Справа № 826/5934/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 червня 2015 року № 826/5934/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом:Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві
провизнання дій протиправними, скасування податкового повідомлення-рішення № від 11.11.2014 р, вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-34/26-50-17-01 від 11.11.2014 р., рішення про застосування штрафних санкцій № від 11.11.2014 р.,

В С Т А Н О В И В:

Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві, в якому просить:

1. Визнати дії Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС, щодо проведення перевірки відповідно до наказу № 2757 та повідомлення № 45/17-212 від 24.10.2014 р. - незаконними.

2. Скасувати податкове повідомлення-рішення № від 11.11.2014 р.;

3. Скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-34/26-5017-01 від 11.11.2014 р.;

4. Скасувати рішення про застосування штрафних санкцій № від 11.11.2014 р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві за наслідками позапланової невиїзної перевірки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства прийнято незаконні: податкове повідомлення - рішення від 11.11.2014 р. № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності на загальну суму 31 147,26 грн., вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.11.2014 р. № Ф-34/26-50-17-01 на суму 44 178,96 грн., рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 11.11.2014 р.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Заяви про розгляд справи без його участі або клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Про причини неявки в судове засідання не повідомив. Заперечень по суті заявлених позовних вимог не надав.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У зв'язку з тим, що відсутні перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а також зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, встановив наступне.

На підставі наказу про перевірку від 24.10.2014 р. № 2757, виданого ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, головним державним ревізором-інспектором І-рангу відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб, управління доходів і зборів з фізичних осіб Онікієнко Т.М. проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фінансово - господарської діяльності фізичної - суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р.

Перевіркою встановлено порушення:

- п. 49.1, п. 49.2 ст. 49, п. 177.1, п. 177.5, п. 177.11 ст. 177, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України, не подано податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2013 рік, у зв'язку із чим не задекларовано отриману суму чистого доходу, що підлягає оподаткуванню у розмірі 161 968,36 грн. За результатами перевірки ФОМ ОСОБА_3 донараховано податку з доходів фізичних осіб в сумі 24 781,81 грн. (2013 рік).

- В порушення вимог п. 4, п. 5 ст. 1 Розділу І п. 2 ст. та п. 11 ст. 8, ст. 9 Розділу ІІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», СПД ОСОБА_3 не подав звіт на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2013 р. та не сплатив збір у сумі 44 178,96 грн.

- Відповідно до вимог п. 120.1 ст. 120, п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України, за виявлені порушення передбачено застосування фінансових санкцій.

- Відповідно до вимог пп. 3) п. 11 ст. 25 Розділу VІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», за виявлені порушення передбачено застосування фінансових санкцій.

За результатами перевірки складено акт від 31.10.2014 р. № 149-26-50-17-01- та винесено:

1.податкове повідомлення-рішення від 11.11.2014 р. № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності на загальну суму 31 147,26 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 24 781,71 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 6 365,45 грн.;

2. податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.11.2014 р. № Ф-34/26-50-17-01 недоїмки зі сплати єдиного внеску у сумі 44 178,96 грн.;

3. рішення № від 11.11.2014 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 2 208,95 грн.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом про визнання їх протиправними та скасування.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно п. 75.1 ст. 75 цього Кодексу органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється в разі, якщо за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки (п. 78.4 ст. 78 ПК України).

Особливості проведення документальної невиїзної перевірки передбачені ст. 79 Податкового кодексу України.

Згідно з п. 79.2 ст. 79 зазначеного Кодексу документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов даної статті надає право посадовим особам органу державної податкової служби розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Отже, перевірка платника податків проводиться виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, а право на проведення такої перевірки надається лише за умови повідомлення платника податку про таку перевірку та вручення копії наказу про проведення перевірки у спосіб, визначений законом.

Разом з тим, у пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, який був правовою підставою для проведення перевірки у цій справі, передбачено, що перевірка здійснюється за наявності такої обставини: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Таким чином, з наведеної норми вбачається, що виявлені факти, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями.

За таких обставин у контролюючого органу є право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень. Якщо ці пояснення не обґрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена.

Як встановлено судом, відповідачем у наказі не наведено жодних підстав, крім посилання на положення пп. 78.1.1, 78.1.2 ст. 78 та ст. 79 Податкового кодексу України, які б свідчили про необхідність проведення позапланової документальної невиїзної перевірки позивача.

Крім того, відповідачем не надано суду доказів звернення відповідача з письмовим запитом до позивача з метою отримання пояснень щодо можливих порушень податкового законодавства.

Так, суб'єкт господарювання має право не погодитися з рішенням про призначення перевірки і оспорити його у суді.

У такому спорі суб'єкт владних повноважень зобов'язаний довести обґрунтованість свого рішення з посиланням на недоліки пояснень суб'єкта господарювання та їх документальне обґрунтування.

Системний аналіз вищенаведених норм права свідчить про те, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Аналізованими нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема, документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою для винесення наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Вказана позиція узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладені й в ухвалі від 07.04.2014 р. справа № К/800/37822/13 та Верховного Суду України, викладеній у постанові від 27.01.2015 р. справа № 21-425а14.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі ст. 79 Податкового кодексу України, наказу на проведення позапланової невиїзної перевірки № 2757 від 24.10.2014 р. заступником начальника ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві позивачу виписано повідомлення № 45/17-212 від 24.10.2014 р. про те, що в приміщенні ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві з 27.10.2014 р. буде проводиться позапланова невиїзна перевірка суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3

Наказ про призначення перевірки № 2757 від 24.10.2014 р. та повідомлення № 45/17-212 від 24.10.2014 р. про проведення перевірки були надіслані ОСОБА_3 на адресу: АДРЕСА_1, 01033 рекомендованим листом 24.10.2014 р. (номер відправлення 034).

Разом з тим, згідно пояснень позивача та виписки, отриманої судом із пошукової системи УКДП ПЗ «Укрпоршта» вбачається, що відправлення за номером 034 вручено адресату (позивачу) особисто 03.11.2014 р., тобто вже після проведення перевірки (період проведення перевірки з 27.10.2014 р. по 31.10.2014 р.), що вчинено з порушенням пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 та п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку, що податковим органом не було повідомлено позивача про проведення документальної позапланової перевірки, призначеної наказом від 24.10.2014 р. № 2757, до початку її проведення, а тому суд визнає дії відповідача щодо проведення перевірки протиправними та, відповідно, застосовує наслідки у вигляді визнання рішень прийнятих на підставі акту перевірки від 31.10.2014 р. № 149-26-50-17-01- також протиправними.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене у сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 69- 71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати дії ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві щодо проведення перевірки Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 відповідно до наказу № 2757 та повідомлення № 45/17-212 від 24.10.2014 р. протиправними.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 11.11.2014 р. № .

4. Визнати протиправною та скасувати вимогу ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) № Ф-34/26-50-17-01 від 11.11.2014 р.

5. Визнати протиправним та скасувати рішення ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві про застосування штрафних санкцій від 11.11.2014 р. № .

6. Судові витрати в сумі 255,78 грн. присудити на користь Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 за рахунок Державного бюджету України.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук