Справа № 11832/09
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2010-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2010 р.справа № 2а-252/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: Гулій О.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради Дніпропетровської області

на постанову: Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.03.2009р. у справі № 2а-252/09

за позовом: ОСОБА_2

до: Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради Дніпропетровської області

про: стягнення допомоги,-

встановила:

26.11.08р. ОСОБА_2 звернулась з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради, в якому просила зобовязати відповідача зробити позивачу перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку за період з січня 2007 року по день розгляду справи в суді; стягнути з відповідача на користь позивача борг, в розмірі 7951,01 грн.; зобовязати відповідача виплачувати позивачу допомогу по догляду за дитиною до досягнення ним трьохрічного віку у відповідності до діючого законодавства; стягнути з відповідача судові витрати, витрати на послуги адвоката 200 грн. та судовий збір в сумі 8.50 грн., інформаційно-технічне забезпечення в сумі 7.50 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач як мати малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»має право на отримання щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, але зазначені виплати вона отримувала в значно менших розмірах. Така недоплата спричинена протиправними діями відповідача, яким не прийнято до уваги, що норми Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», якими зупинені положення ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», визнані рішенням Конституційного Суду України такими, що не відповідають Конституції України. Також в 2008 році належало до сплати згідно рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.07р., рішення Конституційного Суду України № 26-рп/2008 від 27.11.08р. державна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.03.2009р. у справі № 2а-252/09 позовні вимоги задоволені частково. Визнано дії відповідача щодо нарахування та виплати державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ОСОБА_2 за період з 09.07.2007р. по 31.12.07р. в розмірі меншому, чим передбачено ч.1 ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»неправомірними. Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради нарахувати та сплатити ОСОБА_2 за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років, згідно ч.1 ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»з урахуванням фактично отриманої суми допомоги за зазначений період. Стягнуто з бюджету м.Нікополь судовий збір в розмірі 3,40 грн, понесені витрати на правову допомогу в розмірі 200 грн, а всього 203,40 грн. на користь позивача. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що при визначенні спірного розміру допомоги суд не вірно визначив норми Закону, який підлягає застосуванню. Крім того, судом не враховано, що покриття витрат на виплату державної допомоги сімям з дітьми здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, у звязку з чим, виходячи з положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», відповідач не має права брати бюджетні зобовязання, які не передбачені бюджетними асигнуваннями і не затверджені кошторисом. Визнання Конституційним Судом України неконституційним визначення розміру допомоги Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»не надає законодавчого права для застосування показника прожиткового мінімуму. Рішення Конституційного Суду України від 09.07.07 не може бути реалізовано, оскільки не було внесено зміни до Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік»і не були збільшені видатки на виплати соціальної допомоги.

До судового засідання представники сторін не зявились. Від відповідача надійшло клопотання, однак в звязку з неможливістю встановити текст клопотання колегія суддів не має можливості визначитись з вимогами, заявленими в ньому. Підстави незявлення представників сторін суду не повідомлено.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідачем оскаржується право позивача на отримання державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірах, встановлених ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», за період з 09.07.07 по 31.12.07р..

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач є матірю малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради та отримує державну допомогу по догляду дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до ст.43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», на який посилається суд першої інстанції, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

За правилами, встановленими ст.5 цього Закону всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у ч.2 ст.4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновлювачів, опікуна, піклувальника).

Відповідно до ст.15 вказаного Закону допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Однак, п.14 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»зупинено дію ч.1 ст.15 та п.3 розділу VІІІ «Прикінцеві положення»Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»на 2007 рік.

Абзацом 3 частини 2 статті 56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»встановлено, що у 2007 році допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Проте, рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.07 липня 2007 року положення абз.3 ч.2 ст.56 та п.п.7, 14 ст.71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Виходячи з наведеного, приймаючи до уваги п.2 Рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2000 від 14.12.00, в якому міститься розяснення, що закони та інші правові акти або їх окремі положення, визнані рішеннями Конституційного Суду України неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, керуючись ч.3 ст.150 Конституції України, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зроблений правильний висновок, що в період з 09.07.07 по 31.12.07 при розрахунку розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку слід керуватися ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», державна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку нараховується та виплачується у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до 6 років, який складав з 01.04.07 суму - 463 грн. щомісячно, з 01.10.07 по 31.12.07 суму - 470 грн. щомісячно (ст.62 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»).

Враховуючи встановлений судом першої інстанції факт нарахування та виплати позивачу щомісячної державної допомоги на дитину у розмірі нижчому, ніж це визначено законом, є правильним висновок суду першої інстанції щодо обовязку відповідача здійснити донарахування та виплату на користь позивача недоплаченої суми грошової допомоги на дитину з 09.07.2007 по 31.12.2007р.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача про відсутність коштів на виплату передбаченої ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»допомоги.

Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються. Таким чином, держава взяла на себе зобов'язання забезпечити реалізацію громадянами своїх конституційних прав.

За змістом ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом. Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» встановлений гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Враховуючи, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачу державної грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та поклала виконання цього обов'язку на органи праці та соціального захисту, відсутність коштів у відповідача, який не вчинив жодної дії щодо їх отримання для забезпечення виконання своїх зобов'язань або невиконання іншим органом виконавчої влади свого обов'язку щодо виділення коштів на здійснення позивачу виплат, гарантованих йому Конституцією України, Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», не є підставою для відмови в задоволенні позову та визнання правомірними дій або бездіяльності відповідача.

Щодо вимог позивача про доплату за 2008 рік, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до положень п. 23 пп. 7 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»стаття 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» була викладена в наступній редакції: «допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень».

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 28/2008 (№ 10-рп/2008) положення п. 23 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 рік не визнавалися неконституційними, що свідчить про їх чинність та про правомірність дій відповідача щодо нарахування і виплати позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі по 130 грн. щомісячно з січня 2008 року на дитину.

Таким чином, судом першої інстанції вірно визначено обставини справи в частині позовних вимог стосовно стягнення допомоги за 2008 рік.

З питання не застосування судом першої інстанції положень ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає, що з матеріалів справи не вбачається заяви відповідача про застосування строків давності під час розгляду справи в суді першої інстанції, внаслідок чого з урахуванням ст.195 КАС України питання щодо скасування постанови суду першої інстанції через не застосування судом першої ст.ст.99, 100 КАС України судом апеляційної інстанції не розглядається.

Статтею 2 КАС України, встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи обєктивно, повно та всебічно зясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі, норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини і ухвалено законне рішення, яким позовні вимоги позивача задоволені частково, порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваної судової постанови, судовою колегією під час розгляду даної справи не встановлено, тому колегія суддів вважає за необхідне постанову суду першої інстанції у даній справі адміністративній справі залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються дослідженими судом доказами та не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.197,198,200,205,206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради Дніпропетровської області на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.03.2009р. у справі № 2а-252/09- залишити без задоволення.

Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.03.2009р. у справі № 2а-252/09- залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у місячний строк до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий суддя: Н.А. Бишевська

суддя: І.Ю. Добродняк

суддя: А.О. Коршун