 вищезазначеного нормативно-правового акту, протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування. Податковий орган зобов'язаний у п'ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

У відповідності до пп. 7.7.6 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», на підставі отриманого висновку відповідного податкового органу орган державного казначейства надає платнику податку зазначену у ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку податкового органу.

Пп. 7.7.8 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» передбачає, що у разі, коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або податковий орган розпочинає процедуру адміністративного оскарження, податковий орган не пізніше наступного робочого дня за днем отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення справи зобов'язаний повідомити про це орган державного казначейства. Орган державного казначейства призупиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до прийняття остаточного рішення з адміністративного або судового оскарження. Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження податковий орган протягом п'яти робочих днів, наступних за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Джерелом сплати бюджетного відшкодування (у тому числі бюджетного боргу) є загальні доходи Державного бюджету України. Забороняється обумовлювати або обмежувати виплату бюджетного відшкодування наявністю або відсутністю доходів, отриманих від цього податку в окремих регіонах України (пп. 7.7.10 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»).

Вищезазначене кореспондується також з положеннями ст. 200 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI.

Отже, на підставі проведеного правового аналізу спірних правовідносин суд дійшов висновку, що законодавством передбачений конкретний порядок відшкодуванню з Державного бюджету України податку на додану вартість, у відповідності до якого на податковий органи покаледно обов'язок протягом 5 днів після закінчення перевірки щодо суми, яка підтверджена до відшкодування, надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. Що стосується суми, яка не була підтверджена до відшкодування, а зменшена в результаті такої перевірки на підставі податкового повідомлення-рішення, але останнє було оскражено в судовому порядку, то такий висновок подається податковим органом протягом п'яти робочих днів, наступних за днем отримання відповідного рішення.

Як встановлено судом, податкову декларацію з податку на додану вартість разом із заявою про повернення суми бюджетного відшкодування позивачем було надіслано на електронну адресу податкового органу 19 липня 2010 року, актом від 18 серпня 2010 року на підставі проведеної податкової перевірки відповідачем 2 було підтверджено до відшкодування суму 42334,00 грн., проте станом на день подання позовної заяви вказані кошти не були перераховані на банківський рахунок позивача.

Твердження відповідача 2 про перерахування 18 жовтня 2012 року на банківський рахунок ОСОБА_1 15839,00 грн. в рахунок бюджетного відшкодування за червнеь 2010 року суд вважає безпідставними, оскільки представниками позивача було надано докази, що вказаної дати на такий надійшли кошти виключно на виконання виконавчого листа суду від 14.10.10 по справі №2а-582/09/0770 щодо відшкодування ПДВ зг. з розпорядженням від 18.10.12 №103 (сума бюджетного відшкодування з податку на додану варість за вересень 2008 року). Натомість відповідач 2 доказів на підтвердження заявленого суду не надав.

Стосовно посилання представника відповідача 2 на погашення залишку від підтвердженої суми бюджетного відшкодування в розмірі 42334,00 грн. в частині 26495,00 грн. за рахунок нарахованої штрафної санкції, відповідно до податкового повідомлення-рішення № від 13.07.2012 року, суд зазначає, що законодавством визначений конкретний порядок відшкодування податку на додану вартість, який не передбачає можливість списання підтвердженої суми бюджетного відшкодування, в тому числі, за рахунок нарахованих у відповідності до проведеної податкової перевірки штрафних санкцій, враховуючи також той факт, що прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення оскаржене в судовому порядку, тобто є неузгодженим. Крім того, слід відзначити, що сума бюджетного відшкодування в розмірі 42334,00 грн. повинна була бути відшкодована позивачу протягом 10 днів після проведеної перевірки (тобто в серпні 2010 року), а відповідач 2 посилається на штрафні санкції, нараховані згідно з перевіркою, проведеною в липня 2012 року.

Так само нормативно визначений порядок перерахування суми бюджетного відшкодування, яке зменшено податковим органом в результаті проведеної перевірки, однак таке коригування оскаржено платником податку в судовому порядку, а прийняте податкове повідмолення-рішення скасовано судовим органом. Законодавець поклав обов'язок на податковий орган подати відповідний висновок протягом п'яти робочих днів, наступних за днем отримання відповідного рішення. Матеріалами справи підтверджено, що постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.02.2011 р. у справі №2а-4410/10/0770, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2013 р., податкове повідмолення-рішення від 18.11.2010 року №/1, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 67099,00 грн., було скасовано.

У відповідності до положень ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Зазначене кореспондується з нормами ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI, згідно з якими судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Таким чином, посилання відповідача 2 на включення в майбутньому суми бюджетного відшкодування у розмірі 67099,00 грн. в інформацію щодо можливих обсягів відшкодування, яка направлятиметься до ДПС у Закарпатській області для розгляду, з огляду на встановлений нормами податкового законодавства обов'язок податкового оргнану щодо подання висновку із зазначенням суми, яка підлягає відшкодуванню, в органи державного казначейства в конкретно визначений термін, вважаються судом необґрунтованим та безпідставним.

Відповідно до вимог ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право на отримання передбаченого законом бюджетного відшкодування з податку на додану вартість є матеріальним правом позивача, захист якого гарантовано частиною першою статті 1 Протоколу №1 до Європейської конвенції з прав людини та основних свобод, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року і відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства. У відповідності до ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно з статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-ІV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до частини другої статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У справі «Кечко проти України» Європейський Суд з прав людини констатував, що поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу № 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким чином, як «власність» в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу № 1 (Broniowski v. Poland, № 31443/96, пар. 98).

Крім того, захист права власності гарантований Конституцією України, у відповідності до ст. 41 якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до пункту 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відтак, враховуючи те, що під час розгляду справи підтверджено право позивача на отримання суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за червень 2010 року у розмірі 109433,00 грн., а податковим органом належними та допустимими доказами не було доведено перерахування таких коштів позивачу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 підлягають задоволенню, а спірна сума коштів стягненню з Державного бюджету України за рішенням суду.

Керуючись ст. ст. 160, 161, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

1. Позов фізичної особи ? підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області та до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Закарпатської області Державної податкової служби задовольнити.

2. Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи ? підприємця ОСОБА_1 бюджетне відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 109 тис. 433 грн. (Сто дев'ять тисяч чотириста тридцять три гривні).

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи ? підприємця ОСОБА_1 витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 1094,43 грн. (Одна тисяча дев'яносто чотири гривні сорок три копійки).

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд, який ухвалив постанову. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Суддя Р.О. Ващилін