Справа № 2а-1421/953/12
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2015 року м. Київ К/800/17469/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Ємельянової В.І., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську та Первомайському районі Миколаївської області на постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 березня 2012 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську та Первомайському районі Миколаївської області про зобов'язання відновити виплату пенсії,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2012 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача. Просив визнати незаконними дії посадових осіб управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську та Первомайському районі Миколаївської області щодо відмови у поновленні раніше призначеної пенсії та зобов'язати відповідача поновити виплату пенсії з 7 жовтня 2009 року.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 березня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2013 року, позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову відповідача поновити виплату пенсії позивачу та зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську та Первомайському районі Миколаївської області поновити ОСОБА_4 виплату пенсії з 12 січня 2012 року.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 є громадянином України. З 1991 року позивач отримував пенсію за віком відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення». У 1999 році - виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, виплату пенсії йому було припинено.

В січні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до відповідача за поновленням виплати пенсії. Проте, відповідач відмовив йому у поновленні виплати пенсії з посиланням на відсутність затвердженого порядку виплати пенсій особам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідач зобов'язаний поновити виплату пенсії позивачу з моменту його звернення із заявою до управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську та Первомайському районі Миколаївської області, оскільки позивач має право на поновлення виплати пенсії на підставі рішенням Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року №25-рп/2009.

Статтею 92 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, пенсії не призначаються.

Пенсії, призначені в Україні до виїзду на постійне проживання за кордон, виплачуються за 6 місяців наперед перед від'їздом за кордон. За час перебування цих громадян за кордоном виплачуються тільки пенсії, призначені внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання.

Порядок переведення пенсій, призначених внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання, в інші країни визначається Кабінетом Міністрів України.

З 1 квітня 2004 року набув чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 вказаного Закону, виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Оскільки міжнародних договорів між Україною та державою Ізраїль стосовно призначення та виплати пенсії не укладалося, то припиняючи виплату пенсії позивачу у зв'язку з його переїздом на постійне місце проживання до Ізраїлю відповідач діяв відповідно до вимог законодавства, яке було чинним на момент виникнення спірних правовідносин.

Рішенням Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 положення п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов'язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, з 7 жовтня 2009 року порядок виплати пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон регулюється нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням рішення Конституційного суду України № 25-рп/2009, тобто виплата пенсії повинна проводитися незалежно від місця проживання пенсіонера.

Відсутність законодавчо встановленого механізму поновлення виплати пенсії, припиненої у зв'язку з виїздом громадянина України на постійне місце проживання за кордон, не може бути підставою для позбавлення таких осіб права на соціальний захист, проголошеного ст. 46 Конституції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» врегульовані Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року.

Враховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що позивач, проживаючи в Ізраїлі, як громадяни України, має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни цієї держави, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Згідно частини 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 цього Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про незаконність судових рішень, порушення норм матеріального та процесуального права безпідставні, не ґрунтуються на доказах та матеріалах справи.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах доводів касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську та Первомайському районі Миколаївської області залишити без задоволення, а постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 березня 2012 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: В.І. Ємельянова

М.І. Мойсюк