Справа № 810/827/15
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року № 810/827/15

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Лапія С.М.,

при секретарі судового засідання - Феленюк О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" з позовом до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.09.2014 № .

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що висновки податкового органу про порушення позивачем податкового законодавства та прийняте на їх підставі рішення є протиправними.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача позовних вимог не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову, у задоволенні позову просив відмовити.

Заслухавши доводи та пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, судом встановлено наступне.

Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" є юридичною особою, ідентифікаційний код 37199618, як платник податків перебуває на обліку у Броварській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

Посадовими особами Броварської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області, яку реорганізовано у Броварську ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, проведено позапланову виїзну перевірку ДП «Укрспирт» щодо підтвердження господарських відносин з ТОВ «Екосервісгруп» за період з 01.01.2014 по 31.01.2014.

За результатами перевірки складено Акт від 04.09.2014 №519/10-06-22-01/37199618, згідно висновків якого встановлено порушення позивачем:

- п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України, що призвело до завищення податкового кредиту, сформованого за наслідками господарських взаємовідносин з ТОВ «Екосервісгруп» за січень 2014 року у сумі 301 175 грн., та заниження податкових зобов'язань, які підлягають сплаті за січень 2014 року сумі 301 175 грн.,

- п. 8 ст. 3 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 № 1492, зареєстрованого у Мінюсті 20.12.2011 за № 1490/20228, оскільки дані податкової звітності позивача не відповідають дійсності.

На підставі висновків Акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.09.2014 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ у сумі 456 905 грн., з яких 304 603 грн. - за основним платежем, та 152 302 грн. - штрафних (фінансових санкцій.

Вважаючи висновки податкового органу необґрунтованими, а прийняте на їх підставі податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно Акту перевірки висновки про порушення позивачем вимог податкового законодавства ґрунтуються на відомостях про фіктивну діяльність контрагента позивача - ТОВ «Екосервісгруп», що підтверджується Актом ДПІ у Костопільській МДПІ Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 31.07.2014 №284/22/36520146 «Про результати проведення позапланової виїзної перевірки ТОВ «Екосервісгруп» з питань правомірності формування сум податкового зобов'язання та податкового кредиту з податку на додану вартість по взаєморозрахунках з ТОВ «Еко-Сервіс», ТОВ «Еколит», ТОВ «Ірина», ТОВ «Сорбіт», ДП «Укрспирт» за період з 01.01.2014 року по 31.01.2014 року.

Зокрема, у вказаному Акті перевірки зазначено про фіктивну діяльність ТОВ «Сорбіт», що підтверджується Актом ДПІ в Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві №2053/26-55-22-08/37723754 від 24.07.2014 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Сорбіт» щодо підтвердження господарських відносин платниками податків за період з 01.01.2014 по 30.06.2014».

Як стверджує відповідач, операції контрагента позивача мають ознаки нереальності, спрямовані па проведення транзитних фінансових потоків, надання податкової вигоди контрагентам, який не виконує свої податкові зобов'язання, з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту.

Операції даного підприємства та контрагентів-покупців, на думку податкового органу, не містять у суті своїй розумних економічних або інших причин (ділової мети) систематичного (протягом місяця) придбання та продажу товарів.

Як стверджує відповідач, наведені обставини свідчать, що господарська діяльність ДП «Укрспирт» має ознаки нереальності, з чого слідує відсутність об'єктів оподаткування при придбанні послуг у перевіряємому періоді.

Суд вважає такі висновки податкового органу необґрунтованими у зв'язку з наступним.

Як встановлено судом, у перевіряємий період ДП «Укрспирт» мало господарські взаємовідносини з ТОВ «Екосервісгруп», предметом яких було придбання у останнього товарів та послуг.

Так, згідно пп. 1.1 п. 1 Договору поставки №883 від 21.06.2013 Продавець (ТОВ «Екосервісгруп») зобов'язується передати належний йому товар - ферментний препарат Глюколад JI в кількості 1300 кілограмів у власність Покупцю (ДП «Укрспирт»), а Покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його вартість на умовах Договору.

Ціна за одиницю (1 кг) Товару складає 67 грн., у т.ч. ПДВ - 10,00 грн.

Загальна вартість Товару за цим Договором становить 78 000 грн., у т.ч. ПДВ - 13 000 грн.

Сторони погодили, що місцем поставки є: Київська область, с. Червона Слобода.

Також 19.08.2013 сторонами Договору укладено Додаткову угоду №1, якою погодили, що Продавець зобов'язується передати належний йому товар - ферментний препарат Глюколад Л у кількості 40 000 кілограм у власність Покупцю, а Покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його вартість на умовах Договору.

Ціна за одиницю (1 кг) Товару складає 67 грн., у т.ч. ПДВ - 11,17 грн.

Загальна вартість Товару, що продається за цим Договором, становить 2 680 000,00 грн., у т.ч. ПДВ - 446 666,67 грн.

Сторони погодили, що місцем поставки є: Караванське МПД (Харківська область, м. Люботин, вул. Заводська, 23), Дубов'язовське МПД (Сумська область, Конотопський район, смт. Дубов'язівка, вул. П.Лупи, 38), Червонослобідське МПД (Київська область, Макарівський район, с. Червона Слобода), Марилівське МПД (Тернопільська область, Чортківський район, с. Нагірнянка), Козлівське МПД (Тернопільська область, Козівський район, смт. Козлів, вул. Заводська, 34).

Також 20.10.2013 сторонами Договору укладено Додаткову угоду №2, якою визначено найменування ферментних препаратів, які поставляються, їх кількість, ціну та загальну суму Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору ДП «Укрспирт» подано ТОВ «Екосервісгруп» відповідні заявки на поставку партій ферментних препаратів для кожного МПД окремо, у яких зазначило найменування, кількість необхідних ферментних препаратів та термін поставки.

На виконання п. 3.5 Договору Продавцем надано Покупцю сертифікати якості Товару із зазначенням гарантійного строку, а саме - №24/1 від 24.01.2014, №24/14 від 02.12.2013, №24/17 від 12.12.2013.

На виконання п. 1.1. Договору №883 Продавцем поставлено Товар.

Отримання товару Покупцем від Продавця засвідчується довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей: №392 від 16.01.2014, №402 від 27.01.2014, №11 від 27.01.2014, №17 від 28.01.2014, №23 від 28.01.2014, які зареєстровані в журналі реєстрації довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей.

Передача товару у січні 2014 року підтверджується також видатковими накладними: №1 від 16.01.2014, №18 від 27.01.2014, №19 від 27.01.2014, №20 та № 21 від 29.01.2014.

Поставка придбаного товару для ДП «Укрспирт» здійснювалась ТОВ «Екосервісгруп» автомобільним транспортом та оформлювалась товарно-транспортними накладними: №15 від 16.01.2014, №18 від 27.01.2014, №19 від 27.01.2014 p., №20 та №21 від 29.01.2014.

Після поставки товару, згідно ст. 201 ПК України, ТОВ «Екосервісгруп» на вимогу ДП «Укрспирт» виписало податкові накладні №15 від 16.01.2014, №24 від 27.01.2014, №25 від 27.01.2014, №29 та № 30 від 29.12.2014.

Також, ДП «Укрспирт» та ТОВ «Екосервісгруп» укладено Договір оренди обладнання №343 від 26.03.2013.

Згідно пп. 1.1 п. 1 даного Договору Сторони домовились про спільну співпрацю на умовах того, що Орендодавець (ТОВ «Екосервісгруп») надає, а Орендар (ДП «Укрспирт») приймає в строкове платне користування Обладнання для роботи на альтернативному паливі - пиловидних біологічних речовинах згідно Специфікацій, що є невід'ємною частиною цього Договору.

Сторонами 26.03.2013 укладено Додаткову угоду №1, якою внесено зміни до умов Договору, а саме - перелік обладнання, що передається в оренду, зазначено у Додатку №1 до Договору.

Прийняття Орендарем об'єкту оренди здійснювалось шляхом підписання Акту приймання-передачі Орендованого майна протягом 10 робочих днів з дати введення в експлуатацію модернізованого котла та надання Орендарю дозвільної документації на експлуатацію котла, а також після огляду модернізованого котла представником орендаря, про що був складений Акт огляду Об'єкту оренди (Додаток №3 до Договору).

Сторони домовились, що розмір орендної плати на місяць у цілому складає не більше 50% від місячної економії з використання ПБР замість природного газу та визначається Сторонами в Акті приймання-передачі наданих послуг.

Розрахунок економії від використання ПБР визначено сторонами у Додатку №2 до Договору.

Монтаж Об'єкту оренди на котел Орендаря, а також отримання дозвільних документів на експлуатацію модернізованого котла здійснювалося силами та за рахунок Орендодавця протягом семи робочих днів з дати укладання Договору.

Також 27.12.2013 Сторонами укладено Додаткову угоду №2, в якій визначено момент набуття чинності Договором та нові реквізити Орендаря.

На виконання пп. 1.1 Договору та Додатку №1 до Договору Орендодавцем надано обладнання для роботи на альтернативному паливі, а саме - обладнання для спалювання ПБР для котла ДКВР-10-13, перелік якого зазначається в Акті-прийому передачі обладнання.

Факт прийняття обладнання Орендарем підтверджується актом прийому-передачі обладнання від 03.06.2013.

Факт виконаних робіт підтверджується актом здачі-приймання виконаних робіт, відповідно до якого умови Договору № 343 виконано та вартість орендної плати за січень 2014 року становить 20 565,00 грн., у т.ч. ПДВ - 3 427,50 грн.

За використання обладнання ДП «Укрспирт» здійснено розрахунок орендної плати та проведено оплату за орендоване обладнання.

За наслідком виконання умов Договору ТОВ «Екосервісгруп» на вимогу ДП «Укрспирт» виписало податкову накладну № 38 від 31.01.2014

Також ДП «Укрспирт» та ТОВ «Екосервісгруп» укладено Договір купівлі-продажу №75 від 03.01.2014.

Згідно пп. 1.1 п. 1 даного Договору Продавець (ТОВ «Екосервісгруп») зобов'язується передати у власність Покупцю (ДП «Укрспирт») пиловидну біологічну речовину (далі - Товар), а Покупець - прийняти та оплатити Товар у порядку та на умовах, визначених у цьому договорі.

Продавець зобов'язаний поставити товар (продукцію) у кількості 5 000 тон.

Товар може передаватись партіями за узгодженням Сторін. Якість товару має відповідати вимогам ГОСТ 16361-87 «Мука древесная. Технические условия».

До вартості Товару входить вартість тари, упаковки і маркування, а також вартість його транспортування на склад Покупця, що знаходиться за адресою: 80743, Львівська область, Золочівський р-н, с. Струтин, вул. Солтівського 2.

Передача товару проводиться на умовах базиса поставки франко склад Покупця відповідно до Інкотермс 2000.

Приймання товару по якості проводиться відповідно до Інструкції про порядок приймання продукції виробничого призначення і товарів народного споживання по якості Ка П-7.

Загальна сума Договору становить 8 500 200,00 грн., у т.ч. ПДВ - 1 416 700,00 грн. Оплата за поставлений товар здійснюється у безготівковій формі на умовах відстрочення платежу до 10 календарних днів з дати отримання партії Товару.

Передача товару за січень 2014 року підтверджується видатковими накладними: №03-02-01 від 03.01.2014, №3-01/01 від 03.01.2014, №4-01/01 від 04.01.2014, №6-01/01 від 06.01.2014, №6-02/01 від 06.01.2014, №8-01/01 від 08.01.2014, №9-01/01 від 09.01.2014, №10-01/01 від 10.01.2014, №10-02/01 від 10.01.2014, №10-03/01 від 10.01.2014, №13-01/01 від 13.01.2014, №13-02/01 від 13.01.2014, №13-03/01 від 13.01.2014, №14-01/01 від 14.01.2014, №16-01/01 від 16.01.2014, №17-01/01 від 17.01.2014, №18-01/01 від 18.01.2014, №22-01/01 від 22.01.2014, №22-02/01 від 22.01.2014, №22-03/01 від 22.01.2014, №26-01/01 від 26.01.2014, №26-02/01 від 26.01.2014, №27-01/01 від 27.01.2014, №28-01/01 від 28.01.2014, №28-02/01 від 28.01.2014, №29-01/01 від 29.01.2014, №29-02/01 від 29.01.2014, №30-01/01 від 30.01.2014.

Перевезення придбаного товару Позивачем організовано самостійно автомобільним транспортом, що було оформлено товарно-транспортними накладними: №3-0-/01 від 03.01.2014, №3-02/01 від 03.01.2014, №6-01/01 від 06.01.2014, №8-01/01 від 08.01.2014, №6-02/01 від 06.01.2014, №9-01/01 від 09.01.2014, №10-01/01 від 10.01.2014, №10-02/01 від 10.01.2014, №10-03/01 від 10.01.2014, №13-01/01 від 13.01.2014, №13-02/01 від 13.01.2014, №13-03/01 від 13.01.2014, №14- 01/01 від 14.01.2014, №16-01/01 від 16.01.2014, №17-01/01 від 17.01.2014, №18-01/01 від 18.01.2014, №22-01/01 від 22.01.2014, №22-02/01 від 22.01.2014, №22-03/01 від 22.01.2014, №26-01/01 від 26.01.2014, №26-02/01 від 26.02.2014, №27-01/01 від 27.01.2014, №28-01/01 від 28.01.2014, №28-02/01 від 28.01.2014, №29-01/01 від 29.01.2014, №29-02/01 від 29.01.2014, №30-01/01 від 30.01.2014, №30-02/01 від 30.01.2014, №31-01/01 від 31.01.2014, №31-02/01 від 31.01.2014.

За наслідком виконання умов даного Договору ТОВ «Екосервісгруп» на вимогу ДП «Укрспирт» виписало податкові накладні: № 1 від 03.01.2014, №2 від 03.01.2014, №3 від 04.01.2014, №4 від 06.12.2014, №5 від 06.01.2014, №6 від 08.01.2014, №7 від 09.01.2014, №8 від 10.01.2014, №9 від 10.01.2014, №10 від 11.01.2014, №11 від 13.01.2014, №12 від 13.01.2014, №13 від 13.01.2014, №14 від 14.01.2014, №16 від 16.01.2014, №17 від 17.01.2014, №18 від 18.01.2014, №19 від 22.01.2014, №20 від 22.01.2014, №21 від 22.01.2014, №22 від 26.01.2014, №23 від 26.01.2014, №26 від 27.01.2014, №27 від 28.01.2014, №28 від 28.01.2014, №31 від 29.01.2014, №32 від 29.01.2014, №33 від 30.01.2014, №35 від 31.01.2014, №36 від 31.01.2014, №30-02/01 від 30.01.2014, №31-01/01 від 31.01.2014, №31-02/01 від 31.01.2014.

Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включені позивачем до складу податкового кредиту відповідного періоду, відображені в реєстрах отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та даним декларацій з ПДВ за відповідний період та включені до Єдиного реєстру податкових накладних, що підтверджується відомостями Акту перевірки (а.с. 32 - 34).

Суд, дослідивши перелічені документи, оформлені сторонами вказаного правочину, дійшов висновку, що вони містять повний перелік всіх обов'язкових реквізитів, визначених ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV) та п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704 (далі - Положення № 88).

Разом з тим, податковим органом не вказано жодних зауважень щодо форми, правильності заповнення чи наявності обов'язкових реквізитів зазначених документів.

Те, що вказані господарські операції належним чином відображені у податковій звітності позивача, не заперечувалось податковим органом та підтверджується відомостями Акту перевірки.

Згідно пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду.

Згідно пп. «а» п. 198.1, п. 198.2, абз. 1 п. 198.3 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, крім іншого, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредит виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів робіт/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 ПК України).

Згідно п. 201.1 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріпленою печаткою (за наявності) податкову накладну.

З викладеного слідує, що законодавством визначено окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема, це: не пов'язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця, фіктивність операцій/відсутність поставки (нездійснення оподатковуваної операції) та, крім того, відсутність у платника податків на момент перевірки первинних документів, податкових накладних або видача їх юридичною особою, яка не є платником ПДВ. У свою чергу пунктом 5 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997 №165, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.06.1997 за №233/2037 визначено один випадок недійсності податкової накладної, а отже і неможливості формування на її підставі податкового кредиту - якщо вона заповнена юридичною особою, яка не зареєстрована як платник ПДВ.

Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Частиною 1 ст. 9 цього Закону встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Водночас статтею 1 цього ж Закону встановлено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 2 цієї статті та пунктів 2.4., 2.5., 2.13 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити, зокрема, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції.

Отже, податкова звітність формується на підставі первинних бухгалтерських документів, які повинні мати всі необхідні реквізити, передбачені законодавчими вимогами.

Правочини, що відображають здійснення фінансово-господарських операцій позивача з його контрагентами, належним чином задокументовано і оформлено з дотриманням вимог бухгалтерського законодавства, та відображено у податковій звітності позивача.

У той же час суд звертає увагу на те, що податковим органом у Акті перевірки не вказано жодного об'єктивного та документально підтвердженого доказу недійсності первинних документів, складених між позивачем і його контрагентом на виконання правочину, а саме - відповідного судового рішення, висновків судово-почеркознавчої експертизи, призначеної та проведеної у встановленому законом порядку, тощо.

Також відповідачем не надано будь-яких доказів, у т.ч. визначених у Акті перевірки, на підтвердження висновків про безтоварність вказаних господарських операцій між позивачем та контрагентом, які покладено в основу оскаржуваного рішення.

Натомість, позивачем надано документи, що підтверджують факт придбання товару (послуг) у вказаного підприємства.

При прийнятті рішення в даній адміністративній справі судом враховується те, що предмет вказаних господарських операцій позивача відповідає видам його господарської діяльності, що підтверджується аналізом господарських операцій з придбання товарів та послуг і їх подальшого використання у власній господарській діяльності з метою отримання прибутку.

Ферментні препарати та пиловидна біологічна речовина, які були поставлені ТОВ «Екосервісгруп», а також послуги останнього з надання оренди обладнання, було використано ДП «Укрспирт» у власній господарської діяльності.

Так, основними видами діяльності ДП «Укрспирт» є - дистиляція, ректифікація та змішування спиртних напоїв, виробництво інших основних органічних хімічних речовин, оптова торгівля напоями.

Згідно Статуту ДП «Укрспирт» та Постанови Кабінету Міністрів України № 672 від 28.07.2010 «Про утворення Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості» ДП «Укрспирт» є виробником спирту, горілки та лікеро-горілчаних виробів.

Крім того, ДП «Укрспирт» має ліцензію на виробництво спирту етилового ректифікованого серія АГ №152859 від 26.01.2011, на право оптової торгівлі спиртом етиловим серія АГ №152864 від 11.02.2011 та на право здійснення експорту спирту етилового, коньячного і плодового Серія EC №000026 від 14.02.2011.

Як пояснив позивач, у спиртовій промисловості широко застосовуються ферменти гідролітичного розщеплення крохмалю замість переробної крохмалистої сировини. Для цієї мети використовується зерновий солод і ферментні препарати мікробного походження. Застосовуваний у спиртовому виробництві зерновий солод та ферментні препарати здійснюють гідроліз крохмалю до заброджувальних вуглеводів і є джерелом азотистого живлення для дріжджів і при оцукренні крохмалистої сировини виробляє часткову деструкцію його клітинних стінок і білкових речовин.

Отже, для здійснення власної господарської діяльності ДП «Укрспирт» купувало ферментні препарати, а саме - з метою їх переробки та виробництва спирту з його подальшою реалізацією.

Крім того, після придбання ферментних препаратів та поставки у деяких МПД (Караванське, Марилівське, Дубов'язівське, Козлівське) виникла потреба у їх зберіганні в складських приміщеннях до використання в господарській діяльності та виготовлення продукції.

Також на виконання наказу Державного комітету статистики України від 02.12.2011 №328, яким затверджено форму державного статистичного спостереження зі статистики промисловості №1-П (місячна), ДП «Укрспирт» до територіальних органів статистики щомісячно подаються Термінові звіти про виробництво промислової продукції (товарів, послуг) за видами, копії яких містяться в матеріалах справи.

Відомостями цих звітів підтверджується факт використання позивачем придбаних у ТОВ «Екосервісгруп» об'ємів ферментних препаратів саме для виробництва власної продукції з огляду на її технологічні характеристики.

Крім того, для виготовлення спирту та спиртовмісної продукції ДП «Укрспирт» використовує обладнання (котел), яке працює на газу та електроенергії.

З метою економії грошових коштів та для продовження своєї безперебійної роботи ДП «Укрспирт» використовувало пиловидну біологічну речовину як альтернативне паливо, у т.ч. для котлів.

Так, позивачем укладено з ТОВ «Екосервісгруп» Договір купівлі-продажу №75 від 03.01.2014, відповідно до умов якого останнє зобов'язалось поставити пиловидну біологічну речовину та виконало свої зобов'язання в повному обсязі, що підтверджується зазначеними первинними документами.

Також у зв'язку з відсутністю у ДП «Укрспирт» відповідного обладнання з використанням альтернативного палива - пиловидних біологічних речовин, підприємством орендовано таке обладнання у ТОВ «Екосервісгруп», про що укладено Договір оренди обладнання №343 від 26.03.2014.

Як пояснив позивач, таке обладнання необхідне для модернізації котла для роботи на альтернативному паливі - пиловидних біологічних речовинах.

Виробляючи спирт з використанням модернізованого обладнання, яке працює на альтернативному паливі (ПБР), позивачем заощаджено значну частину природного газу та електроенергії, яка необхідна для технологічного процесу вироблення спирту.

Так, в Акті приймання-передачі послуг відповідно до Договору №343 зроблено розрахунок економії газу, що становить 1 018 708,00 грн.

З викладеного слідує, що отримані послуги оренди обладнання та поставки товарів (ферментних препаратів та пиловидних біологічних речовин) ДП «Укрспирт» використано у своїй діяльності з метою виробництва продукції.

Зазначене відповідає діловій меті та виду господарської діяльності ДП «Укрспирт», що має у собі намір одержання економічного ефекту у вигляді отримання прибутку від виробництва та реалізації спирту.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вказані правочини між позивачем та його контрагентом є реальним, товарними, взаємними, оплатними, такими, що відбувались та потягнули за собою реальні зміни у майновому стані його учасників.

Отже, господарські взаємовідносини позивача з ТОВ «Екосервісгруп» здійснені в межах їх господарської діяльності, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними первинними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій.

Враховуючи викладене, позивачем виконано передбачені законом вимоги для підтвердження права на формування податкового кредиту по взаємовідносинах з вказаним контрагентом.

Натомість, зі змісту Акту перевірки слідує, що висновки про порушення позивачем вимог законодавства по вказаних вище операціях ґрунтуються виключно на обставинах, встановлених щодо діяльності його контрагента.

Крім цього, відповідно до Цивільного кодексу України та презумпції правомірності правочину усі укладені між сторонами правочини є чинними, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом (нікчемні правочини). В усіх інших випадках питання про недійсність правочину має бути встановлено судом на підставі заяви зацікавленої особи після повного та всебічного розгляду питання про недійсність такого правочину. Про недійсність правочину ухвалюється судове рішення.

Згідно ч. 3 ст. 228 ЦК України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Оскільки правочин, який суперечить інтересам держави і суспільства, є за визначенням ЦК України оспорюваним, факт його укладення сторонами з таким наміром повинен бути встановлений виключно судом.

Такий висновок узгоджується з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9, згідно якої питання встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду виключно у судовому порядку у разі наявності відповідної суперечки.

Одним з основних завдань органів державної податкової служби є здійснення контролю за дотриманням податкового законодавства і надання роз'яснень законодавства з питань оподаткування платникам податків.

Таким чином, навіть за наявності ознак нікчемності правочину податкові органи мають право лише звертатися до судів з позовами про стягнення в доход держави коштів, отриманих по правочинах, здійснених з метою, що свідомо суперечить інтересам держави і суспільства, посилаючись на їх нікчемність.

Оскільки жодним законом не передбачено право органу державної податкової служби самостійно, в позасудовому порядку, визнавати нікчемними правочини і дані, вказані платником податків в податкових деклараціях, позивач вважає, що посилання в Акті перевірки на частини 1, 5 статтю 203, частини 1,2 статті 215, статтю 216 ЦК України є безпідставним, так як зазначені норми можуть використовуватися лише при визнанні правочинів недійсними в судовому порядку.

Крім того, суд звертає увагу на те, що законодавством України на сторону цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладено обов'язку з перевірки відповідності законодавству установчих документів іншого учасника правовідносин та дотримання ним вимог податкового законодавства.

Відповідно до Податкового кодексу України ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. При цьому, такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

На підставі викладеного суд вважає, що для обґрунтування нікчемності правочину необхідні фактичні дані, що свідчать про нікчемність саме такого правочину, а не якогось іншого.

При розгляді податкових спорів слід виходити із презумпції добросовісності платників податків та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв'язку з цим передбачається, що дії платників податків, що мають за своїм результатом одержання податкової вигоди економічно виправдані, а відомості, що містяться у податкових деклараціях, актах виконаних робіт, банківських виписках, звітах достовірні.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, свідчить про те, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України»).

Надання податковому органу всіх належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Таким чином, закон виходить з презумпції легітимності укладених договорів, тобто відповідні рішення вважаються такими, що відповідають закону, якщо судом не буде встановлене інше.

Вищий адміністративний суд України у своєму роз'ясненні від 02.06.2011 №742/11/13-11 наголошує на тому, що при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінці підлягають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. Також зазначено, що якщо віднесення сум до складу податкового кредиту відбувається на підставі належним чином оформлених розрахункових, платіжних та інших документів, обов'язковість ведення яких передбачена правилами ведення податкового обліку, дії платника податку є правомірними.

Згідно мотивувальної частини постанови Вищого адміністративного суду України від 14.11.2012 у справі №К/9991/50772/12 головною підставою для висновку про нікчемність правочину являється його недійсність, встановлена законом. Саме законом, а не актами перевірок, які б факти в цьому акті не були відображені.

Отже, отримання податковим органом відомостей про вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону, акт перевірки контрагента не має преюдиційного значення та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджують обставини фактичної дійсності.

Суд зазначає, що в Акті перевірки відповідачем як суб'єктом владних повноважень не викладено належних та допустимих доводів про відсутність фактичного виконання позивачем господарських операцій вказаними правочинами, про відсутність витрат позивача у спірних правовідносинах, про наявність взаємопов'язаності позивача та його контрагентів, про відсутність використання позивачем придбаних товарів та послуг у власній господарській діяльності.

Первинні документи, які були надані податковому органу, не містять доказів наявності між позивачем та його контрагентом взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів суду відповідачем не надано, а судом при виконанні вимог КАС України не виявлено.

Оскільки визнання фіктивного правочину недійсним відбувається за рішенням суду, єдиним допустимим засобом доказування факту фіктивності правочину є рішення суду. Інші докази цю обставини підтвердити не можуть в силу прямого припису закону, а отже й не можуть братися до уваги судом під час вирішення справи.

Згідно ст. 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

У ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема, зазначено, що податкова та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Вимоги до первинного документу встановлені у ст. 9 Закону, де визначено, що: первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, первинними документами є договори, платіжні документи, відповідні акти виконаних робіт та прибуткові накладні, податкові накладні, складені за результатами проведених операцій за вказаними договорами, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Наслідки в податковому обліку створюють тільки реально здійснені господарські операції, тобто ті, які пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань або власного капіталу платника податку. Не може не визнаватися право на витрати в тому випадку, якщо відповідні товари реально були придбані платником податків або витрати на таке придбання реально були понесені.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що всі господарські операції позивача підтверджені первинними документами згідно вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Також суд враховує вимоги ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», згідно якої відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, були внесені до нього, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до цього реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні, за винятком випадків, коли вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Як встановлено судом та не заперечувалось податковим органом в ході перевірки, на момент вчинення та виконання господарських договорів контрагент позивача був належним чином зареєстрований як юридична особа, мав право укладати правочини та виписувати податкові накладні.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач здійснив визначення сум податкового кредиту на підставі належним чином оформлених податкових накладних відповідно до чинного законодавства України, а висновки Акту перевірки є необґрунтованими.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, відповідно, позовні вимоги підлягають задоволенню, а висновки податкового органу про відсутність реального здійснення операцій по взаємовідносинах позивача з вказаним контрагентом є безпідставними та непідтвердженими жодними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

До позовної заяви позивачем додано докази сплати судового збору у сумі 487,20 грн. (платіжне доручення від 09.02.2015 № 11002), які підлягають стягненню з Державного бюджету України на його користь.

Керуючись ст. ст. 69-72, 86, 94, 98, 122, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області від 19.09.2014 № .

Стягнути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" судові витрати у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лапій С.М.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 07 квітня 2015 р.