Справа № 306/2373/13-а 2а/306/101/13
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року Справа № 876/15256/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Рибачука А.І.,Старунського Д.М.,

з участю секретаря судового засідання Ратушної М.І.,

представника відповідача Бомбушкара Е.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ТзОВ «Сольва-Еко» на постанову Свалявського районного суду Закарпатської області від 08.11.2013 року у справі за позовом ТзОВ «Сольва-Еко» до Свалявської міської ради Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2013 року ТзОВ «Сольва-Еко» звернулося з позовом до Свалявської міської ради Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення.

Позивач вказував, що спірним рішенням від 22.08.2013 року №718 «Про розгляд клопотання ТзОВ «Сольво-Еко» відповідачем повторно відмовлено товариству у задоволенні клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки, що знаходиться у м. Свалява по вул. Алексія, 10, пл. 17,9032 га.

Зазначав, що 25.07.2013 року постановою Свалявського районного суду Закарпатської області скасовано рішення відповідача №656 від 28.05.2013 року, яким відмолено у наданні дозволу товариству на складання проекту відведення цієї ж земельної ділянки.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, оскільки вчинені з грубим порушенням земельного законодавства, позивач звернувся до суду та з врахуванням збільшених позовних вимог просив: визнати протиправним та скасувати рішення дев'ятої сесії шостого скликання Свалявської міської ради від 22.08.2013 року №718 «Про розгляд клопотання ТзОВ «Сольва-Еко»; зобов'язати Свалявську міську раду провести розгляд клопотання ТзОВ «Сольва-Еко» від 15.03.2013 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки, що знаходиться у м. Свалява по вул. Алексія, 10, пл. 17,9032 га, у відповідності до порядку, визначеному ст. 123 Земельного кодексу України; зобов'язати Свалявську міську раду надати ТзОВ «Сольва-Еко» дозвіл на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки, що знаходиться у м. Свалява, вул. Алексія, 10, пл. 17,9032 га.

Постановою Свалявського районного суду Закарпатської області від 08.11.2013 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення дев'ятої сесії шостого скликання Свалявської міської ради № 718 від 22 серпня 2013 року «Про розгляд клопотання ТзОВ «Сольва-Еко». Зобов'язано Свалявську міську раду провести розгляд клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Сольво-Еко» від 15.03.2013 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки, що знаходиться у м. Свалява по вул. Алексія, 10 площею 17,9032 га у відповідності до ст. 123 ЗК України. В решті позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржило ТзОВ «Сольва-Еко» в частині відмовлених позовних вимог, подавши на неї апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, відповідач неодноразово відмовляв у задоволенні клопотання товариства про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки з одної і тієї ж підстави, не передбаченої законом, та скасованої в судовому порядку. Вважає, що відповідач протиправно не задовольняє заявлене клопотання, безпідставно не враховує рішення суду від 25.07.2013 року, а тому є всі підстави для задоволення позовної заяви про зобов'язання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки.

Апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та змінити постанову шляхом повного задоволення позову.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

У справі встановлено, що позивач 15 березня 2013 року звернувся до Свалявської міської ради із клопотанням про видачу рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 17,9032 га для здійснення ТзОВ виробничої діяльності в огороджених межах цілісного майнового комплексу для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд за адресою м. Свалява, вул. Алексія, 10.

Рішенням Свалявської міської ради від 28 травня 2013 року за № 656 відмовлено в наданні товариству з обмеженою відповідальністю «Сольва-Еко» дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 17,9032 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості з метою передачі в оренду в м. Сваляві по вул. Алексія, 10 у зв'язку з тим, що пунктом 2 рішення 5-ої сесії Свалявської міської ради 6-го скликання від 27.01.2012 року № 324 ТзОВ «Сольва-Еко» уже надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки площею 7,7 га по вул. Алексія в м. Свалява з метою передачі її в оренду, до цього часу ТзОВ «Сольва-Еко» не виконало пункт 3 зазначеного рішення, не подало до міської ради проект відведення земельної ділянки та не уклало по ній договір оренди.

Зазначене рішення Свалявської міської ради постановою Свалявського райсуду від 25.07.2013 року, яка набрала законної сили, визнано таким, що не відповідає вимогам Закону та скасоване. Зобов'язано Свалявську міську раду провести розгляд клопотання ТзОВ «Сольва-Еко» від 15.03.2013 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки, що знаходиться у м. Сваляві по вул. Алексія, 10 у відповідності до порядку, визначеному ст. 123 ЗК України.

Спірним рішенням Свалявської міської ради від 22 серпня 2013 року за № 718 «Про розгляд клопотання ТзОВ «Сольва-Еко» повторно відмовлено в наданні товариству з обмеженою відповідальністю «Сольва-Еко» дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки площею 17,9032 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості з метою передачі в оренду в м. Сваляві по вул. Алексія, 10 з тих самих підстав, що зазначені у рішенні від 28.05.2013 року за № 656.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що ст. 123 ЗК України містить вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу для складання проекту відведення земельної ділянки. Оскільки були відсутні підстави передбачені ст. 123 ЗК України для відмови у задоволенні клопотання, тому спірне рішення скасовано. Разом з тим, вимога про зобов'язання відповідача надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки, на думку суду, задоволенню не підлягає, оскільки міська рада є колегіальним органом, який неможливо зобов'язати прийняти наперед визначене рішення.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та надаючи правову оцінку вказаним відносинам враховує наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

У ч.3 ст.124 Земельного Кодексу України встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Відповідно до ст.123 Земельного кодексу України надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що наявність попереднього рішення міської ради не може бути підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, відповідно до частини другої статті 71 КАС України, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів суду належними і допустимими доказами наявність підстав, передбачених ст. 123 ЗК України для відмови у задоволенні клопотання позивача.

Суд апеляційної інстанції не приймає доводи суду першої інстанції про неможливість колегіального органу вчинити певні дії з огляду на наступне.

Повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 162 КАС України. Відповідно до пункту 2 частини першої цієї норми у разі задоволення адміністративного позову, суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд може зобов'язати відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні певної дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, з наведеного вище, можна дійти висновку, що коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд може зобов'язати відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію.

Європейський Суд з прав людини у своєму Рішенні від 14.06.2007 по справі «Свято-Михайлівська Парафія проти України» наголошував, що «в національному праві має бути засіб юридичного захисту від свавільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Визначення дискреційних повноважень, якими наділені органи державної влади в сфері основоположних прав, у спосіб, що фактично робить ці повноваження необмеженими, суперечило б принципу верховенства права. Відповідно, закон має чітко визначати межі повноважень компетентних органів та чітко визначати спосіб їх здійснення, беручи до уваги легітимну мету засобу, який розглядається, щоб гарантувати особі адекватний захист від свавільного втручання».

Дії відповідача як суб'єкта владних повноважень та підстави для відмови у задоволенні заяви позивача, регламентовані Земельним кодексом України, а тому відсутність підстав для задоволення клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки, зобов'язує відповідача прийняти конкретне рішення про задоволення клопотання позивача.

Факту неправомірності рішення Свалявської міської ради № 718 від 22 серпня 2013 року фактично визнає відповідач, оскільки постанови суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог не оскаржив.

З врахування наведеного вище, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги позивача про зобов'язання Свалявської міської ради надати ТзОВ «Сольва-Еко» дозвіл на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки, що знаходиться у м. Свалява, вул.. Алексія, 10, пл. 17,9032 га є обгрунтованими.

Колегія суддів звертає увагу на те, що апелянт просить змінити спірне рішення шляхом повного задоволення позовних вимог. Проте, відсутні підстави передбачені ст. 201 КАС України для зміни рішення суду, натомість судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення частини позовних вимог, тому позов, в частині відмовлених позовних вимог підлягає задоволенню, а рішення в цій частині скасуванню.

Пунктом четвертим частини 1 статті 202 КАС України передбачено, що підставою для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ТзОВ «Сольва-Еко» задовольнити частково.

Скасувати постанову Свалявського районного суду Закарпатської області від 08.11.2013 року у справі №306/2373/13-а в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про зобов'язання Свалявської міської ради надати ТзОВ «Сольва-Еко» дозвіл на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки, що знаходиться у м. Свалява, вул.. Алексія, 10, пл. 17,9032 га та прийняти нову постанову в частині зазначених позовних вимог, якою позов задовольнити.

Зобов'язати Свалявську міську раду надати ТзОВ «Сольва-Еко» дозвіл на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки, що знаходиться у м. Свалява, вул. Алексія, 10, площею 17,9032 га.

В іншій частині постанову Свалявського районного суду Закарпатської області від 08.11.2013 року у справі №306/2373/13-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : А.І. Рибачук

Д.М.Старунський