Справа № 804/16049/13-а
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" червня 2015 р. м. Київ К/800/19730/15

Вищий адміністративний суд України в складі суддів:

Єрьоміна А.В.(головуючий);
Кравцова О.В., Цуркана М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом відкритого акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» до Управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про визнання рішення протиправним, що переглядається за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2014 року,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року відкрите акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - позивач) звернулося в Дніпропетровський окружний адміністративний суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (далі - відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення від 27 серпня 2013 року №38 про застосування фінансових санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання за не встановленою формою звітності до органів Пенсійного фонду України.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що оскаржуване рішення суперечить вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню, оскільки норма закону, на яку посилається в оскаржуваному рішенні відповідач, а саме пункт 5 частини дев'ятої статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», втратила чинність на час прийняття цього рішення.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2014року, адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 серпня 2013 року №38 про застосування фінансових санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання за невстановленою формою звітності до органів Пенсійного фонду України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 3 грудня 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2014 року.

Постановою Верховного суду України від 31 березня 2015 року заява Управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області задоволена.

Ухвала Вищого адміністративного суду України від 3 грудня 2014 року скасована, справа направлена на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, відповідач просить оскаржувані рішення скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області як платник страхових внесків.

За результатами проведеної відповідачем позапланової перевірки позивача складений акт від 27 серпня 2013 року № 90.

Перевіркою встановлено, зокрема, неподання позивачем індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_4 за 2009 рік.

На підставі вищевказаного акту № 90 відповідачем 27 серпня 2013 року винесено рішення № 38 про застосування фінансових санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання за невстановленою формою звітності до органів Пенсійного фонду України, яким на підставі пункту 5 частини дев'ятої статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до позивача застосовані фінансові санкції в розмірі 15042,40 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з наступного.

Пунктом 4 частиною другою статті 17 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) встановлений обов'язок страхувальника подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду України у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом України.

Відповідно до пункту 5 частини дев'ятої статті 106 Закону №1058-ІV, виконавчі органи Пенсійного фонду застосовують до страхувальників такі фінансові санкцій: за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченою законодавством, до територіальних органів Пенсійного фонду накладається штраф у розмірі 10 відсотків суми страхових внесків, які були сплачені або підлягали сплаті за відповідний звітний період, за кожний повний або неповний місяць затримки подання відомостей, звітності, але не менше десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а в разі повторного протягом року такого порушення - у розмірі 20 відсотків зазначених сум та не менше 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

З 1 січня 2011 року набрав чинності Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 9 липня 2010 року №2464-VІ (далі - Закон №2464-VІ), на підставі якого частину дев'яту статті 106 Закону №1058-ІV виключено.

Відповідно до пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2464-VІ на період до повного стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Щодо фінансових санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством, до територіальних органів Пенсійного фонду, тобто за дії, що не пов'язані зі сплатою страхових внесків, Закон №2464-VІ будь-яких приписів не містить.

Суди попередніх інстанцій зробили висновок про те, що прийняття відповідачем оскаржуваного рішення є неправомірним, оскільки вказана вище правова норма втратила чинність з 1 січня 2011 року і на дату прийняття відповідачем оскаржуваного рішення не діяла.

Вищий адміністративний суд України не погоджується з таким висновком судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Пунктом 5 частини дев'ятої статті 106 Закону №1058-ІV у редакції, що діяла до 1 січня 2011 року, було передбачено застосування виконавчими органами Пенсійного фонду України до страхувальників фінансових санкцій, зокрема штрафу за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством.

Із набранням чинності з 1 січня 2011 року Законом №2464-VІ наведена вище норма матеріального права із Закону №1058-ІV була виключена.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, не врахували положень абзацу шостого пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VІ, відповідно до якого на період до повного стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Після набрання чинності Законом №2464-VІ за органами Пенсійного фонду України збережено повноваження щодо застосування фінансових санкцій за несплату заборгованості по страхових внесках, яка виникла до 1 січня 2011 року.

Таким чином, висновки судів попередніх інстанцій про відсутність в управління Пенсійного фонду України повноважень щодо застосування після 1 січня 2011 року фінансових санкцій на підставі пункту 4 частини дев'ятої статті 106 Закону №1058-ІV ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права та не відповідає правовій позиції Верховного Суду України у спорах цієї категорії, висловленій, зокрема, у постанові цього Суду від 25 березня 2014 року № 21-27а14

Отже висновки судів першої та апеляційної інстанцій не ґрунтуються на нормах законодавства і спростовується наявними матеріалами справи, у зв'язку з чим суди дійшли помилкового висновку про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до статті 229 КАС України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Враховуючи викладене, та керуючись 220, 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити відкритому акціонерному товариству «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» в задоволенні адміністративного позову.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: