Справа № 210/3495/13-а(2а/210/20/14)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2015 рокусправа № 210/3495/13-а(2а/210/20/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 листопада 2014 року у справі №210/3495/13-а(2а/210/20/14) за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Дзержинської районної у м.Кривому Розі ради, ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

27 травня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом в якому просив зобов'язати виконавчий комітет Дзержинської районної у місті Кривому розі ради комісійно прийняти міри по відновленню меж між ділянками домоволодінь АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 згідно з технічною документацією вказаних земельних ділянок.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що виконавчим комітетом Дзержинської районної у м.Кривому Розі ради відмовлено позивачу у здійсненні заходів щодо відновлення меж його земельної ділянки в порушення вимог чинного земельного законодавства.

Постановою Дзержинського районного суду м.Кривого рогу Дніпропетровської області від 24.11.2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, зобов'язано виконавчий комітет Дзержинської районної у м.Кривому Розі ради вирішити у встановленому законом порядку звернення ОСОБА_2 від 01.04.2013 року щодо порушення із суміжним землевласником ОСОБА_1 меж земельних ділянок, між домоволодіннями по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 та їх відновлення та постановити обґрунтоване рішення за наслідками розгляду звернення.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачу вже було відмовлено в задоволенні вимог про відновлення меж суміжних земельних ділянок по АДРЕСА_1, більш того, комісією з розгляду земельних спорів виконавчого комітету Дзержинської міської ради не встановлено порушень меж земельних ділянок, відтак, на думку відповідача підстави для задоволення позовних вимог відмовлено.

Сторони, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення розгляду справи, в судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового процесу не здійснювалось.

У відповідності до вимог ст.. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в межах доводів апеляційної скарги. З огляду на те що позивачем не оскаржується рішення суду першої інстанції в частині відповідних позовних вимог, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу лише в частині задоволених позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01.04.2013 року позивач звернувся до виконкому Дзержинської у місті Кривому Розі ради із вимогою вирішити земельний спір між ним та суміжним землевласником ОСОБА_1 щодо порушення останнім правил добросусідства та відновлення межі між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 (а.с. 10-11).

11.04.2013 року листом ОСОБА_2 надано відповідь згідно якого позивача повідомлено, що 24.09.2009 року питання щодо вирішення означеного спору вже розглядалось комісією з питань вирішення земельних спорів, та за наслідками перевірки не було виявлено фактів порушення меж земельних ділянок та правил добросусідства ОСОБА_1. також, лист містить посилання на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відновлення межі земельної ділянки було залишено без задоволення, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області рішення Дзержинського районного м.Кривого Рогу суду було залишено без змін.

Правомірність та обґрунтованість відмови виконавчого комітету Дзержинської районної у м.Кривому Розі ради в проведенні розгляду питання щодо порушення ОСОБА_1 межі між земельними ділянками, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 та правил добросусідства, є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач 1 у відповідності до вимог чинного законодавства повинен розглядати та вирішувати по суті земельні спори, зокрема, з приводу розмежування земельних ділянок в натурі. Крім того, суд першої інстанції зазначив про те, що зі змісту рішень Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу та Апеляційного суду Дніпропетровської області, на які посилається відповідач 1 в своєму листі, вбачається, що позивачем в 2009 році, фактично, не використано свого права на вирішення спору шляхом звернення до органів місцевого самоврядування, зокрема, за результатами розгляду заяви позивача не прийнято будь-якого рішення органом місцевого самоврядування по суті вимог, як те передбачено земельним законодавством, тому посилання відповідача 1 на вирішення заявленого позивачем спору є безпідставним.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, у відповідності до ч. 3 ст. 158 Земельного кодексу України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів відносно меж земельних ділянок, які знаходяться в користуванні громадян, дотримання цивільних прав добросусідства, а також спори стосовно розмежування меж районів у містах.

Згідно зі ст. 159 Земельного кодексу України, земельні спори розглядаються за заявою однієї із сторін спору у місячний строк з дні подачі заяви, розгляд спору проводиться за участі заінтересованих осіб, які повідомляються заздалегідь і тільки у разі повторної неявки без поважних причин, може бути прийняте рішення за відсутності однієї із сторін спору або зацікавленої особи.

Рішення комісії з питань вирішення земельного спору повинно містити вступну, описову та резолютивну частини. У вступній фіксується: де і коли винесене рішення, орган, який його ухвали, сторони, які брали участь у його розгляді. В описовій частині фіксується: зміст звернення, документи та матеріали надані сторонами, встановлення фактичних обставин справи. В мотивувальній частині відображаються обставини справи, які встановлені органом, розглядав земельний спір із посиланням на норми земельного законодавства, а резолютивна частині рішення повинна містити виклад остаточних висновків про задоволення вимог або відмову в їх задоволенні повністю або частково, а також строк та порядок оскарження прийнятого рішення, порядок його виконання.

Як вже зазначалось позивач 01.04.2013 року звернувся до виконкому Дзержинської у місті Кривому Розі ради із вимогою вирішити земельний спір між ним та суміжним землевласником ОСОБА_1 щодо порушення останнім правил доросусідства та відновлення межі між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3.

Відмовляючи у розгляді зави ОСОБА_2 відповідач 1 посилався на те, що аналогічну заяву вже було розглянуто в 2009 році та порушень вимог норм законодавства не виявлено, що також підтверджено судовими рішеннями, які набрали законної сили, відтак законні підстави для її повторного розгляду відсутні.

В той же час, встановлені обставини справи свідчать про те, що 24.09.2009 року за наслідками звернення позивача із скаргою на дії ОСОБА_1 з приводу захвату частини земельної ділянки позивача було проведено перевірку за наслідками якої складено акт розгляду питання щодо відновлення межі між земельними ділянками, на яких розташовані домоволодіння АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3. перевіркою встановлено відхилення -0.11 м. відносно технічної документації КБТІ від 16.10.153 року та фактичних розмірів, та зроблено висновок про відсутність факту захвату земельної ділянки з боку ОСОБА_1.

Матеріали справи не містять рішення, прийнятого у відповідності до приписів ст.. 158, 159 Земельного кодексу України, комісією по вирішенню земельних спорів стосовно заяви ОСОБА_2 про порушення ОСОБА_1 меж земельних ділянок та правил добросусідства, що мала місце в 2009 році.

Однак, відповідачі вважають, що сам факт проведення певних дій по заяві позивача в 2009 році, які знайшли своє відображення в акті від 24.09.2009 року є належним розглядом заяви позивача, а сам акт від 24.09.2009 року є рішенням прийнятим за наслідками розгляду заяви.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими твердженнями відповідачів з огляду на приписи ст.. 158 та 159 Змельного кодексу України, та зазначає, що фактично в 2009 році заяву позивача належним чином розглянуто не було, оскільки не було прийнято рішення, яке б відповідало вимогам закону, з приводу задоволення або відмови в задоволенні вимог позивача із посиланням на припис чинного законодавства та на виклад встановлених під час перевірки фактичних обставин спору.

Вказане також було встановлено рішеннями Дзержиньского районного суду м.Кривого Рогу, та Апеляційного суду Дніпропетровської області, на які посилався відповідач 1 в своєму листі від 11.04.2013 року, так судами одностайно зазначено, що спір щодо порушення меж земельних ділянок заявлений ОСОБА_2 не підвідомчий судовому органу, оскільки є невирішеним органом місцевого самоврядування, як те передбачено земельним законодавством. Тільки в разі незгоди позивача із рішенням органу місцевого самоврядування по суті розгляду заяви, позивач матиме змогу оскаржити його до суду.

Відтак, акт від 24.09.2009 року не є рішенням, прийнятим по суті вимог позивача, та не може бути підставою для відмови у розгляді звернення позивача від 01.04.2013 року зі скаргою на дії ОСОБА_1 щодо порушення меж земельних ділянок.

В свою чергу, у відповідності до ст.. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише в межах та на підставі повноважень визначених чинним законодавством.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності бездіяльності відповідача 1 та не розгляду заяви позивача від 01.04.2013 року як того вимагає Земельне законодавство України.

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим, підстав для скасування рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 листопада 2014 року у справі №210/3495/13-а(2а/210/20/14)- залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим