Справа № П/811/1361/15
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року справа № П/811/1361/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного територіального управління юстиції у Кіровоградській області
простягнення матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 1380,00 грн., -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області в якому просить суд стягнути з Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі 1380,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом від 05.03.2015 року №181/03 позивачу надано щорічну відпустку, проте в зазначеному наказі не вирішено питання про виплату матеріальної допомоги. 31.03.2015 року позивачем подана заява про виплату матеріальної допомоги. Відповідач листом від 01.04.2015 року повідомив, що виплата допомоги на оздоровлення проводиться відповідно до дозволу Міністерства юстиції України. Станом на час звернення позивача до управління юстиції з заявою про виплату допомоги, відповідачу зазначений дозвіл не надходив.

02 червня 2015 року в судовому засіданні позивач та представники відповідача заявили клопотання про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами у справі.

Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України - особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи те, що всі особи, які беруть участь у справі, заявили клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності та відповідно до усної ухвали занесеної до журналу судового засідання подальший розгляд справи проведено у порядку письмового провадження.

Дослідивши подані документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з березня 2012 року по квітень 2015 року працював на посаді начальника Кіровоградського районного управління юстиції у Кіровоградській області.

В березні 2015 року позивачем подано заяву про надання щорічної відпустки за 2015 рік із виплатою матеріальної допомоги для оздоровлення.

Відповідно до наказу Головного управління юстиції у Кіровоградській області № 181/03 від 05.03.2015 позивачу надано щорічну відпуску терміном з 10.03.2015 по 30.03.2015 року (а.с.5).

31.03.2015 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до відповідача про виплату матеріальної допомоги для оздоровлення (а.с.21).

Листом від 01.04.2015 року №01.2-6/01.1-22/6/9 Головним управлінням юстиції у Кіровоградській області повідомлено, що відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 10.06.2014 року №1024/к "Про кадрову роботу з керівним складом територіальних управлінь юстиції", надання відпусток начальникам районних, міського, міськрайонних управлінь юстиції кіровоградської області здійснюється у відповідності до наказів начальника Головного управління юстиції у Кіровоградській області. Виплата допомоги на оздоровлення до щорічних основних відпусток та для вирішення соціально-побутових питань проводиться відповідно до дозволу Міністерства юстиції України (а.с.6, 22).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає.

Державні гарантії та відносини, пов'язані з відпусткою, регулюються Конституцією України, Законом України "Про державну службу", Кодексом законів про працю України, іншими законами та нормативно-правовими актами України.

Відповідно до ч. 7 ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною другою статті 33 Закону України "Про державну службу" визначено, що "заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплат за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок".

Частинами третьою, четвертою і п'ятою статті 33 Закону України "Про державну службу" визначені умови оплати посадових окладів, доплат за ранги і надбавки за вислугу років.

Таким чином, ці види оплати праці визначені як обов'язкові види платежів і роботодавець зобов'язаний їх виплачувати державним службовцям.

До обов'язкових платежів належить відповідно до частини першої статті 35 Закону України "Про державну службу" при наданні щорічної відпустки виплата допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу.

При цьому, згідно з підпунктом 3 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 р. №268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури), судів та інших органів" (зі змінами) керівникам органів надано право за наявності коштів надавати працівникам допомогу на оздоровлення при наданні щорічної відпустки в розмірі, що не перевищує середньомісячну заробітну плату працівника.

Це одна й та сама допомога, виплата якої у розмірі посадового окладу є обов'язкова один раз на рік при наданні щорічної відпустки, а за наявності коштів у розмірі середньомісячної заробітної плати.

Що стосується виплати допомоги на оздоровлення при наданні частини відпустки, то відповідно до статті 12 Закону України "Про відпустки" щорічну відпустку на прохання працівника може бути поділено на частини будь-якої тривалості за умови, що основна безперервна її частина становитиме не менше 14 календарних днів.

У випадку поділу щорічної відпустки на частини зазначена допомога виплачується працівникові один раз на рік при наданні будь-якої з частин щорічної відпустки за заявою працівника.

Враховуючи вищевикладене, виплата матеріальної допомоги для оздоровлення при наданні щорічної відпустки є обов'язковою при наданні працівнику щорічної відпустки.

Суд, звертає увагу на те, що відповідно до ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно ч.1 ст. 17 ЗУ "Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї і практику Європейського Суду як джерело права.

При розгляді справи "Кечко проти України" (заява № 63134/00) Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення).

Також, суд бере до уваги позицію Суду ЄС у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) щодо принципу юридичної визначеності, який означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань (недофінансування) для уникнення відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію чи прийняли закон, в даному випадку це забезпечення матеріальною допомогою, то така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки, а в даному випадку виконання Закону "Про державну службу".

Суд, виходячи з аналізу наведених норм матеріального права дійшов висновку, що право позивача на отримання матеріальної допомоги декларовано державою, то відповідно держава повинна виконувати взяті на себе зобов'язання та не може посилатися на власні підзаконні акти які мають нижчу юридичну силу ніж закон.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади і їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 86, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (код - 34894735) на користь ОСОБА_1 (код - НОМЕР_1) матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі 1380 (одна тисяча триста вісімдесят) грн. 00 коп.

Постанова суду набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі, протягом десяти днів з дня проголошення постанови суду, апеляційної скарги через Кіровоградській окружний адміністративний суд, з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Р.В. Жук