Справа № 807/1753/14
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2015-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2015р. Справа № 876/7099/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

за участю представників:

апелянта (відповідача у справі): не з'явився

апелянта (третьої особи у справі): Войтенко А.І.,

позивача у справі: не з'явився

третіх осіб у справі: Сивик А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційні скарги Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", м.Київ

на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.06.2014р. у справі №807/1753/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Закарпаттяобленерго", с.Оноківці Ужгородського району Закарпатської області

до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, м.Київ

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Ezpada s.r.o., м.Прага, TRANSELEKTRO spol. s.r.o., м.Кошіце Словацька республіка

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державне підприємство "Енергоринок", Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго", Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", м.Київ

про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

19.05.2014р. позивач: Публічне акціонерне товариство "Закарпаттяобленерго" звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача: Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Ezpada s.r.o., TRANSELEKTRO spol. s.r.o., треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державне підприємство "Енергоринок", Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго", Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", про визнання протиправними та скасування рішення про погодження з 01.05.2014р. здійснення Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" поставок електроенергії по ПЛ-35 кВ "Ужгород-2 - Собранці" від 10.04.2014р. №01/32-0778, та рішення від 25.04.2014р. №01/32-66А про втрату чинності погодження здійснення ПАТ "Закарпаттяобленерго" поставок електроенергії по ПЛ 35-кВ "Ужгород-2 - Собранці", наданого 16.11.2012р. №03/18-5018.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.06.2014р. у справі №807/1753/14 позовні вимоги ПАТ "Закарпаттяобленерго" до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, за участі третіх осіб, задоволено, визнано протиправними та скасовані рішення Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 10.04.2014р. року №01/32-0778 про погодження з 01.05.2014р. здійснення Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" поставок електроенергії по ПЛ 35-кВ "Ужгород-2 - Собранці" та рішення від 25.04.2014р. №01/32-66П про втрату чинності погодження здійснення ПАТ "Закарпаттяобленерго" поставок електроенергії по ПЛ-35 кВ "Ужгород-2 - Собранці", наданого 16.11.2012р.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач при прийнятті рішень діяв не на підставі, не в межах повноважень та не в спосіб, що визначені чинним законодавством України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржили відповідач у справі: Міністерство енергетики та вугільної промисловості України та третя особа у справі: Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", які у поданих апеляційних скаргах, посилаючись на те, що при винесенні даного рішення судом неповністю з'ясовано обставини, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та порушено норми матеріального та процесуального права, просили скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Доводи апеляційних скарг обґрунтовано тим, що рішення відповідача від 10.04.2014р. про погодження ДПЗД "Укрінтеренерго" здійснення з 01.05.2014р. поставок електричної енергії по ПЛ-35 кВ "Ужгород-2 - Собранці" було прийнято у зв'язку з тим, що: по-перше, державне підприємство мало чинні погодження Міністерства з цього питання, видані ще у 2009 та 2010 роках, тобто до затвердження НКРЕ нової редакції Порядку проведення аукціонів щодо доступу до пропускної спроможності міждержавних електричних мереж України; по-друге, ПЛ 35 кВ "Ужгород-2 - Собранці" не входить до переліку міждержавних перетинів та міждержавних ліній електропередачі та аукціони на пропускну спроможність для експорту по ній на час виникнення спірних правовідносин не проводились. Позивачем не надано до суду жодного доказу того, що третя особа у справі: ДП "НЕК "Укренерго" хоч раз проводило або ініціювало/планувало проведення аукціонів щодо доступу до пропускної спроможності МЕМ України по ПЛ-35 кВ "Ужгород-2 - Собранці", і що рішення Міністерства від 10.04.2014р. прийнято всупереч такій ініціативі чи діяльності системного оператора. Наголошується, що не доведено, що позивач звертався до Міністерства чи ДП "НЕК "Укренерго" щодо проведення аукціонів для доступу до пропускної спроможності ПЛ-35 кВ "Ужгород-2 - Собранці". Повноваження Міненерговугілля щодо надання погодження здійснення експорту по лінії 35 кВ "Ужгород 2 - Собранці" випливали з чинного на час виникнення спірних правовідносин розпорядження Кабінету Міністрів України від 11.12.1996р. №795-р, яким передбачено погодження Міністерством технічних умов постачання електроенергії на експорт, а також з Переліку міждержавних перетинів та міждержавних ліній електропередачі, затверджених наказом Міністерства від 03.12.2009р. №689, яким системний оператор - ДП "НЕК "Укренерго" керувався під час організації проведення аукціонів, і який не містив у своєму складі ПЛ-35 кВ "Ужгород-2 - Собранці", тобто проведення аукціонів по цій лінії не було передбачено. Розпорядження Кабінету Міністрів України №795-р та наказ Мінпаливенерго України №689 ні на час прийняття оспорюваних позивачем рішень суб'єкта владних повноважень, ні на час розгляду спору скасовані не були, зміни до них не вносились. Вказані нормативно-правові акти жодного разу позивачем не оспорювались. Враховуючи, що ПЛ-35 кВ "Ужгород-2 - Собранці" не входила до переліку міждержавних перетинів та міждержавних ліній електропередачі, затвердженого наказом Міністра палива та енергетики України від 03.12.2009р. №689, та аукціони на пропускну спроможність для експорту по ній не проводились, питання використання експортних потужностей підлягало вирішенню Міненерговугілля України як органом державної влади, який уповноважений реалізовувати державну політику в сфері паливно-енергетичного комплексу. На реалізацію владних повноважень листом Міністра палива та енергетики України Ю.Продана, виданим у 2009 році, відповідачем здійснено погодження постачання електроенергії на експорт по ПЛ-35 "Ужгород-2 - Собранці" державному підприємству "Укрінтеренерго" на умовах чинного контракту. В 2010 році листом Міністра палива та енергетики України Ю.Продана повторно погоджено здійснення поставок по вищезазначеній лінії електропередачі ДПЗД "Укрінтеренерго". Вказані погодження на час виникнення спірних правовідносин відмінені не були і мали юридичну силу. Також наголошується на правомочності Міністерства на прийняття рішень з управління ПЛ-35 кВ як об'єктом права державної власності. Апеляційна скарга обґрунтовується також порушенням судом першої інстанції вимог статті 19 КАС України щодо територіальної підсудності адміністративних справ.

У судове засідання Львівського апеляційного адміністративного суду 25.05.2015р. з'явились представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ДПЗД "Укрінтеренерго" Войтенко А.І. та НЕК "Укренерго" Сивик А.П., якими надано пояснення на підтримку доводів і вимог апеляційної скарги.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання Львівського апеляційного адміністративного суду не з'явились, про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегією суддів апеляційного суду встановлено наступне:

Згідно із вимогами ст.8 Закону України "Про електроенергетику", державне управління в електроенергетиці здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі.

Згідно з Положенням про Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011р., Міністерство енергетики та вугільної промисловості України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Міненерговугілля України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади у формуванні та забезпеченні реалізації державної політики в електроенергетичному, ядерно-промисловому, вугільно-промисловому, торфодобувному та нафтогазовому комплексах. Міненерговугілля України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України. Основними завданням Міненерговугілля України є формування та реалізації державної політики у паливно-енергетичному комплексі.

11.12.1996р., згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України №795-р, у зв'язку з особливими технічними умовами постачання електроенергії та необхідністю виконання вимог імпортерів щодо її якості установити, що технічні умови постачання електроенергії на експорт погоджується Міненерго у встановленому ним порядку.

Законом України від 19.03.2009р. №1164-VI, Закон України "Про електроенергетику" доповнено статтею 30 (редакція діє із 25.04.2009р.), якою визначаються особливості експорту електроенергії. Зокрема, для здійснення експорту електричної енергії енергопостачальники закуповують необхідний її обсяг на оптовому ринку електричної енергії України за оптовою ринковою ціною. Доступ до пропускної спроможності міждержавних електричних мереж України для експорту електричної енергії надається на умовах аукціону.

22.10.2009р. Порядком проведення аукціонів щодо доступу до пропускної спроможності міждержавних електричних мереж України для експорту електричної енергії, затвердженого Постановою НКРЕ від 22.10.2009р. №1207, визначено, що міждержавний перетин - умовна сукупність міждержавних ліній електропередачі напруги 220кВ та вище, що з'єднують об'єднану енергетичну систему України (або її частину) з іншими енергосистемами та/або енергооб'єднаннями. Перелік міждержавних перетинів та міждержавних ліній електропередачі, які входять у ці перетини, затверджуються уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань забезпечення реалізації державної політики в паливно-енергетичному комплексі.

Терміни "міждержавна електрична мережа", "об'єднана енергетична система України" вживаються у значенні відповідно до Закону України "Про електроенергетику".

03.12.2009р. Наказом Міністерства палива та енергетики України №689 на виконання Закону України "Про електроенергетику" та згідно з Порядком №1207 від 22.10.2009р. затверджено Перелік міждержавних перетинів та міждержавних ліній електропередачі класу напруги 220кВ та вище, які з'єднують об'єднану енергетичну систему України (або її частину) з енергосистемами інших країн та /або іншими енергооб'єднаннями, за додатком.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, лінія 35кВ "Ужгород-2 - Собранці" до цього переліку не увійшла, оскільки має низький клас напруги (до переліку увійшли лінії напругою 220кВ та вище).

Враховуючи, що ПЛ-35 кВ "Ужгород-2 - Собранці" не входила до переліку міждержавних перетинів та міждержавних ліній електропередачі, затвердженого наказом Міністра палива та енергетики України від 03.12.2009р. №689, та аукціони на пропускну спроможність для експорту по ній не проводились, питання використання експортних потужностей вирішується Міненерговугілля України як органом державної влади, який уповноважений реалізовувати державну політику в сфері паливно-енергетичного комплексу.

Наказом Міністерства енергетики та електрифікації України від 15.01.1993р. №03 з метою виключної реалізації державної політики у галузі експорту електричної енергії було створено Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго".

Керуючись Порядком №1207 та наказом Мінпаливенерго від 03.12.2009р. №689, Положенням про Міністерство палива та енергетики України, на реалізацію владних повноважень Мінпаливенерго листом від 25.12.2009р. №01/18-1541 за підписом Міністра палива та енергетики України Ю.Продана було погоджено постачання ДПЗД "Укрінтеренерго" електроенергії на експорт лінією 35 кВ "Ужгород-2 - Собранці" на умовах чинного контракту.

Здійснення ДПЗД "Укрінтеренерго" поставок електроенергії на експорт вищезазначеною лінією електропередачі повторно було погоджено листом Мінпаливенерго України за підписом Міністра енергетики та вугільної промисловості України Ю.Продана від 05.02.2010р. №01/18-0100.

Вказані погодження Мінпаливенерго питання здійснення ДПЗД "Укрінтеренерго" експорту електричної енергії по лінії ПЛ-35 кВ "Ужгород-2 - Собранці", а також перелік міждержавних ліній електропередачі, затверджений наказом Мінпаливенерго від 03.12.2009р. №689, до якого ця лінія не включена, на час, коли тривали спірні правовідносини, не були скасовані та мали юридичну силу.

З 01.03.2012р. по 31.12.2012р. поставки по лінії електропередачі здійснювалися ДПЗД "Укрінтеренерго" на підставі чинного зовнішньоекономічного контракту та погодження Міністерства.

Однак, 16.11.2012р. заступником Міністра енергетики та вугільної промисловості України Чехом С.М. було підписано лист від №03/18-5018, яким, не зважаючи на те, що до кінця 2012р. експорт здійснювався за зовнішньоекономічним контрактом ДПЗД "Укрінтеренерго", здійснення поставок по ПЛ-35 кВ "Ужгород-2 - Собранці" було погоджено для позивача.

Суд першої інстанції, розглядаючи справу, не звернув увагу на те, що на час прийняття такого рішення залишались в силі та не були скасованими попередні листи Мінпаливенерго 2009-2010рр. про погодження здійснення поставок ДПЗД "Укрінтеренерго" за чинними зовнішньоекономічними контрактами.

Крім того, на час прийняття рішення поставки по ПЛ-35 кВ "Ужгород-2 - Собранці" здійснювались за зовнішньоекономічним контрактом ДПЗД "Укрінтеренерго"; при цьому лист Міненерговугілля від 16.11.2012р. №03/18-5018 не визначав строку, з якого позивачу погоджувались поставки, хоча за поясненнями ДП "НЕК "Укренерго" ПЛ-35 кВ "Ужгород-2 - Собранці" працює у тупиковому режимі, і фактичний обсяг експортованої електроенергії за розрахунковий місяць визначається за даними лічильників, тому експорт можливий лише одним постачальником.

Суд першої інстанції також не надав оцінки тій обставини, що на час прийняття відповідачем рішення від 16.11.2012р., позивач не мав укладеного зовнішньоекономічного контракту на поставку е/е по ПЛ-35 кВ "Ужгород-2 - Собранці", та, відповідно, не мав погодження такого контракту з боку ДП НЕК "Укренерго". Контракт було укладено лише через місяць - 19.12.2012р.

Колегія суддів апеляційного суду також погоджується з доводами апеляційної скарги щодо правомочності Міністерства на прийняття рішень з управління ПЛ-35 кВ як об'єктом права державної власності.

Конституція України визначає, що право власності охороняється державою і є непорушним.

Відповідно до вимог ч.5 ст.22 Господарського кодексу України, держава реалізує право державної власності у державному секторі економіки через систему організаційно-господарських повноважень відповідних органів управління щодо суб'єктів господарювання, що належать до цього сектора і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління.

Згідно із вимогами ч.1 ст.73 ГК України, державне унітарне підприємство утворюється компетентним органом державної влади в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини державної власності, як правило, без поділу її на частки, і входить до сфери його управління.

Орган державної влади, до сфери управління якого входить підприємство, є представником власника і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами (ч.2 ст.73 ГК України).

Відповідно до вимог ч.2 ст.74 ГК України, майно державного комерційного підприємства закріплюється за ним на праві господарського відання.

Згідно із вимогами ч.1 ст.133 ГК України, основу правового режиму майна суб'єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління.

У відповідності до вимог ч.1 ст.135 ГК України, власник майна має право одноосібно або спільно з іншими власниками на основі належного йому майна засновувати господарські організації або здійснювати господарську діяльність в інших організаційно-правових формах господарювання, не заборонених законом, на свій розсуд визначаючи мету і предмет, структуру утвореного ним суб'єкта господарювання, склад і компетенцію його органів управління, порядок використання майна, інші питання управління діяльністю суб'єкта господарювання, а також приймати рішення про припинення заснованих ним суб'єктів господарювання відповідно до законодавства.

Частиною 1 ст.136 ГК України визначено, що право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб'єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства (ч.2 ст.136 ГК України).

Згідно із вимогами ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України).

В контексті наведених законодавчих приписів судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги, що лінія 35 кВ "Ужгород-2 - Собранці" перебуває на балансі ДП "НЕК "Укренерго" та є державною власністю, оскільки ДП "НЕК "Укренерго" створено Міністерством та відноситься до сфери його управління.

Враховуючи те, що лінія електропередачі не увійшла до Переліку міждержавних перетинів та міждержавних ліній електропередачі, затверджених наказом Міністерства від 03.12.2009р. №689, Міненерговугілля України, як власник цього державного майна, було вправі прийняти управлінське рішення щодо цього майна та інформувати ДП "НЕК "Укренерго" про погодження здійснення експорту цією лінією будь-якому суб'єкту господарювання, за умови, що він має чинний зовнішньоекономічний контракт на поставку електроенергії цією лінією.

З урахуванням зазначеного вище, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що є очевидною відсутність ознак протиправності рішень відповідача, викладених у листах Міненерговугілля України від 10.04.2014р. №01/32-0778 та від 25.04.2014р. №01/32-66П, і в матеріалах справи будь-які докази, які б підтверджували протилежне, відсутні.

Відповідно до вимог ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно із вимогами ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставіповно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Аналізуючи чинне законодавство та обставини справи, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції неправомірно задоволив позовні вимоги позивача, оскільки відповідач, як суб'єкт владних повноважень, надав суду достатні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, та довів правомірність прийнятого ним рішення.

Із врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи зроблено висновки, які не відповідають обставинам справи, не дотримано норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.202 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення, у випадках неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участі в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.06.2014р. у справі №807/1753/14 за позовом Публічного акціонерного товариства "Закарпаттяобленерго" до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Ezpada s.r.o., TRANSELEKTRO spol. s.r.o., треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державне підприємство "Енергоринок", Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго", Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", про визнання протиправними та скасування рішень, - задоволити.

2. Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.06.2014р. у справі №807/1753/14, - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя В.П. Сапіга