Справа № 9101/38627/2011
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2012-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2012 р. справа № 2а-1459/10

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Панченко О.М.

суддів: Коршуна А.О. Католікяна М.О.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргууправління Пенсійного фонду України в Добровеличківському районі Кіровоградської області

на постанову Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03.11.2010 р., прийняту у порядку скороченого провадження,

у справі № 2а-1459/10

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України в Добровеличківському районі Кіровоградської області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

26 жовтня 2010 року позивач звернувся до Добровеличківського районного суду Кіровоградської області з позовом, в якому просив: визнати дії відповідача неправомірними; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату на її користь надбавки до пенсії, як «дитині війни», у розмірі 30 відсотків відповідно до статті 6 Закону № 2195-ІУ (в редакції в 18.11.2004) за попередні шість місяців.

Постановою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03.11.2010 р. позов позивача задоволено, а саме: визнано протиправною бездіяльність відповідача в частині не нарахування та не проведення виплати підвищення до пенсії позивачу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком щомісячно за період з 01 квітня 2010 року по 31 жовтня 2010 року, згідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»№2195-ІУ від 18.11.2004 року, розрахованого з урахуванням вимог ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" і законодавчо визначеного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого на час виплати у період квітня-жовтня місяців 2010 року; зобов'язано відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу згідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»№2195-ІУ від 18.11.2004 року, з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" та провести відповідні виплати за період з 01 квітня 2010 року по 31 жовтня 2010 року, керуючись законодавчо визначеним розміром мінімальної пенсії за віком, встановленим на час виплати у період квітня-жовтня 2010 року. Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 гривні 40 коп.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та відмовити в задоволені позовних вимог, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни має статус "дитини війни" і має право відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни на підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

У 2010 році дія ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни не призупинялася, а зміст цієї статті не змінювався.

Суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що розмір мінімальної пенсії за віком необхідно обраховувати відповідно до ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що права позивача були порушені.

Однак, вирішуючи спірні правовідносини суд першої інстанції не прийняв до уваги наступне.

Відповідачем, в порушення норми ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, надбавка до пенсії позивачу, як «дитині війни», виплачувалась у меншому розмірі.

Відповідно до ч.2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач звернувся до суду першої інстанції 26 жовтня 2010 року.

Отже, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню за період з 26 квітня 2010 року по 03 листопада 2010 року з урахування вже здійснених виплат.

За таких обставин суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст.198, ст. ст.202, 205, 207 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Добровеличківському районі Кіровоградської області задовольнити частково.

Постанову Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03.11.2010 р. у справі № 2а-1459/10 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Добровеличківському районі Кіровоградської області щодо нездійснення перерахунку та виплати підвищення до пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 26 квітня 2010 року по 03 листопада 2010 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Добровеличківському районі Кіровоградської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та провести відповідні виплати за період з 26 квітня 2010 року по 03 листопада 2010 року, з урахуванням раніше здійснених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та оскарженню відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України не підлягає.

Головуючий: О.М. Панченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: М.О. Католікян