Справа № 185/1895/15-а (2-а/185/50/15)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2015 р.справа № 185/1895/15-а (2-а/185/50/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О., Панченко О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2015 року в адміністративній справі № 185/1895/15-а (2-а/185/50/15) за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 18 лютого 2015 року звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області, в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо неврахування сум матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, з яких справлялися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування при призначенні пенсії позивачу, як державному службовцю;

- зобов'язати відповідача здійснити позивачу перерахунок в розмірі 90 % та виплату пенсії державного службовця згідно довідки Павлоградської районної ради від 15.09.2014 року №02-22-451/0/2-14 про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до закону України «Про державну службу» з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, з яких справлялися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, - з 22.09.2014 року.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2015 року позов задоволено.

Суд, зобов'язав управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області здійснити позивачу перерахунок в розмірі 90 % та виплату пенсії державного службовця згідно довідки Павлоградської районної ради від 15.09.2014 року №02-22-451/0/2-14 про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до закону України «Про державну службу» з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, з яких справлялися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, - з 22.09.2014 року.

Постанова мотивована тим, що відповідач діяв не в межах та не у спосіб визначний Конституцією та законами України, оскільки матеріальна допомога на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати входять до структури заробітної плати.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що частиною 2 статті 33 Закону України «Про державну службу» визначено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранг, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок, при цьому включення в заробітну плату будь-яких інших виплат як складових частин заробітної плати законодавством не передбачено, у зв'язку з чим для перерахунку пенсії немає законних підстав. Крім того відповідач в доводах апеляційної скарги вказує на те, що Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» внесено зміни до Закону України «Про державну службу» та визначено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, на які нараховується збір обов'язкове державне пенсійне страхування.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області з 25.08.2010 року та отримує пенсію за віком згідно з Законом України «Про державну службу».

22 вересня 2015 року позивач звернулася до відповідача з заявою про перерахунок пенсії за віком згідно з Законом України «Про державну службу», з урахуванням у складі середньомісячного розміру заробітної плати інших виплат включених в довідку Павлоградської районної ради від 15.09.2014 року №02-22-451/0/2-14 про складові заробітної плати (а.с.9).

Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області листом від 26.09.2014 року №Б/211 відмовило позивачу у перерахунку пенсії, посилаючись при цьому статтю 33 Закону України «Про державну службу» якою визначено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранг, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок, проте матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та матеріальна допомога на оздоровлення до щорічної відпустки, грошова винагорода, компенсація за невикористану відпустку, індексація заробітної плати державного службовця та суми компенсації за невикористану відпустку не передбачені як складові частини заробітної плати (а.с.11).

Відмова відповідача у здійсненні перерахунку та виплаті позивачу пенсії з урахуванням виплат на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування є предметом спору переданого на вирішення суду.

Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній на момент призначення пенсії) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата -це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Враховуючи, що в цих спірних відносинах перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії-стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд апеляційної інстанції вважає, що суми на які були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески аба збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак які не включаються до складу заробітної плати державного службовця, враховується при обчисленні розміру пенсії позивача.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними посилання відповідача в доводах апеляційної скарги на положення Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» яким внесено зміни до Закону України «Про державну службу» та визначено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, на які нараховується збір обов'язкове державне пенсійне страхування, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», № 3723-XII (в редакції чинній на час призначення пенсії позивачу) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

З 1 жовтня 2011 року вступив у силу Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року N 3668-VI, яким внесено зміни до Закону України «Про державну службу», зокрема, до статті 37, відповідно до яких пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII внесено зміни до статті 37 Закону України «Про державну службу» і відповідно до цих змін пенсія державним службовцям призначається в розмірі 70 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже, положення частини третьої статті 37 Закону України «Про державну службу» щодо призначення державним службовцям пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків посадового окладу втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», а з моменту вступу в законну силу Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» втратили чинність положення статті 37 Закону України «Про державну службу» щодо призначення пенсії державним службовцям в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено страхові внески.

Разом з тим, підстави та порядок перерахунку пенсії державним службовцям регулює стаття 37-1 Закону України «Про державну службу», положення якої щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» не зазнали змін.

Згідно з приписами вказаної статті, у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку з набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Враховуючи вказане, колегія суддів вважає, що позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» із застосовуванням норми, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, тобто статті 37 Закону України «Про державну службу» в редакції до внесення змін Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні».

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 200, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області - залишити без задоволення, а постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2015 року в адміністративній справі №185/1895/15-а (2-а/185/50/15) - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко