Справа № 681/218/15-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 681/218/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Боб'як Б.В.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

10 червня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Граб Л.С. Совгири Д. І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 27 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Полонськї районної державної адміністрації Хмельницької області та архівного відділу Полонської районної державної адміністрації Хмельницької області про визнання протиправною відмови надати інформацію та зобов'язати вчинити дії по наданню інформації, про стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Полонської районної державної адміністрації Хмельницької області та її архівного відділу, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить суд:

- дії начальника архівного відділу Полонської районної державної адміністрації Калюки Лариси Миколаївни у необґрунтованому віднесенні інформації до інформації з обмеженим доступом, ненаданні інформації, неправомірній відмові в наданні інформації вважати незаконними;

- зобов'язати начальника архівного відділу Полонської районної державної адміністрації Калюку Л.М, вчинити певні дії які стосуються надання повної інформації щодо вимог в запиті позивача від 03.02.2015 про надання та вилучення земельних ділянок розташованих на території Полонської міської ради;

- стягнути з архівного відділу Полонської районної державної адміністрації (як розпорядника інформації) на користь ОСОБА_2 моральну шкоду, яку позивач оцінює в 1000 грн.

Полонський районний суд Хмельницької області постановою від 27 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Полонської районної державної адміністрації та її архівного відділу про визнання протиправною відмови надати інформацію та зобов'язати вчинити дії по наданню інформації, про стягнення моральної шкоди залишив без задоволення.

Не погодившись з ухваленим судом першої інстанції рішенням позивач оскаржив його в апеляційному порядку. В своїй апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 27 квітня 2015 року та ухвалити нову постанову якою, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскарженої постанови порушено норми процесуального та матеріального права, не правильно оцінені обставини справи та зроблено неправильний , упереджений, односторонній висновок на користь відповідачів.

Відповідач скористався правом регламентованим положеннями статті 191 КАС України та подав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить суд апеляційної інстанції відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_2, як необґрунтовану, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули до суду апеляційної інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 року №2939-VI.

Відповідно до статті 1 вищевказаного Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з приписами частини 1 статті 5 цього ж Закону що доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання; юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків; суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Частиною 1 статті 20 цього ж Закону передбачено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Пунктом 6 частини 1 статті 14 Закон України "Про доступ до публічної інформації" встановлений обов'язок розпорядників інформації надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Статтею 23 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: відмову в задоволенні запиту на інформацію; відстрочку задоволення запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації; несвоєчасне надання інформації; невиконання розпорядниками обов'язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Таким чином, положеннями наведених норм визначається право позивача на отримання публічної інформації та встановлюється обов'язок відповідача, у разі отримання запиту, надати на нього у визначений термін таку інформацію.

Судом з матеріалів справи встановлено, що 03 лютого 2015 року ОСОБА_2 звернувся до завідуючого відділом державного архіву Полонської районної державної адміністрації з запитом про отримання публічної інформації, а саме просив надати: копії рішень Полонської міської ради, що стосуються вилучення та надання земельних ділянок розташованих на території Полонської міської ради фізичним особам, та внесення змін до цих рішень за 2004 - 2009 роки.

Архівний відділ Полонської районної державної адміністрації листом №140 від 06.02.2015 на запит позивача від 03.02.2015, направив останньому архівний витяг з рішення сесії Полонської міської ради від 06 грудня 2007 року за №8 "Про виготовлення технічної документації із землеустрою". Щодо видачі копій повних рішень міської ради, стосовно виділення та вилучення земельних ділянок громадянам згідно зі списком в запиті позивача, відповідач повідомив, що така інформація не відноситься до публічної і є конфіденційною.

За таких обставин, посилаючись на те, що внаслідок протиправних дій відповідача порушені права позивача на доступ до публічної інформації, гарантовані Законом України "Про доступ до публічної інформації", позивач звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості оскільки інформація про перебування у власності чи оренді земельних ділянок у фізичних чи юридичних осіб після прийняття рішень ради є конфіденційною інформацією про осіб, яким вказані земельні ділянки були виділені. Така інформація, на думку суду першої інстанції, не належить до публічної інформації, тому що після прийняття Радою рішень про передачу земельних ділянок фізичним чи юридичним особам вказані рішення ради вичерпали свою дію. Також суд першої інстанції дійшов висновку, що отримати конфіденційну інформацію з обмеженим доступом позивач може за згоди осіб, яким ця інформація належить, або за рішенням суду в разі захисту інтересів в судовому порядку.

Колегія суддів вінницького апеляційного адміністративного суду не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з положеннями частин 1, 4 статті 21 "Про інформацію" інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна або службова інформація. До інформації з обмеженим доступом не можуть бути віднесені такі відомості: про стан довкілля, якість харчових продуктів і предметів побуту; про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні ситуації, що сталися або можуть статися і загрожують безпеці людей; про стан здоров'я населення, його життєвий рівень, включаючи харчування, одяг, житло, медичне обслуговування та соціальне забезпечення, а також про соціально-демографічні показники, стан правопорядку, освіти і культури населення; про факти порушення прав і свобод людини і громадянина; про незаконні дії органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб; інші відомості, доступ до яких не може бути обмежено відповідно до законів та міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частин 5 та 7 статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. Обмеженню в доступі підлягає певна інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої не обмежений.

За правилами частини 11 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов'язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". В актах та проектах актів органів та посадових осіб місцевого самоврядування не може бути обмежено доступ до інформації про витрати чи інше розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним чи комунальним майном, у тому числі про умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримують ці кошти або майно, а також до іншої інформації, обмеження доступу до якої заборонено законом.

З наявних у справі матеріалів встановлено, що відповідач на запит позивача надав архівний витяг з рішення сесії Полонської міської ради від 06 грудня 2007 року за №8 "Про виготовлення технічної документації із землеустрою". Рішення, зокрема, містить інформацію про надання дозволу на виготовлення технічної документації ОСОБА_2. Поряд з цим, відповідач вказав, що копії рішень міської ради стосовно виділення та вилучення земельних ділянок громадянам згідно з списком зазначеним у запиті позивача від 03.02.2015, які містить персональні дані громадян, не підлягають поширенню без згоди суб'єкта персональних даних, оскільки така інформація є конфіденційною.

Відповідно до частини другої статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

В силу вимог частини першої статті 7 Закону України "Про доступ до публічної інформації" конфіденційна інформація - це інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону.

У розумінні частини другої статті 21 Закону України "Про інформацію" конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень.

Визначення, наведене у Законі України "Про інформацію", є ширшим.

Водночас, у зв'язку з ухваленням законів України "Про доступ до публічної інформації", і "Про захист персональних даних" Закон України "Про інформацію" втратив значення базового закону в галузі інформаційного законодавства.

Посилання відповідача на конфіденційність запитуваної позивачем інформації є помилковим, оскільки відповідно до частини третьої статті 5 Закону України "Про захист персональних даних" допускається можливість заборони законом віднесення персональних даних певних категорій громадян чи їх (персональних даних) вичерпного переліку до інформації з обмеженим доступом. Таким законом є, зокрема, Закон України "Про доступ до публічної інформації", частиною п'ятою статті 6 якого визначається перелік персональних даних фізичних осіб, які заборонено відносити до інформації з обмеженим доступом, зокрема не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно.

З огляду на викладене, у відносинах, пов'язаних із забезпеченням права на доступ до публічної інформації, конфіденційна інформація повинна визначатися відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Таким чином, публічна інформація про осіб, котрі одержали державне та комунальне майно у власність чи користування не є інформацією з обмеженим доступом.

Аналіз положень Закону України "Про доступ до публічної інформації" про конфіденційну інформацію дає підстави виокремити такі її ознаки: 1) встановлювати конфіденційність публічної інформації та визначати порядок її поширення можуть лише фізичні та юридичні особи; 2) суб'єкти владних повноважень не наділені правом відносити інформацію до конфіденційної; 3) публічна інформація не може бути віднесена до конфіденційної у випадках, визначених Законом (частини перша і друга статті 13 Закону); 4) у випадках, встановлених законодавством, може не бути обмежено доступ до визначеної інформації, в тому числі й конфіденційної (частини п'ята і шоста статті 6 Закону).

На думку судової колегії, в контексті наведеного вище положення частини 5 статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації", враховуючи приписи Земельного кодексу України, розпорядження радою комунальним майном, зокрема в даному випадку надання земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, має місце у разі прийняття нею рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, оскільки саме таке рішення є актом волевиявлення ради щодо розпорядження таким майном.

Разом з тим, рішення ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою тощо не є кінцевим актом волевиявлення ради.

Суд першої інстанції, цього не врахував, не повно встановивши обставини справи.

Таким чином, колегія суддів, проаналізувавши наведені вище положення Закону України "Про доступ до публічної інформації", Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" Земельного кодексу України, дійшла висновку що прізвище, ім'я, по батькові осіб, яким рішеннями Полонської міської ради Хмельницької області затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, а також умови такого отримання не можуть бути віднесені до інформації з обмеженим доступом, а тому така інформація протиправно не була надана на запит позивача.

За таких обставин, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає, що висновки суду першої інстанції про належність інформації, яка запитувалась позивачем, до інформації з обмеженим доступом є необґрунтованими.

На підставі наведеного, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання надати відповідь на запитувану позивачем інформацію, а відтак необхідність їх задоволення.

Разом з тим, що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, яку позивач оцінив 1000 грн., судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При цьому, моральною шкодою є втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та духовних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають суттєве значення.

В позовній заяві про відшкодування моральної шкоди повинні бути зазначені обставини того, у чому полягає моральна шкода, якими діями, рішеннями вона завдана та якими доказами вона підтверджена. Факт заподіяння шкоди доводить позивач.

Враховуючи наведене та те, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження завдання йому моральної шкоди внаслідок ненадання відповіді на запит від 03.02.2015, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду дійшла до висновку, що позивач не довів факт заподіяння йому моральної шкоди, тому позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають.

За вказаних вище обставин, оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до частини 1 статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є зокрема: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Враховуючи наведене, колегія суддів суду апеляційної інстанції, керуючись статтею 202 КАС України вважає необхідним, скасовуючи постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 частково.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 27 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Полонськї районної державної адміністрації Хмельницької області та архівного відділу Полонської районної державної адміністрації Хмельницької області про визнання протиправною відмови надати інформацію та зобов'язати вчинити дії по наданню інформації, про стягнення моральної шкоди скасувати та ухвалити нову постанову.

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії начальника архівного відділу Полонської районної державної адміністрації Калюки Лариси Миколаївни щодо відмови в наданні інформації на запит ОСОБА_2 від 03.02.2015.

Зобов'язати Полонську районну державну адміністрацію надати ОСОБА_2 відповідь на запитувану згідно запиту від 03.02.2015 інформацію.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий суддя Боровицький О. А.

Судді Граб Л.С.

Совгира Д. І.