Справа № 817/410/15
Суддя: Євпак В.В.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Борискін С.А.
Суддя-доповідач:Євпак В.В.
УХВАЛА

іменем України

"10" червня 2015 р. Справа № 817/410/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Євпак В.В.

суддів: Капустинського М.М.

Шидловського В.Б.,

при секретарі Волянській О.В. ,

за участю представника позивача Омельченка А.В.,

представника відповідача Юхименко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "27" березня 2015 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженеріс" до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дженеріс» звернулося з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у місті Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.10.2014 року № про збільшення грошового зобов'язання за основним платежем 214458,56 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 53614,64 грн.

В обгрунтування позовних вимог зазначає про наявність всіх первинних документів, що підтверджує фактичність господарських операцій з ТОВ «Антарес» та правильність формування податкового кредиту за липень 2014 року на суму 214458,56 грн., а також про відповідність вимогам чинного законодавства отриманих від контрагента податкових накладних.

Відповідно до вимог ст.55 КАС України суд здійснив заміну первинного відповідача - Державну податкову інспекцію у місті Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області на правонаступника Державну податкову інспекцію у місті Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області у зв'язку з реорганізацією.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 27.03.2015 позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 10.10.2014 року № .

Присуджено на користь позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Дженеріс" із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову про відмову у задоволенні позову. В апеляційній скарзі зазначив про порушення позивачем вимог п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, абз. 1 п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, яке полягало у завищенні розміру податкового кредиту з податку на додану вартість за липень 2014 року на загальну суму 214458,56 грн. Позивачем до перевірки не було надано усіх необхідних первинних документів і документів бухгалтерського обліку, які б підтверджували реальність цих господарських операцій, як то паспортів (сертифікатів якості), документів складського обліку. Розрахунки за отриманий товар не проведено. З наданих для перевірки документів неможливо було прослідкувати транспортування і оприбуткування нафтопродуктів та дотримання платником податків вимог спеціальних нормативних актів, якими регулюється порядок обліку нафтопродуктів.

Переглянувши судове рішення, матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що Державною податковою інспекцією у м. Рівному проведено позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженеріс" з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаєморозрахунках з ТОВ "Антарес" за липень 2014 року, про що складено акт від 29.09.2014 року №659/17-16-22-01/38371047 (82-89).

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.2, п.198.3, абз. 1 п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, яке полягало у завищенні суми податкового кредиту з податку на додану вартість за липень 2014 року на 214458,56 грн., що призвело до заниження податкового зобов'язання з податку на додану вартість на відповідну суму.

Підставою для вказаних висновків стали твердження органу доходів і зборів про безтоварність господарських операцій платника податків з ТОВ "Антарес".

За наслідками перевірки Державною податковою інспекцією у м. Рівному прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.10.2014 року № про збільшення грошового зобов'язання за основним платежем 214458,56 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 53614,64 грн. (а.с.12).

Скарги підприємства на акт перевірки та податкові повідомлення-рішення, залишені без задоволення а податкові повідомлення-рішення без змін. (а.с.6-8, 9-11).

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Так, підпунктом "а" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України передбачено, що об'єктом оподаткування є, зокрема, операції платників податку з постачання товарів.

В свою чергу, підпунктом "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

В силу вимог пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Як закріплено у пункті 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що до податкового кредиту не відносяться суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 цього Кодексу.

Крім того, пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України на платника податків покладається обов'язок для цілей оподаткування вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством (абз. 1). Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абз. 2).

Відповідно до абз. 5 ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року №996-XIV, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року №996-XIV, факт здійснення господарських операцій фіксується первинними документами, які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальну зміну майнового стану суб'єкта господарювання, що фіксується шляхом складення контрагентами первинних документів.

З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Дженеріс" з 14.09.2012 року зареєстроване в якості юридичної особи, з 17.09.2012 року перебуває на обліку як платник податків, з 01.02.2013 року зареєстроване в якості платника податку на додану вартість та здійснює господарську діяльність з роздрібної та оптової торгівлі пальним і подібними нафтопродуктами (а.с.19-21).

Між ТОВ «Антарес» та ТОВ «Джененріс» був укладений договір поставки нафтопродуктів №ДГ-0107-70 від 01.07.2014 року, відповідно до якого ТОВ «Антарес» (Постачальник) зобов'язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому Товар, згідно умов договору (а.с.37-39).

Додатковими угодами №000147 від 01.07.14 та від 31.07.2014 року до Договору поставки № 0107-70 від 01.07.2014 року Сторони узгодили характеристики нафтопродуктів їх вартість та кількість, а саме: Бензин автомобільний підвищеної якості А-92 виду ІІ класу С в кількості 20.870 т. та Бензин автомобільний підвищеної якості А-95 Євро виду ІІ класу D кількості 45.332 т. на загальну суму 1286751,36 грн., в тому числі ПДВ 214458,56 грн. (а.с.40, 41).

Згідно додаткової угоди від 01.11.2014 року до договору поставки нафтопродуктів № ДГ-0107-70 від 01.07.2014 року сторони визначили, обов'язок покупця здійснити оплату за Товар, шляхом переведення грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника до 31.07.2015 року (а.с.44).

Таким чином на момент розгляду справи граничний строк для оплати за поставлений Товар не настав.

За умовами договору поставки нафтопродуктів №ДГ-0107-70 від 01.07.2014 року передача нафтопродуктів здійснюється шляхом підписання актів прийому-передачі (п.п. 2.1.1). Акт приймання-передачі нафтопродуктів №000147 від 31.07.14 року підтверджує приймання-передачі нафтопродуктів, а саме: Бензин автомобільний підвищеної якості А-92 виду ІІ класу С в кількості 20.870 т. та Бензин автомобільний підвищеної якості А-95 Євро виду ІІ класу D кількості 45.332 т. на загальну суму 1286751,36 грн., в тому числі ПДВ 214458,56 грн. згідно договору поставки № ДГ-0107-70 від 01.07.2014 року.

Договором поставки №ДГ-01-07-70 від 01.07.2014 року (п.4.2) сторони визначили, що товар поставляється Покупцю партіями, протягом поточного місяця, в кількості та за ціною, визначеними у кожній додатковій угоді до договору, на умовах EXW- резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» і інших нафтобаз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів (ІНКОТЕРМС 2010).

Як вбачається з листа № 147/07-А від 01.07.2014 року ТОВ «Антарес» повідомило, що нафтопродукти придбані ТОВ «Дженеріс» згідно договору знаходяться на зберіганні в ПАТ «Дніпронафтопродукт», у якого можуть бути отримані в будь-який час на протязі дії вищезазначених договорів. ПАТ «Дніпронафтопродукт» про перехід права власності повідомлений (а.с.43).

Придбані позивачем нафтопродукти в ТОВ «Антарес» були передані на зберігання ПАТ «Дніпронафтопродукт» згідно договору зберігання №4200 від 03.07.2014 року (а.с.45-46).

Належне виконання умов договору зберігання нафтопродуктів між ТОВ «Дженеріс» та ПАТ «Дніпронафтопродукт» підтверджується актом приймання - передачі нафтопродуктів від 31.07.2014 р., актом повернення зі зберігання від 31.07.2014 року та актом приймання передачі наданих послуг від 31.07.2014 року, звітом про дебетові та кредитові операції по рахунку, що підтверджують оплату наданих послуг зберігання.

Відповідно до Договору перевезення вантажу автомобільним транспортом № 11/07/14 від 01.06.2014 року ТОВ «Рісол» надавало послуги з перевезення нафтопродуктів з складу світлих нафтопродуктів (ССНП в смт Клевань, вул. Мелещука, 8) до автозаправних станцій. Належне виконання умов договору підтверджується актом виконаних робіт від 31.07.2014 року, звітом про дебетові та кредитові операції по рахунку, що підтверджують оплату наданих послуг перевезення (а.с.50-52).

З наданих позивачем товарно-транспортних накладних, нафтопродукти придбані ТОВ «Дженеріс» у ТОВ «Антарес», транспортувались із місця зберігання безпосередньо до АЗС позивача автоцистернами для їх подальшої реалізації.

З листа ПАТ «Дніпронафтопродукт» №10/3107/01 від 31.07.2014 року, вбачається, що ТОВ «Гед Вілс» надає ПАТ «Дніпронафтопродукт» послуги з приймання, розміщення та відпуску нафтопродуктів, прийняті ПАТ «Дніпронафтопродукт» на зберігання (а.с.60).

Досліджені у судовому засіданні товарно-транспортні накладні форми №1-ТТН, виписані відповідно до вимог Додатку 3 до Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів на підприємствах та організаціях України, затвердженої Наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008р. №281/171/578/155, у сукупності з первинними бухгалтерськими, платіжними дорученнями про оплати за отримані ПММ та іншими документами достовірно підтверджують факт транспортування придбаних у ТОВ «Антарес» нафтопродуктів, зі складу світлих нафтопродуктів в смт. Клевань, вул. Мелещука, 8 на адресу АЗС ТОВ «Дженеріс».

За умовами договорів, приймання нафтопродуктів за кількістю та якістю здійснюється згідно з Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, що затверджена спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 року №281/171/578/155, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 року за №805/15496 (пункт 6.1).

Підпунктом 5.4.1 пункту 5.4 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, що затверджена спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 року №281/171/578/155, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 року за №805/15496 (надалі - Інструкція), визначено, що з прибуттям нафтопродуктів до вантажоодержувача в автоцистерні перевіряється наявність і цілісність пломб, технічний стан автоцистерни, відповідність об'єму і густини нафтопродукту в автоцистерні об'єму і густині, зазначеним у товарно-транспортній накладній на відпуск нафтопродуктів (нафти) за формою №1-ТТН (нафтопродукт), відповідність найменування, марки і виду (залежно від масової частки сірки) нафтопродукту, зазначених у ТТН і паспорті якості на відвантажений нафтопродукт. Відповідність густини нафтопродукту під час відвантаження та приймання визначається після її приведення до температури 20 град.С відповідно до ГОСТ 3900.

Підпунктом 10.2.1 пункту 10.2 Інструкції встановлено, що приймання нафтопродуктів, які надійшли автомобільним транспортом від постачальників, здійснюється працівниками автозаправної станції за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки) за даними товарно-транспортних накладних у разі наявності паспорта якості та копії сертифіката відповідності.

Отже, прийняття позивачем нафтопродуктів на підставі товарно-транспортних накладних за формою №1-ТТН (нафтопродукт) здійснено з дотримання вимог Інструкції.

Положення підпункту 5.2.6 пункту 5.2 Інструкції регулюють порядок приймання нафти і нафтопродуктів під час їх надходження залізничним транспортом та не повинні застосовуватись щодо спірних операцій.

Крім того, позивачем надано сертифікати відповідності на нафтопродукти та паспорти якості, що підтверджують виробника та якість пального (а.с.55-58).

Судом встановлено, що надані платником податків документи є первинними в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року №996-XIV і Податкового кодексу України відповідають всім необхідним вимогам законодавства, та слугують належним підтвердженням фактичного здійснення господарських операцій з ТОВ "Антарес".

Щодо висновків податкового органу про безтоварність господарської операції за відсутності у ТОВ "Антарес" трудових ресурсів, виробничого обладнання, складських та торгівельних приміщень, транспорту та торгівельного обладнання, сировини, матеріалів для здійснення основних видів діяльності, а також здійснення закупівлі товарно-матеріальних цінностей у підприємств, господарська діяльність яких була нереальною, що мало вплив на подальшу реалізацію ними товарів, в межах власної господарської діяльності відповідно до акту ДПІ Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська від 21.08.2014 року №175/04-61-22-2/31037491 "Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «Антарес» з питань документального підтвердження господарських відносин за період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року (а.с.95-110).

Судом досліджено, що ТОВ "Антарес" виписано для ТОВ "Дженеріс" податкову накладну від 31.07.2014 року №2 на суму 1286751,36 грн., в тому числі ПДВ 214 458,56 грн.(а.с.42).

Зазначена податкова накладна відповідає вимогам Податкового кодексу України, претензії щодо їх форми та змісту в органу доходів і зборів на час перевірки були відсутні.

Суми податку на додану вартість по даній вказаній податковій накладній включена позивачем до складу податкового кредиту за липень 2014 року в сумі 214458,56 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при дослідженні факту здійснення господарських операцій, що були підставою для формування податкового кредиту платника податків, оцінювати слід відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовано дані податкового обліку. Відносини між учасниками попередніх ланок постачання товарів не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між конкретними контрагентами. Також у разі наявності в органу доходів і зборів інформації щодо порушення окремим платником податків податкового законодавства, негативні наслідки повинні застосовуватися саме щодо цієї особи.

З урахуванням практики Європейського Суду з прав людини (рішення у справі "БУЛВЕС АД проти Болгарії" від 22.01.2009 року, заява №3991/03), платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку на додану вартість та в результаті сплачувати податок другий раз, оскільки такі вимоги стануть надмірним тягарем для платника податків, що порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Враховуючи наведені обставини суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість здійснено на підставі даних про господарські операції, які підтверджені усіма необхідними первинними і обліковими документами, та є правомірним.

А відтак прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення про збільшення грошового зобов'язання за основним платежем 214458,56 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 53614,64 грн., є безпідставним.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "27" березня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.В. Євпак

судді: М.М. Капустинський

В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення виготовлено "11" червня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з обмеженою відповідальністю "Дженеріс" вул.Соборна,442 Г,м.Рівне,33024

3- відповідачу/відповідачам: Державна податкова інспекція у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області вул. Відінська,8,м.Рівне,33000

- ,