Справа № 821/206/15-а
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/206/15-а

Категорія: 8.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Войтович І.І.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Бойка А.В., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 05 березня 2015 року, у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області про скасування податкових рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому заявлено вимоги до ДПІ у м.Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 23.10.2014 року № та №, вимоги про сплату боргу №Ф- від 23.10.2014 року та рішення про застосування штрафних санкцій № від 23.10.2014 року.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 05 березня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з постановленим у справі судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, з якої вбачається, що рішення по справі прийнято в порушення норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини справи та зроблено необґрунтований висновок щодо необхідності скасування вищевказаних рішень податкового органу, так як в ході проведеної перевірки, податковим органом встановлено здійснення позивачем діяльності, яка не відповідає видам зазначеним у свідоцтві підприємця, що знаходиться на спрощеній системі оподаткування, а тому останній повинен перейти на загальну систему оподаткування та сплатити відповідні суми податків та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Позивачем надано заперечення на апеляційну скаргу, у яких вказано про необґрунтованість висновків ДПІ щодо порушення підприємцем податкового законодавства, так як ним здійснено саме ті види діяльності, які передбачені відповідним свідоцтвом, а саме роздрібна торгівля неспеціалізованим товаром, а тому відсутні підстави для переходу позивача на загальну систему оподаткування.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження через подання позивачем відповідного клопотання та неявки апелянта у судове засідання.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 16.09.2014 року по 22.09.2014 року податковим органом проведено позапланову невиїзну документальну перевірку позивача щодо дотримання ним податкового законодавства, за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, про що складено акт №1102/21-03-17-03/НОМЕР_1, яким встановлено порушення позивачем: п.177.1 ст.177, п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік, в сумі 46786,02 грн.; п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а саме заниження позивачем єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2013 рік, у сумі 41015,79 грн.; п.177.10 ст.177 ПК України, а саме відсутність книги обліку доходів витрат; п.293.4 ст.293 ПК України, а саме заниження ставки єдиного податку у розмірі 15 відсотків, що призвело до несплати до бюджету 199,50 грн.; п.п.49.18.5 п.49.18. ст.49 ПК України, а саме не подання позивачем податкових декларацій про майновий стан і доходи за 3 квартал 2013 року та за 2013 рік.

Порушення полягає у тому, що 20.05.2013 року позивачем, який знаходиться на спрощеній системі оподаткування, здійснено операцію оптової торгівлі щодо продажу медичного товару ФОП Бєлік О.О., на загальну суму 1330 грн., оскільки основним видом діяльності контрагента позивача є "оптова торгівля фармацевтичними товарами", в той час як основними видами діяльності позивача є "інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах та роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами", а тому здійснивши діяльність, яку не передбачено у його свідоцтві він повинен перейти на загальну систему оподаткування з 01.07.0213 року та сплатити відповідні збори і платежі, що ним не зроблено.

За результатами проведеної перевірки податковим органом винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 23.10.2014 року № та №, вимогу про сплату боргу №Ф- від 23.10.2014 року та рішення про застосування штрафних санкцій № від 23.10.2014 року.

За результатом встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо обґрунтованості позовних вимог, оскільки підприємством не допущено порушень податкового законодавства на які посилається контролюючий орган, з чим погоджується судова колегія з огляду на наступне.

Згідно з ст.19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.49.1 та п.49.2 ст.49 Податкового Кодексу України - податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Підпунктом 2 п.297.1 ст.297 ПК України визначено, що платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на доходи фізичних осіб у частині доходів (об'єкта оподаткування), що отримані в результаті господарської діяльності платника єдиного податку першої - третьої групи (фізичної особи) та оподатковані згідно з цією главою.

Згідно з п.177.6 ст.177 ПК України - у разі якщо фізична особа - підприємець отримує інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності, у межах обраних ним видів такої діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Кодексом для платників податку - фізичних осіб.

Пунктом 177.1 ст.177 ПК України встановлено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

У п.177.10 ст.177 ПК України зазначено, що фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Відповідно до п.293.4 ст.293 ПК України - ставка єдиного податку встановлюється для платників єдиного податку першої - третьої і п'ятої груп у розмірі 15 відсотків.

Пунктом 2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено, що Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Відповідно до п.4.5 Національного стандарту України «Роздрібна та оптова торгівля» (ДСТУ 4303-2004), оптова торгівля - це вид економічної діяльності у сфері товарообігу, що охоплює купівлю - продаж товарів за договорами поставки партіями для подальшого їх продажу кінцевому споживачеві через роздрібну торгівлю або для виробничого споживання та надавання пов'язаних із цим послуг.

Частиною 2 ст.71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судовою колегією встановлено, що у спірному періоді (2013 рік) позивач перебував на спрощеній системі оподаткування, що підтверджено відповідним свідоцтвом та не заперечено сторонами у справі. При цьому основними видами діяльності позивача є "інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах та роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами" (а.с.7).

Підставою для прийняття оскаржуваних рішень податкового органу є господарська операція між позивачем та ФОП Бєлік О.О. щодо продажу товару (наволочки, підодіяльників, простирадл), на загальну суму 1330 грн., проте у платіжному дорученні №133 від 20.05.2013 року контрагентом вказано про оплату медичного товару, що суперечить видам діяльності позивача та є підставою для переходу на загальну систему оподаткування з 01.07.2013 року із сплатою відповідних сум податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску та подання відповідних декларацій.

В подальшому контрагентом позивача надіслано лист від 21.05.2013 року (а.с.19), у якому зазначено про помилку в платіжному дорученні та вказано про оплату саме постільної білизні, що відповідає сутності проведеної операції (рахунок та накладна - а.с.12-13) та жодним чином не спростовано суб'єктом владних повноважень.

Необґрунтованими є також посилання апелянта на те, що між сторонами проведено операцію оптової торгівлі, що також суперечить діяльності позивача, оскільки відповідно до вищевказаних вимог закону - оптова торгівля передбачає купівлю - продаж товарів за договорами поставки партіями, проте в даному випадку такого договору поставки не укладено, а проведено разову роздрібну господарську операцію з продажу товарів широкого вжитку, що повністю відповідає видам діяльності позивача згідно з його свідоцтвом.

Судова колегія вважає, що суб'єктом владних повноважень застосовано суто формальний підхід у спірних правовідносинах, що призвело до суттєвого порушення прав платника податків, оскільки станом на момент проведення перевірки у позивача наявні усі обґрунтування та пояснення щодо помилки допущеної контрагентом, проте податковим органом не надано жодної оцінки вказаним поясненням та доказам.

За результатом встановлених обставин колегія суддів приходить до висновку, що оскільки позивач діяв у межах визначених свідоцтвом видів діяльності, то він не повинен переходити на загальну систему оподаткування та сплачувати додаткові податки, збори і подавати відповідні декларації, а тому оскаржувані рішення відповідача підлягають скасуванню.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, що є підставою для залишення її без задоволення.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області - залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 05 березня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Судді: О.В. Яковлєв А.В. Бойко Т.М. Танасогло