Справа № 521/21457/13-а
Суддя: Роїк Д. Я.
Дата ухвалення: 2014-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/521/130/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2014 року Малиновський районний суд м. Одеси

в складі: головуючого судді - Роїка Д.Я.,

при секретарі - Гречко І.О.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бриз-А» до Управління пенсійного фонду України в Малиновському району м. Одеси, третьої особи - ОСОБА_1, про визнання противоправною бездіяльність УПФ України в Малиновському району м. Одеси, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Бриз-А» звернулось до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до Управління пенсійного фонду України в Малиновському району м. Одеси, третьої особи - ОСОБА_1, про визнання противоправною бездіяльність УПФ України в Малиновському району м. Одеси. При цьому позивач посилається на те, що 26 червня 2013 року позивач отримав від управління пенсійного фонду у Малиновському районі м. Одеси розрахунок № 355, з дізнався про призначення пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 та про виникнення у позивача зобов'язань про відшкодування органам пенсійного фонду його витрат по виплаті та доставці цієї пенсії. 08серпня 2013 року позивач отримав від управління пенсійного фонду у Малиновському районі м. Одеси відповідь (вих. № 5050/06 від 06.07 2013 р.), на звернення позивача (вих. № 01/13 від 01.07.2013), з якого позивач дізнався наступне: позивачу відмовлено в наданні інформації про періоди, включені до загального трудового стажу ОСОБА_1 при призначенні йому пенсії на пільгових умовах, та на підставі яких документів з тим, щоб, за необхідності, позивач міг звернутись до суду за захистом своїх прав.; Управління пенсійного фонду у Малиновському районі м. Одеси вважає законним призначення та подальшу виплату пенсії ОСОБА_1 не зважаючи на наведені в зверненні до нього факти того, що ОСОБА_1 під час роботи на підприємстві позивача в період з 03.08.1995 року по 01.01.1999 року перебував у відпустці без збереження заробітної плати, в цей період не одержував заробітну плату, відпустки чи компенсацію за невикористану відпустку та ніяких виплат при звільненні, через те при визначенні страхового стажу ОСОБА_1 з загального стажу, який відображений в його трудовій книжці, слід вилучити період з 03.08.1995 року по 01.01.1999 року, тобто 3 роки 4 місяці і 29 днів. Одержавши таку відповідь позивач не мав можливості проаналізувати законність прийнятого органами пенсійного фонду рішення, так як був незаконно позбавлений інформації стосовно того, чи був включений в розрахунок страхового стажу ОСОБА_1 період з 03.08.1995 року по 01.01.1999 року. 03.12.2013 року позивач одержав листа прокуратури Малиновського району м. Одеси (вих. №07-419-13 від 25.10.2013 р.), яким його було проінформовано про наступне: пенсія на пільгових умовах ОСОБА_1 була призначена управлінням пенсійного фонду у Малиновському районі м. Одеси відповідно до протоколу від 03.01.2013 року.; При призначенні пенсії ОСОБА_1 його страховий стаж склав 25 років, 5 місяців і 09 днів, з яких 2 роки - за договором добровільного страхування, за які страхові внески були сплачені ним одним платежем.; Страховий стаж 23 роки 5 місяців та 9 днів підтверджується трудовою книжкою. Таким чином управлінням пенсійного фонду у Малиновському районі м. Одеси протиправно проігнорована надана позивачем інформація, яка повинна була мати наслідком відміну рішення про призначення пенсії ОСОБА_1, та, відповідно, скасування пов'язаного з цим обов'язку здійснювати відшкодування органам пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пенсії ОСОБА_1 Позивач вважає таку бездіяльність управління пенсійного фонду у Малиновському районі м. Одеси протиправною, оскільки вона має наслідком незаконну виплату пенсії ОСОБА_1

В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Було надано заяву про розгляд справи за відсутності позивача, вимоги позовної заяви було підтримано в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Були надані вмотивовані заперечення проти вимог позивача. Так відповідач посилається на те, що діяв відповідно до вимог чинного законодавства, а тому вимоги позивача є безпідставними та надуманими.

Третя особа - ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 грудня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах на підставі ч. 2 ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» який встановлює, що особа має право на пільгову пенсію за списком №2 зі зниженням пенсійного віку при умові наявності 25 років страхового стажу та певного стажу роботи в шкідливих умовах.

Надані ОСОБА_1 для призначення пенсії документи свідчили про наявність у нього стажу роботи в шкідливих умовах - 7 років 9 місяців 28 днів, трудовий стаж за даними трудової книжки складав 23 роки 05 місяців 09 днів.

Крім того ОСОБА_1 надав документ про одноразову сплату внесків за 2004-2005 роки по договору добровільного страхування від 19.09.2012.

На підставі цих документів відповідач встановив, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 25 років 05 місяців 09 днів, в тому числі пільговий стаж 07 років 09 місяців 29 днів.

Відповідач вирішив, що надані документи незаперечно підтверджують право ОСОБА_1 на отримання пенсії на пільгових умовах й своїм протоколом від 03.01.2013 року призначив ОСОБА_1 пенсію.

26 червня 2013 року позивач отримав від відповідача повідомлення та розрахунок, за яким, на підставі ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», він зобов'язаний відшкодовувати пенсійному фонду його витрати на виплату та доставку пенсії ОСОБА_1

Позивач поставив під сумнів законність призначення пенсії ОСОБА_1 й звернувся до відповідача з вимогою (вих..№01/13 від 01.07. 2013 р.) надати інформацію стосовно страхового стажу ОСОБА_1, врахованого при призначенні йому пенсії та надав докази того, в період з 03 серпня 1995 р. по 01 січня 1999 р. ОСОБА_1 знаходився у відпустках без збереження заробітної плати, не виконував на підприємстві ніякої роботи і, відповідно, за нього та ним не сплачувались внески до пенсійного фонду, а, значить, цей період не може бути включеним до страхового стажу ОСОБА_1

Своїм листом (вих. № 5050/06 від 06.07.2013 р.) відповідач відмовив позивачеві в наданні запитуваної інформації, та, не аргументуючи свою правову позицію по суті наданої позивачем інформації, відповів, що пенсія ОСОБА_1 призначена вірно.

Про періоди, включені до страхового стажу ОСОБА_1, позивач довідався з листа Малиновської районної прокуратури м. Одеси (вих. №07-419-13 від 25.10.2013 р.).

Позивач вважає порушеними свої інтереси неправомірною бездіяльністю відповідача, яка полягає в тому, що володіючи інформацією стосовно того, що за ОСОБА_1 та ним особисто на протязі 3 років, 3 місяців та 7 днів не сплачувались страхові внески до пенсійного фонду, не виключив цей період зі страхового стажу ОСОБА_1 та не переглянув свого рішення про призначення йому пенсії. При цьому позивач посилається на порушенні відповідачем вимог ст. 1 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за яким до страхового стажу включаються тільки періоди (строки) роботи, протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше.

Відповідач позов не визнає, обґрунтовуючи це тим, що до 2004 року, тобто до набрання чинності ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в законодавстві не існувало поняття «страховий стаж» й норма ст. 1 цього Закону не може бути застосована до спірного страхового стажу роботи ОСОБА_1

На думку відповідача до спірного страхового стажу можна застосувати лише норму 1991 року ст. 56 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», якою встановлені види трудової діяльності, що зараховуються до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію: «до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.».

З такою позицією відповідача не можна погодитись. З 2004 року, з набранням чинності ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в солідарній пенсійній системі пенсії призначається виключно особам, які мають відповідний страховий стаж, а не будь-який інший. Це встановлено статтею 8 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»: - « 1. Право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: 1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

До такого ж висновку приводить стаття 24 цього ж Закону: «Стаття 24 Періоди, з яких складається страховий стаж: 2. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.». Ця норма з очевидністю свідчить, що трудовий стаж до набуття чинності цим Законом, надає право на призначення пенсії лише після його включення до страхового стажу. Однак цей же Закон накладає певні імперативні обмеження на включення до страхового стажу періодів до набрання ним чинності. Норма ст. 1 Закону ще раз підкреслює, що до страхового стажу входить період, який розраховується на підставі законодавства, яке діяло раніше, тобто мова йде про періоди до набрання чинності цим Законом. Також вона встановлює, що не будь-який стаж, встановлений за законодавством, що діяло раніше, включається до страхового стажу. Такі періоди можуть бути включені до страхового стажу лише за умови, якщо протягом такого періоду (строку) особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше. Обґрунтовуючи свою позицію ст. 56 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», відповідач проігнорував норму статті 3 цього ж Закону, яка цілком кореспондується з наведеною вище статтею ст. 1 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» й поширюється на весь ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

За цією нормою, прийнятою в 1993 році, право на трудову пенсію у особи виникає лише за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України. Наведена норма поширюється на всі інші норми цього Закону, зокрема і на статтю 56, на яку посилається відповідач. Ст. 1 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» конкретизує та доповнює її зміст.

Рішенням Приморського районного суду від 01 червня 2012 року у цивільній справі №1522/3809/12, що набрало законної сили, встановлені наступні обставини: ОСОБА_1, працюючи на підприємстві позивача, в період в період від 03.08 1995 р. по 01.01. 1999 року знаходився у відпустці без збереження заробітної плати, не виконував ніякої роботи на підприємстві й не одержував заробітної плати, відпускних виплат чи якихось виплат при звільненні з роботи. За таких обставин стаж, включений до трудової книжки ОСОБА_1 за період від 03.08 1995 р. по 01.01. 1999 року й зарахований відповідачем до страхового стажу не відповідає встановленим Законом критеріям страхового стажу.

В зазначений період ОСОБА_1 не нараховувалась заробітна плата, не здійснювались ніякі інші виплати, а значить за ОСОБА_1 підприємством не сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, так як розмір цього збору, відповідно до законодавства, яке діяло раніше, визначався у розмірі 32 відсотків від нарахованих йому виплат.

В зазначений період з тих же причин особисто ОСОБА_1 не сплачувались встановлені законодавством, що діяло раніше, відрахування до пенсійного фонду з заробітної плати, які становили 2% від нарахованої зарплати.

Обов'язок обчислення страхового стажу територіальними органами пенсійного фонду встановлений ст. 24 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Тією ж нормою встановлено, що обчислення має ґрунтуватись на документах.

Посилання відповідача, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, є некоректним, так як Закон не звільняє відповідача від обов'язку перевіряти інші доступні документи з метою вірного застосуванню норм Закону по визначенню страхового стажу.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», втративши чинності Законом України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 94, 159-163,183-2 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність управління пенсійного фонду в Малиновському районі м. Одеси по виключенню періоду з 03.08.1995 року по 01.01.1999 року з пенсійного страхового стажу ОСОБА_1.

Визнати протиправною бездіяльність Управління пенсійного фонду в Малиновському районі м. Одеси по перегляду законності призначення ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду в Малиновському районі м. Одеси переглянути рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Малиновський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя: