Справа № 821/1030/15-а
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/1030/15-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кузьменко Н.А.

при секретарі - Багненко Т.В.

за участю: позивача та представника позивачів - ОСОБА_1

представника відповідача - Хільчука М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Головного управління Держземагенства у Херсонській області про визнання відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок та зобов'язання надати такий дозвіл, -

встановив:

03 квітня 2015 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (далі - позивачі) до Головного управління Держземагенства у Херсонській області (далі - відповідач, Держземагентство) з позовними вимогами про визнання відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок та зобов'язання надати такий дозвіл, з урахуванням уточнення до позовних вимог від 27 травня 2015 року, просить:

- визнати відмову Головного управління Держземагенства у Херсонській області ОСОБА_1 від 06.01.2015 року № 31-21-0.102-91/2-15, ОСОБА_3 від 06.01.2015 року №19-21-0.102-10/15-15-СГ, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 від 12.02.2015 року №19-21-0.102-250/15-15-СГ у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення позивачам у власність земельних ділянок площею по 2,00 га кожна, в адміністративно-територіальних межах Новомаячківської селищної ради Цюрупинського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства неправомірною;

- зобов'язати Головне управління Держземагенства у Херсонській області надати позивачам дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок площею по 2,00 га кожна, в адміністративно-територіальних межах Новомаячківської селищної ради Цюрупинського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства за клопотаннями від 12.12.2014 року.

Обґрунтовуючи свою правову позицію, позивачі зазначили, що 17.10.2014 року ними було подано клопотання до відповідача стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею по 2,00 га кожна в адміністративно-територіальних межах Новомаячківської селищної ради Цюрупинського району Херсонської області. 26 листопада 2104 року були отримані листи від Держземагентства №№ 19-21-0.102-2285/15-14-СГ, 19-21-0.102-2286/15-14-СГ, 19-21-0.102-2284/15-14-СГ, 19-21-0.102-2287/15-14-СГ якими повідомлено про відмову у задоволенні клопотань, оскільки наказом Держземагентства затверджено перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути сформовані як окремі лоти для продажу права оренди на них на земельних торгах у формі аукціону для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідач послався на ч.1 ст.134, ст.136 Земельного кодексу України та на доручення віце - прем'єр міністра України від 08.10.2014 року №37732/0/1-14, при цьому не вказано підстав для відмови визначених п.7 ст. 118 Земельного кодексу України. 12 грудня 2014 року позивачі повторно подали до відповідача аналогічні клопотання зазначивши земельні ділянки котрі не увійшли до переліку земельних ділянок, які виставляються на земельні торги у формі аукціону. У відповідь Держземагентство листами від 06.01.2015 року № 31-21-0.102-91/2-15, від 06.01.2015 року №19-21-0.102-10/15-15-СГ, від 12.02.2015 року №19-21-0.102-250/15-15-СГ відмовило у задоволенні клопотань мотивуючи тим, що зазначені в клопотаннях земельні ділянки увійшли до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути сформовані як окремі лоти для продажу права оренди на них на земельних торгах у формі аукціону для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З посиланням на норми Земельного кодексу України обґрунтовують правомірність своїх дій. З наведеного позивачі роблять висновок про наявність підстав для постановлення судового рішення про визнання відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок та зобов'язання надати такий дозвіл.

Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в адміністративному позові.

Відповідач 13 травня 2015 року надав письмові заперечення, в яких позицію позивачів не визнає з таких підстав. Позивачі звернулись з клопотаннями від 13.10.2014 року та повторно від 12.12.2014 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок орієнтовною площею 2га, що розташовані на території Новомаячківської селищної ради для ведення особистого селянського господарства. Наказами Держземагентства від 05.11.2014 №21-108/19-14, від 31.10.2014 №21-160/19-14, від 12.02.2015 №21-16/19-15 було внесено зміни до наказу від 23.10.2014 року №21-81/19-14 «Про затвердження Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону» доповнивши Перелік несформованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону. Оскаржувані відмови ГУ Держземагенства у Херсонській області не суперечать вимогам чинного законодавства, оскільки, неможливість надати позивачам дозволи на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства обумовлена включенням даних земельних ділянок до переліку земельних ділянок, права на які виставляються на земельні торги. З посиланням на норми Земельного кодексу України обґрунтовує помилковість позиції позивачів. Все це на думку відповідача є підставами для відмови в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача проти позову заперечив, посилаючись на підстави викладені в письмових запереченнях.

Розглянувши надані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що 13 жовтня 2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 звернулись до ГУ Держземагенства у Херсонській області з клопотаннями про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га в адміністративно - територіальних межах Новомаячківської селищної ради.

20 листопада 2014 року ГУ Держземагенства у Херсонській області листами за №№ 19-21-0.102-2285/15-14-СГ, 19-21-0.102-2286/15-14-СГ, 19-21-0.102-2284/15-14-СГ, 19-21-0.102-2287/15-14-СГ відмовило позивачам у наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо вказаних земельних ділянок з посиланням на ч. 1 ст. 134, частини 1, 3 ст.136 Земельного кодексу України та на прийняття ГУ Держземагенства у Херсонській області наказу щодо затвердження переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги, до якого увійшли земельні ділянки вказані позивачами у клопотаннях.

12 грудня 2014 року позивачі повторно звернулись до ГУ Держземагенства у Херсонській області з аналогічними клопотаннями.

У відповідь Держземагентство листами від 06.01.2015 року № 31-21-0.102-91/2-15, від 06.01.2015 року №19-21-0.102-10/15-15-СГ, від 12.02.2015 року №19-21-0.102-250/15-15-СГ відмовило у задоволенні клопотань мотивуючи тим, що зазначені в клопотаннях земельні ділянки увійшли до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути сформовані як окремі лоти для продажу права оренди на них на земельних торгах у формі аукціону для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Сторонами не заперечується наявність спірних земельних ділянок в переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути сформовані як окремі лоти для продажу права оренди на них на земельних торгах у формі аукціону для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Вирішуючи питання про законність дій ГУ Держземагенства у Херсонській області щодо відмови у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення позивачам у власність земельних ділянок площею по 2,00 га кожна, в адміністративно-територіальних межах Новомаячківської селищної ради Цюрупинського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства та про наявність або відсутність підстав для зобов'язання відпвідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок площею по 2,00 га кожна, в адміністративно-територіальних межах Новомаячківської селищної ради Цюрупинського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства за клопотаннями від 12.12.2014 року, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (ч.1 ст.3 Земельного кодексу України).

Земельне законодавство включає цей Кодекс, інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин (ч.1 ст.4 Земельного кодексу України).

Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель (ч.2 ст.4 Земельного кодексу України).

За змістом ст. 116 Земельного кодексу України визначено підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності.

На підставі ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

У відповідності до ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

За правилами ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: а) громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно ст. 121 Земельного кодексу України встановлено право громадян на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара.

За змістом ст. 1 Закону України "Про особисте селянське господарство", особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму.

Члени особистого селянського господарства здійснюють діяльність на свій розсуд і ризик у межах встановленого правового господарського порядку, дотримуючись вимог цього Закону, законів України, інших нормативно-правових актів.

Діяльність, пов'язана з веденням особистого селянського господарства, не відноситься до підприємницької діяльності.

Статтею 118 Земельного кодексу України визначений порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений.

На підставі абз. 1 ч. 6 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

За правилами абз. 1 ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

У відповідності Положення про Головне управління Держземагентства в області, затвердженого Міністерством аграрної політики та продовольства України, від 10.05.2012 року №258, Головне управління Держземагентства в області є територіальним органом Державного агентства земельних ресурсів України та йому підпорядковане. Головне управління у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Прем'єр-міністра України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України, дорученнями Міністра аграрної політики та продовольства України (далі - Міністр), наказами Держземагентства України, дорученнями Голови Держземагентства України та його заступників, актами місцевої державної адміністрації та органів місцевого самоврядування, а також цим Положенням. Завданням Головного управління є реалізація повноважень Держземагентcтва України на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

За змістом п. 4.32 цього Положення Головне управління відповідно до покладених на нього завдань передає відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб в межах області.

Відповідно до наказу Держземагентства України 28.02.2013 року №72 (у редакції наказу Держземагентства України від 09.04.2013 р. №142) затверджено Методичні рекомендації щодо порядку реалізації головними управліннями Держземагентства в областях, містах Києві та Севастополі повноважень з передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування (на безконкурентних засадах) для всіх потреб, якими визначають рекомендований механізм порядку реалізації головними управліннями Держземагентства в областях, містах Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) повноважень з передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування (на безконкурентних засадах) для всіх потреб.

Так, відповідно до пунктів 2.1., 2.2 цих Методичних рекомендацій при надходженні до територіального органу клопотання громадянина, зацікавленого в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації, відповідному територіальному органу безпосередньо в момент звернення рекомендується здійснити реєстрацію такого клопотання у відповідності до вимог Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1242, а також рекомендується вносити відомості про реєстрацію клопотання (дату реєстрації та вхідний номер) до програмного забезпечення. Після реєстрації клопотання відповідний територіальний орган зобов'язаний у строк, що не перевищує двадцяти днів, перевірити, зокрема у разі якщо земельна ділянка передається у власність у межах норм безоплатної приватизації: наявність викопіювання з кадастрової карти (плану) або інших графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, та документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства) (частина шоста статті 118 Земельного кодексу України); відсутність передачі земельної ділянки безоплатно у власність відповідному громадянину по зазначеному виду використання (частина четверта (п'ята) статті 116 Земельного кодексу України); чи відносяться землі, за рахунок яких планується формування земельної ділянки, до земель сільськогосподарського призначення державної власності (частина четверта статті 122 Земельного кодексу України); відповідність бажаного місця розташування земельної ділянки схемі землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальної одиниці, проектам землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затвердженим у встановленому законом порядку (частина сьома статті 118 Земельного кодексу України); відповідність бажаного місця розташування земельної ділянки містобудівній документації (у разі її надання для містобудівних потреб) (частина третя статті 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності"); чи не порушуватиме бажане місце розташування земельної ділянки вимог раціональної організації території (шляхом створення черезсмужжя) та компактності землекористування (у разі розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки) (частина друга статті 29 Земельного кодексу України).

Суд приходить до висновку про помилковість позиції позивачів щодо порушення відповідачем ч. 7 ст. 118 ЗК України, оскільки, на думку суду, перелічені у вказаній нормі ЗК України підстави відмови у наданні такого дозволу підлягають застосуванню під час розгляду заяв громадян, зацікавлених в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації на без конкурентних засадах.

В ході судового розгляду встановлено, що оскаржувані відмови відповідача ґрунтуються на включенні спірних земельних ділянок до переліку земельних ділянок, що виставляються на земельні торги.

З наданих відповідачем документів встановлено, що за дорученням Віце-прем'єр-міністра - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 08.10.2014 р. №37732/0/1-14 зобов'язано Держземагенство України забезпечити надання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності (крім тих, що знаходяться у користуванні) для ведення фермерського господарства та особистого селянського господарства на конкурентній основі за результатами відкритих публічних земельних аукціонів, а також затвердження на регулярній основі та оприлюднення на офіційному сайті Держземагентства переліків земельних ділянок, що виставляються на земельні торги, за результатами аналізу матеріалів інвентаризації, іншої землевпорядної документації, звернень фізичних та юридичних осіб щодо таких земельних ділянок.

На підставі наказу Держземагенства України від 15.10.2014 № 328 "Про введення в дію рішень колегії Держземагенства України від 14.10.2014" введено в дію рішення колегії Держземагенства України від 14.10.2014 р. (протокол засідання № 2).

У відповідності до пункту 2 Протоколу засідання колегії Держземагенства України від 14.10.2014 р. № 2 про продаж прав на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на конкурентних засадах" прийнято рішення щодо:

- особистого контролю начальників головних управлінь Держземагенства в областях, м. Києві за забезпеченням виконання дорученням Віце-прем'єр-міністра - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 08.10.2014 р. № 37732/0/1-14;

- за результатами аналізу матеріалів інвентаризації, іншої землевпорядної документації, звернень фізичних та юридичних осіб, зокрема щодо надання в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства та ведення особистого селянського господарства скласти, затвердити та оприлюднити на офіційному сайті Держземагентства України переліки земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги, включаючи несформовані земельні ділянки, що мають бути об'єктами землеустрою під час підготовки відповідних лотів до продажу (крім тих, на яких розташовано нерухоме майно, або тих, які на законних підставах знаходяться у користуванні заявників, або тих, щодо яких надано дозвіл на розроблення відповідної документації із землеустрою або станом на 15 жовтня 2014 року у відповідному головному управлінні вже зареєстровано клопотання про надання такого дозволу) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Позивачі звернулись до відповідача з клопотаннями 17 жовтня 2014 року (абз.1 стор.1 адміністративного позову).

- за результатами аналізу поточних робіт із землеустрою та звернень фізичних і юридичних осіб на регулярній основі виявляти земельні ділянки, що користуються попитом та права на які можуть бути продані на земельних торгах, включати такі земельні ділянки до вищезазначених переліків шляхом видання наказів про внесення змін і доповнень до них та оприлюднювати оновлені переліки на офіційному сайті Держземагентства України.

На виконання вищевказаного наказу Головним управлінням Держземагенства у Херсонській області прийнято:

1. Наказ від 05 листопада 2014 року №21-108/19-14 «Про внесення змін до наказу Головного управління від 23.10.2014 р. № 21-81/19-14 «Про затвердження Переліків земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону». Згідно додатку до вказаного наказу ГУ Держземагенства у Херсонській області, а саме лотом за №27 земельна ділянка площею 10,4064 га (кадастровий номер 652505700:02:001) та за №28 земельна ділянка площею 60,0000 га (кадастровий номер 652505700:02:001), які розташовані за межами населених пунктів на території Новомаячківської селищної Цюрупинського району також увійшла до переліку земельних ділянок права оренди на які виставляються на земельні торги.

2. Наказ від 31 грудня 2014 року №21-108/19-14 «Про внесення змін до наказу Головного управління від 23.10.2014 р. № 21-81/19-14 «Про затвердження Переліків земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону». Згідно додатку до вказаного наказу ГУ Держземагенства у Херсонській області, а саме лотом за №115 земельна ділянка площею 4,0000 га (кадастровий номер 652505700:02:001) яка розташована за межами населеного пунктів на території Новомаячківської селищної Цюрупинського району також увійшла до переліку земельних ділянок права оренди на які виставляються на земельні торги.

3. Наказ від 12 лютого 2015 року №21-108/19-14 «Про внесення змін до наказу Головного управління від 23.10.2014 р. № 21-81/19-14 «Про затвердження Переліків земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону». Згідно додатку до вказаного наказу ГУ Держземагенства у Херсонській області, а саме лотом за №159 земельна ділянка площею 8,000 га (кадастровий номер 652505700:02:001), яка розташована за межами населеного пунктів на території Новомаячківської селищної Цюрупинського району також увійшла до переліку земельних ділянок права оренди на які виставляються на земельні торги.

Таким чином, земельні ділянки на які претендували позивачі, включені до переліку земельних ділянок право на які має набуватись на конкурентних засадах (земельних торгах).

Відповідач мотивував свої відмови наявністю обставин передбачених ч.1 ст.134 та ч.1,3 ст.136 Земельного кодексу України.

Позивачі ставлять під сумнів відповідність спірних відмов, оформлених листами відповідача 06 січня 2015 року та від 12 лютого 2015 року, вимогам ч.7 ст.118 Земельного кодексу України.

Земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст.134 Земельного кодексу України).

Не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі: … передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів, для сінокосіння і випасання худоби, для городництва… (ч.2 ст.134 Земельного кодексу України).

Таким чином, законодавець виключає можливість продажу на земельних торгах земельної ділянки переданої громадянину для ведення особистого селянського особистого селянського господарства.

Дія цього Закону поширюється на фізичних осіб, яким у встановленому законом порядку передано у власність або оренду земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства (ст.3 Закону України «Про особисте селянське господарство»).

Особисті селянські господарства підлягають обліку.

Облік особистих селянських господарств здійснюють сільські, селищні, міські ради за місцем розташування земельної ділянки в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері статистики (ст.4 Закону України «Про особисте селянське господарство»).

Дія наведеного Закону України не поширюється на позивачів, доказів протилежного сторони суду не надали.

Впродовж судового розгляду справи судом не встановлено, а позивачами не надано доказів щодо передачі ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства.

Відсутність належних доказів протиправності дій відповідача, свідчить про відповідність його дій вимогам ч. 2 ст. 134, ч. 3 ст. 136 Земельного кодексу України.

Організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення.

У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу (ч.1 ст.136 Земельного кодексу України).

Земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів (ч.3 ст.136 Земельного кодексу України).

Наведене дає підстави для висновку, що право громадян на отримання безоплатно у власність земельної ділянки для особистого селянського господарства не є абсолютним, а обмежується, серед іншого, ч. 3 ст.136 Земельного кодексу України, за таких обставин помилковою є позиція позивачів про зобов'язання відповідача надати оскаржувані дозволи саме на бажані земельні ділянки.

За відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання відмови Головного управління Держземагенства у Херсонській області ОСОБА_1 від 06.01.2015 року № 31-21-0.102-91/2-15, ОСОБА_3 від 06.01.2015 року №19-21-0.102-10/15-15-СГ, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 від 12.02.2015 року №19-21-0.102-250/15-15-СГ у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення позивачам у власність земельних ділянок неправомірною, як наслідок відсутні підстави для зобов'язання відповідача надавати позивачам дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок площею по 2,00 га кожна, в адміністративно-територіальних межах Новомаячківської селищної ради Цюрупинського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства за клопотаннями від 12.12.2014 року.

Стосовно застосування вимог нормативно-правових актів до даних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

У роз'ясненні Пленуму Верховного Суду України, яке міститься в Постанові від 01.11.1996 р. № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" (пункт 5) зазначено, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу, зокрема постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, накази та інструкції міністерств і відомств, підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Суд застосовує насамперед норми Земельного кодексу України,яких цілком достатньо для оцінки спірних правовідносин, а галузеві нормативно-правові акти лише в частині, яка відповідає спеціальному закону.

Оцінка судом обставин справи базується на наданих доказах, їх належності та переконливості, в поєднанні з принципами КАС України.

Як передбачає ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Згідно п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...".

Вирішуючи питання стосовно застосування ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бендерський проти України» (Заява N 22750/02§42) суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі (ч.4,5 ст.11, ч.2 ст. 69, ч.5 ст.71 КАС України). Обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він як відповідач заперечує адміністративний позов (ч.2 ст. 71 КАС України).

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали", а якщо такі приписи відповідач без поважних причин не виконує, то "суд вирішує справу на основі наявних доказів" (ч. 4,6 ст. 71 КАС України).

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Позивачі належними доказами не підтвердили правомірність своїх вимог, натомість наявні в матеріалах справи докази не дають суду підстави для висновку про повну неправомірність дій відповідача.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 94 КАС України.

На підставі вимог частини 3 статті 160 КАС України, в судовому засіданні 28 травня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 158 - 163 КАС України, суд,-

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Головного управління Держземагенства у Херсонській області про визнання відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок та зобов'язання надати такий дозвіл - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 02 червня 2015 р.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 6.3.