Справа № 750/2478/15-а
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/2478/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Коверзнев В.О. Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

09 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Грищенко Т.М., Лічевецького І.О.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, відповідно до ч.1 ст.41 КАС України у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради на постанову Деснянського районного суду м.Чернігова від 16 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про скасування постанови,-

в с т а н о в и в:

Постановою Деснянського районного суду м.Чернігова від 16 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про скасування постанови відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення судом норм матеріального права та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що постанова про стягнення виконавчого збору є незаконною та дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області при винесенні постанови про стягнення виконавчого збору є незаконними, оскільки позивачем було частково виконано рішення суду у добровільному порядку протягом встановленого законодавством строку, натомість оскаржувана постанова прийнята з порушенням строку, встановленого Законом України «Про виконавче провадження».

Особи, які беруть участь в справі в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, тому у відповідності до ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області знаходився виконавчий лист №750/538/14, виданий Деснянським районним судом м.Чернігова 13 жовтня 2014 року, яким зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради здійснити ОСОБА_2 перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення за 2013 рік у розмірі, встановленому ч.4 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тобто в розмірі 3 мінімальних заробітних плат та провести відповідні доплати, з врахуванням виплачених сум.

У постанові відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про відкриття виконавчого провадження ВП №45256784 від 29 жовтня 2014 року вказано про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до 04 листопада 2014 року та зазначено, що при невиконанні рішення в наданий для самостійного виконання строк та ненадання документального підтвердження виконання рішення буде розпочато примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій.

Управлінням праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради повідомлено відповідача про часткове виконання судового рішення в частині зобов'язання здійснити ОСОБА_2 перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення за 2013 рік, у розмірі встановленому ч.4 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тобто в розмірі 3 мінімальних заробітних плат та неможливістю виконання рішення суду в частині проведення виплат щорічної допомоги на оздоровлення за 2013 рік у зв'язку з відсутністю бюджетних асигнувань.

22 січня 2015 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області Постиляковою М.Б. у зв'язку з ненаданням позивачем підтвердження виконання виконавчого листа №750/538/14, виданого Деснянським районним судом м.Чернігова 13 жовтня 2014 року, виконавче провадження по виконанню якого відкрито постановою державного виконавця від 29 жовтня 2014 року ВП №45256784, було винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП №45256784 у розмірі 1360,00 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору прийнята у відповідності із Законом України «Про виконавче провадження», а тому є законною та обґрунтованою.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, серед іншого, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

В силу ч.ч.2, 5 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Згідно ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч.2 ст.25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ст.28 вищенаведеного Закону у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пп.3.7.1 п.3.7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, стягнення виконавчого збору здійснюється в порядку, визначеному ст.28 Закону. Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення. У постанові про стягнення виконавчого збору визначається розмірі виконавчого збору, що підлягає стягненню, зазначений у ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження». Примусове стягнення виконавчого збору здійснюється відповідно до вимог Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем внаслідок невиконання позивачем виконавчого листа №750/538/14, виданого Деснянським районним судом м.Чернігова 13 жовтня 2014 року, виконавче провадження по виконанню якого відкрито постановою державного виконавця від 29 жовтня 2014 року ВП №45256784, було розпочато примусове виконання рішення та 22 січня 2015 року прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 1360,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що постанова про стягнення виконавчого збору винесена пізніше, ніж на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення, однак посилання позивача, що така постанова підлягає скасуванню через порушення строків її прийняття, є необґрунтованим, оскільки стягнення виконавчого збору згідно з положеннями Закону України «Про виконавче провадження» є прямим обов'язком державного виконавця у випадку невиконання виконавчого документа в строк, наданий для самостійного виконання. При цьому, чинним законодавством не встановлено граничного строку, по закінченню якого державний виконавець позбавляється права стягувати з боржника виконавчий збір.

Постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку.

Колегія суддів вважає, що винесення постанови про стягнення виконавчого збору пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення, не звільняє державного виконавця від обов'язку, передбаченого ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», щодо стягнення з боржника, який не виконав судове рішення у встановлений строк, виконавчого збору, а тому, враховуючи, що стягнення виконавчого збору можливо виключно за наявності постанови про стягнення виконавчого збору, такі дії державного виконавця є правомірними, а винесення постанови про стягнення виконавчого збору пізніше, ніж на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення, не може бути єдиною підставою для задоволення даного адміністративного позову.

Крім того, після закінчення строку для самостійного виконання рішення відповідачем розпочато примусове виконання вищезазначеного рішення, що полягало у винесенні державним виконавцем обов'язкових для виконання вимог, застосування штрафу до позивача та звернення до суду з поданням про зміну способу і порядку виконання рішення, що підтверджується судовими рішеннями, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень: постанова Деснянського районного суду м.Чернігова від 22 квітня 2015 року, згідно якої відмовлено Управлінню праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради в скасуванні постанови відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції в Чернігівській області про накладення штрафу ВП №45256784 від 25 лютого 2015 року; ухвала Деснянського районного суду м.Чернігова від 09 лютого 2015 року, згідно якої відмовлено в задоволенні подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про зміну способу і порядку виконання постанови Деснянського районного суду м.Чернігова від 06 лютого 2014 року у справі №750/538/14.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що відповідачем доведено дотримання ним вимог Закону України «Про виконавче провадження» при винесенні постанови про стягнення виконавчого збору ВП №45256784 від 22 січня 2015 року, тому оскаржувана постанова є правомірною, прийнята на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, та не підлягає скасуванню. Позивачем не надано доказів щодо виконання виконавчого листа №750/538/14, виданого Деснянським районним судом м.Чернігова 13 жовтня 2014 року, у повному обсязі, натомість виконання рішення суду в частині нарахування ОСОБА_2 щорічної допомоги на оздоровлення за 2013 рік у розмірі, встановленому ч.4 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тобто в розмірі 3 мінімальних заробітних плат, не може вважатись належним виконанням судового рішення.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради - залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м.Чернігова від 16 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 11 червня 2015 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді Т.М.Грищенко

І.О.Лічевецький

.

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Лічевецький І.О.

Грищенко Т.М.