Справа № 13816/11/2070
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"03" червня 2015 р. № 2а- 13816/11/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретарі судового засідання - Принцевській Ю.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1 (договір від 03.06.15 р.),

представника відповідача - Губської В.В. (довіреність від 14.05.15р.),

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Московському районі міста Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа - підприємець ОСОБА_3, звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд: скасувати податкове повідомлення - рішення, винесене Державною податковою інспекцією у Московському районі м. Харкова № від 14.06.2011 року в частині нарахування їй податкового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 11926,00 грн. та в частині нарахування штрафних санкцій на суму 4600,50 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2011 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції від 29 листопада 2011 року, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2012 року - постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2011 року скасовано в частині відмови у задоволенні позову щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 14.06.2011р. в частині нарахування податку на додану вартість в сумі 8606,25 грн. та штрафних санкцій в сумі 2449,94 грн., в іншій частині - постанову залишено без змін.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями у справі, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.01.2015 року - постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2011 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2012 року скасовано в частині відмови у задоволенні позову з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції

В решті постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2012 року залишено без змін.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.02.15 р. справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Московському районі міста Харкова про скасування податкового повідомлення-рішення прийнято до розгляду.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив , що відповідачем невірно розраховано період, в якому сталося перевищення позивачем обсягу виручки у розмірі 300 000грн. та таке перевищення було менше, ніж у два рази. Крім того, позивач зазначив, що відповідачем невірно здійснено розрахунок штрафних санкцій, оскільки не враховано вірний період , в якому сталося перевищення позивачем обсягу виручки та застосовано норми Податкового кодексу України, який не діяв на момент існування спірних правовідносин.

Посилаючись на вказані обставини, представник позивача - ОСОБА_1, у судовому засіданні підтримав позов та просив суд ухвалити рішення про задоволення позову.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.03.15р. замінено відповідача по справі Державну податкову інспекцію у Московському районі міста Харкова на належного відповідача - Державну податкову інспекцію у Московському районі міста Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області

Представник відповідача у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову з підстав , викладених у письмовому запереченні на адміністративний позов та в акті перевірки від 04.05.2011р. №1330/172/ .

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представників осіб, які беруть участь у справі , встановив наступне.

Згідно свідоцтва № 209344 ОСОБА_3 зареєстрована як фізична особа - підприємець Виконавчим комітетом Харківської міської ради 21.03.2008 року та позивач перебуває на податковому обліку в ДПІ у Московському районі м.Харкова з 25.03.2008 року (а.с.8).

Судом встановлено, що відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 25 березня 2008 року по 31 грудня 2010 року, за результатами якої 04 травня 2011 року складено акт № 1330/172/ .

З висновків акту від 04 травня 2011 року № 1330/172/ вбачається, що перевіркою встановлено наступні порушення ФОП ОСОБА_3:

- підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2, підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7, пункту 9.3 статті 9 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР, у зв'язку з чим позивачу донараховано податок на додану вартість у розмірі 38788 грн.;

- підпункту 4.1.4 пункту 4.1 ст. 4 Закону України " Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом " №2181-ІІІ від 21.12.2000 р., за ненадання податкових декларацій з ПДВ за період квітень - грудень 2010 р.

З акту від 04 травня 2011 року № 1330/172/ вбачається,що вищезазначені порушення норм законодавства виявлено у зв'язку з перевищенням позивачем 22 березня 2010 року суми від здійснення операцій з поставки товарів (послуг) у розмірі 300 000,00 грн. без направлення при цьому до податкового органу заяви про реєстрацію платником податку на додану вартість до 11 квітня 2010 року, а також не поданням декларацій з цього податку за період з квітня 2010 року по грудень 2010 року.

Позивачем 03.06.11р. подано заперечення на акт перевірки від 04 травня 2011 року № 1330/172/ до ДПІ у Московському районі м.Харкова.

За результатами розгляду заперечень від 03.06.11р. відповідачем надано відповідь позивачу та листом від 08.04.11р. №6633/17-208/10 внесено зміни до акту перевірки від 04 травня 2011 року № 1330/172/ (а.с.44-48 т.І) щодо визначення бази оподаткування податком на додану вартість не з 22.03.2010р. по 31.12.2010р., а з 12.04.2010р. по 31.12.2010р.

На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 14 червня 2011 року(а.с.26), яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 17 567,50 грн., з якої за основним платежем у розмірі 12 966,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 4 601,50 грн.

Позивачем було оскаржено податкове повідомлення-рішення № від 14 червня 2011 року в адміністративному порядку до ДПА у Харківській області та до ДПС України, за результатами розгляду яких оскаржуване податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Підпунктом "б" пункту 2.1 статті 2 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР (надалі - Закон України № 168/97-ВР) визначено, що платником податку на додану вартість є будь-яка особа, яка, зокрема, підлягає обов'язковій реєстрації як платник цього податку.

Відповідно до підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону України № 168/97-ВР особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі, коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

П. 9.3 статті 9 Закону України № 168/97-ВР закріплено, що особи, які підпадають під визначення пункту 2.3 статті 2 цього Закону, зобов'язані зареєструватися як платник податку у податковому органі за їх місцезнаходженням (місцем проживання). Форма заяви про реєстрацію визначається у порядку, визначеному центральним податковим органом. Дані з реєстру платників податку підлягають оприлюдненню в порядку, визначеному центральним податковим органом.

Фізичні особи, які не є суб'єктами господарювання та ввозять товари (предмети) на митну територію України в обсягах, що підлягають оподаткуванню згідно з митним законодавством, сплачують податок на додану вартість під час перетину такими товарами (предметами) митного кордону України, без їх реєстрації як платники цього податку.

З матеріалів справи вбачається, що у періоді з 01.01.2010 р. по 30.09.2010 р. ФО-П ОСОБА_3 знаходилась на загальній системі оподаткування, обліку і звітності за видом діяльності оптово-роздрібна торгівля насінням.

У період з 01.10.2010 р. по 31.12.2010 р. ФОП ОСОБА_3 знаходилась на спрощеній системі оподаткування за видом діяльності оптово-роздрібна торгівля , науково- дослідна діяльність, що підтверджується матеріалами справи (а.с.36 т.І).

Судом встановлено, що обсяг валової виручки ФОП ОСОБА_3 у березні 2010 року перевищив суму 300 000 грн. та склав 493941 грн., а саме: за І квартал 2010 року -397759 грн., за ІІ квартал 2010 р. - 63045 грн. , за ІІІ квартал 2010 року -757 грн. та за IV квартал 2010р. - 32380 грн., що підтверджується актом перевірки від 04 травня 2011 року № 1330/172/(а.с.20 т.І), виписками по рахунку позивача (а.с.61-73 т.І), а також не заперечується сторонами у справі .

Згідно з пунктом 9.4 статті 9 Закону України № 168/97-ВР якщо обсяг оподатковуваних операцій особи протягом звітного податкового періоду перевищує суму, визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, не більше ніж у два рази, така особа зобов'язана надіслати податковому органу заяву про реєстрацію протягом двадцяти календарних днів, наступних за таким звітним податковим періодом.

Особа, що не надсилає таку заяву у таких випадках та у такі строки, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Враховуючи вищевикладені норми законодавства, суд зазначає, що ФОП ОСОБА_3 повинна була надіслати до податкового органу заяву про реєстрацію платником податку на додану вартість до 20 квітня 2010 року, а не до 11 квітня 2010 року, як посилається відповідач в акті перевірки. Отже, нарахування податку на додану вартість позивачу має розпочинатись з 21.04.2010 року.

Крім того, згідно ст.6 Указу Президента України "Про застосування спрощеної системи оподаткування" №727/98 від 03.07.1998 зі змінами та доповненнями, суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником таких видів податків і зборів (обов'язкових платежів) , як податок на додану вартість.

Так, оскільки позивач у четвертому кварталі 2010 року був платником єдиного податку, то нарахування податку на додану вартість позивачу повинно бути розраховано без врахування зазначеного періоду ( четвертого кварталу 2010 року ).

Таким чином , за перевищення обсягу валової виручки ФОП ОСОБА_3 податок на додану вартість позивачу повинно бути нараховано за період з 21.04.2010р. по 30.09.2010р., що у сумі складає 1040 грн.

Суд зазначає, що позивачем визнано зазначену суму нарахування йому податку на додану вартість за період з 21.04.2010р. по 30.09.2010р. та ним сплачено 1040 грн., що підтверджується обліковою карткою по позивачу(а.с.134 т.І).

Згідно підпункту 4.1.1. пункту 4.1 ст. 4 Закону України " Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом " №2181-ІІІ від 21.12.2000 р. платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації, крім випадків, передбачених підпунктом "г" підпункту 4.2.2 пункту 4.2, а також пунктом 4.3 цієї статті.

Відповідно до пункту 1.2 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30 травня 1997 року № 166 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), декларація подається до податкового органу за місцем реєстрації особою, яка зареєстрована платником податку на додану вартість згідно з вимогами Закону України № 168/97-ВР.

За загальними принципами юридичної відповідальності заходи відповідальності можуть застосовуватись до особи лише в разі існування в неї об'єктивної можливості уникнути протиправності діяння. Таким чином, оскільки в особи, яка не зареєстрована платником податку на додану вартість, відсутнє право (а відтак і об'єктивна можливість) подавати декларації з цього податку, то штрафні санкції за неподання декларацій з податку на додану вартість у такому випадку до цієї особи не застосовуються.

Що стосується нарахованої суми штрафних (фінансових) санкцій в оскаржуваному рішенні, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідачем розраховано суму штрафних санкцій позивачу за нарахування ним зобов'язання з податку на додану вартість за період з квітня 2010 року по грудень 2010 року за нормами Податкового кодексу України.

Як встановлено та зазначено судом вище, податок на додану вартість повинно бути нараховано позивачу за період з 21.04.2010р. по 30.09.2010р., що у сумі складає 1040 грн., отже розрахунок штрафних санкцій повинно бути здійснено саме за донараховану суму податку на додану вартість за цей період .

Відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання платника податків на підставі, визначеної підпунктом 54.3.1 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, то це тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання.

В свою чергу, за правилами підпункту 17.1.2 пункту 17.1 статті 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21 грудня 2000 року № 2181-III (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 2181-III) у разі коли контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті "а" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, додатково до штрафу, встановленого підпунктом 17.1.1 цього пункту, платник податків сплачує штраф у розмірі десяти відсотків суми податкового зобов'язання за кожний повний або неповний місяць затримки податкової декларації, але не більше п'ятдесяти відсотків від суми нарахованого податкового зобов'язання та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, Законом № 2181-III передбачено нарахування штрафу у розмірі 10 відсотків від суми податкового зобов'язання, який у подальшому міг бути збільшений до 50 відсотків залежно від кількості місяців затримки податкової декларації. Натомість ПК України визначено, що штраф становить 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов'язання і не підлягає збільшенню залежно від тривалості затримки декларації. Крім того, ПК України на відміну від Закону № 2181-III не передбачає мінімального розміру штрафу.

При цьому слід враховувати, що відповідно до ч. 2 ст. 58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом , як правопорушення.

У той же час, якщо виявлення податковим органом оспорюваного порушення відбулось до 06 серпня 2011 року (тобто до набрання чинності пунктом 11 підрозділу 10 розділу ХІХ ПК України), як у даному випадку, то розмір штрафних санкцій за вчинення цього порушення визначається за нормами законодавства, чинного на момент застосування таких санкцій, але не більше, ніж було передбачено на момент вчинення протиправного діяння, тобто у розмірі 10 відсотків від суми податкового зобов'язання. Причому цей штраф не підлягає збільшенню ні до 25, ні до 50 відсотків.

Таким чином, розмір штрафу за заниження податку на додану вартість мав скласти 104 грн. з розрахунку 10% від загальної нарахованої суми, яка у даній справі становить 1040 грн.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині скасування податкового повідомлення - рішення № від 14.06.2011 року щодо нарахування Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 основної суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 11926,00 грн. та в частині нарахування ОСОБА_3 штрафних санкцій на суму 4497,50 грн.

Щодо позовних вимог про скасування податкового повідомлення - рішення № від 14.06.2011 року в частині нарахування Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 штрафних санкцій на суму 104 грн. належить відмовити у їх задоволенні з наведених вище підстав.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 72, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Московському районі міста Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення -задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення - рішення, винесене Державною податковою інспекцією у Московському районі м. Харкова, № від 14.06.2011 року в частині нарахування Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 податкового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 11926,00 грн. та в частині нарахування ОСОБА_3 штрафних санкцій на суму 4497,50 грн.

В задоволенні вимоги про скасування податкового повідомлення - рішення № від 14.06.2011 року в частині нарахування Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 штрафних санкцій на суму 104 грн.- відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 08 червня 2015 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.