Справа № 14266/10
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2010-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2010 р. справа № 2а-5595/2009

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Світловодську Кіровоградської області на постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.12.2009 р. у справі № 2-а-5595/2009 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Світловодську Кіровоградської області про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання здійснити перерахунок пенсій, -

В С Т А Н О В И Л А:

27.10.2009 р. позивач звернувся до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом про поновлення пропущеного строку звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів за період з 01.01.2006 р. по 31.12.2007 р.; зобовязання відповідача зробити перерахунок у відповідності до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»щомісячної державної соціальної допомоги за період з 01.01.2006 р. по 31.08.2009 р.; зобовязання відповідача виплатити на користь позивача, як дитині війни, щомісячну державну соціальну допомогу за 2006 2007 роки в сумі 2733,30 грн., за 2008 рік в розмірі 1737,90 грн., за період з 01.01.2009 р. по 31.12.2009 р. в розмірі 1195,20 грн. у відповідності до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»; зобовязання відповідача здійснювати позивачу виплату, як дитині війни, у відповідності до Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.12.2009 р. (суддя Андріянов О.В.) позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Світловодську Кіровоградської області щодо ненарахування та невиплати соціальної допомоги у розмірі 30%, починаючи з 09.07.2007 р. до 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. по теперішній час ОСОБА_2 протиправними. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в м. Світловодську Кіровоградської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 підвищення на 30% від розміру мінімальної пенсії за віком, починаючи з 09.07.2007 р. до 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р., та здійснювати таке нарахування та виплати, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». В решті позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та постановити нову, якою відмовити позивачу у задоволенні позову. Відповідач зазначає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги положення ст.7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», відповідно до якої фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України, а також приписи ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Розмір мінімальної пенсії також встановлено постановою Кабінету Міністрів України № 544 від 15.04.2003р. «Про підвищення розмірів трудових пенсій», відповідно до якої мінімальний розмір пенсії за віком встановлений у розмірі 50,00 грн., отже судом не вирішено, з якого розрахунку повинна вираховуватись доплата дітям війни. На даний час механізм реалізації ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»не визначений.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 197 КАС України, в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідач оскаржує встановлене судом першої інстанції право позивача на отримання передбаченого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», який набрав чинності з 01.01.2006р., набув статусу «Дитина війни», що надає йому право на отримання пільг та державної соціальної підтримки, встановлених Законом України «Про соціальний захист дітей війни», у тому числі право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком.

Виходячи з норм ст. 58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», п.15 Положення «Про Пенсійний фонд України», ст.ст. 21, 22, 87 Бюджетного кодексу України, обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії, яка передбачена ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», покладено на відповідні територіальні управління Пенсійного фонду України за місцем проживання позивача.

Позивач перебуває на обліку відповідача, яким позивачу, як особі, що має статус «Дитина війни», у 2006, 2007 роках не призначалося, не нараховувалося та не виплачувалося підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з 2008 року вказаний вид підвищення до пенсії призначався та виплачувався частково, у розмірі 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»з 01.01.2006р. дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

П. 12 ст.71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом зупинено дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»на 2007 рік з урахуванням статті 111 цього Закону.

Статтею 111 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» установлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007р. положення пункту 12 статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»з урахуванням статті 111 цього Закону визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»статтю 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» змінено, встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту»).

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. у справі № 1-28/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 41 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким внесено зміни до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

На 2009 рік дія ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»не обмежена Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік».

Виходячи з наведених норм, п.2 Рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2000 від 14.12.2000р., в якому міститься розяснення, що закони та інші правові акти або їх окремі положення, визнані рішеннями Конституційного Суду України неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

На час розгляду цієї справи розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму встановленого для осіб, які втратили працездатність. Іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Доводи відповідача про неможливість застосування до спірних правовідносин розміру мінімальної пенсії за віком, оскільки це суперечить вимогам ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено застосування мінімального розміру пенсії за віком виключно для визначення розміру пенсій призначених згідно з цим Законом (ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Однак наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання соціальної допомоги, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Також колегія суддів вважає помилковим посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України № 544 від 15.04.2003р.

Згідно зі статтями 113, 116, 117 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України‚ постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України; забезпечує виконання Конституції і законів України; видає постанови і розпорядження виключно в межах своєї компетенції.

Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За правилами, визначеними ч. 2 ст. 3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розмір підвищення до пенсії особам, які мають статус «Дитина війни», повинен обчислюватись виходячи з прожиткового мінімуму встановленого для осіб, що втратили працездатність, який встановлено чинним законодавством на кожний бюджетний рік, відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»в розмірі 30% такого мінімуму.

Колегія суддів також не приймає до уваги доводи відповідача про відсутність можливості здійснення перерахунку та виплати допомоги через відсутність фінансування з державного бюджету України.

Відсутність механізму і грошових коштів на виплату надбавки до пенсії в даному випадку не позбавляє позивача, як особу, що має статус «Дитина війни», права на отримання такої надбавки. Закон України не обмежує таке право наявністю фінансування.

Враховуючи, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачу 30% доплати до пенсії та поклала виконання цього обов'язку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, колегія суддів вважає, що вони не виконали своїх повноважень без поважних причини.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність зобовязання відповідача здійснити перерахунок і виплатити підвищення до пенсії.

Разом з тим, колегія суддів вважає неправильним висновок суду першої інстанції про задоволення вимог щодо зобов'язання відповідача провести перерахунок і виплату підвищення пенсії позивачу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 22.05.2008 р. без зазначення конкретного періоду, що свідчить про задоволення позовних вимог, спрямованих на майбутнє. Такий висновок суду першої інстанції суперечить завданню адміністративного судочинства, закріпленого в ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також, поза увагою суду залишилось те, що в 2008 р. підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»було призначено позивачу та виплачувались частково, у розмірі 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, тому колегія суддів вважає необхідним змінити постанову суду першої інстанції в частині щодо зобовязання Управління Пенсійного фонду України в м. Світловодську Кіровоградської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, за періоди з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р, з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р. та 01.01.2009 р. по 31.08.2009 р. доповнивши речення словами: «…з урахуванням раніше проведених виплат до пенсії «Дітям війни»за відповідний період».

Доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються дослідженими судом доказами, а тому апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а викладені вище обставини, виходячи з положень ст. 201 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для зміни постанови.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 201, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Світловодську Кіровоградської області залишити без задоволення.

Постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.12.2009 р. у справі № 2-а-5595/2009 змінити.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Світловодську Кіровоградської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за періоди з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р., з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р. та з 01.01.2009 р. по 31.08.2009 р., з урахуванням раніше проведених виплат до пенсії «Дітям війни»за відповідний період.

В іншій частині постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.12.2009 р. у справі № 2-а-5595/2009 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у місячний строк до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий суддя: Н.А. Бишевська

суддя: І.Ю. Добродняк

суддя: А.О. Коршун