Справа № 804/1710/15
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 червня 2015 рокусправа № 804/1710/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

за участю представників:

позивача: - Бурі Я.В. (довіреність від 24 березня 2014 року),

відповідача - державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - Васюченка М.Е. (довіреність від 22 січня 2015 року),

відповідача - Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року

у справі № 804/1710/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Істейтальянс»

до державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про визнання нечинним та скасування податкових повідомлень-рішень, скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2011 року товариство з обмеженою відповідальністю «Істейтальянс» звернулося у Дніпропетровський окружний адміністративний суд з позовом до державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська, Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області, з урахуванням уточнень, про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень від 01 листопада 2010 року № /0, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 937662,00 грн.; від 21 лютого 2011 року № , яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 937662,00 грн., визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 161587,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 40396,75 грн.; визнання протиправним рішення Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області від 17 лютого 2011 року № 4855/10/25-008, яким визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 161587,00 грн. та суми штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 40396,75 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2011 року прийнято відмову товариства з обмеженою відповідальністю «Істейтальянс» від адміністративного позову та закрито провадження в частині позовних вимог про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська від 01 листопада 2010 року № /0, яким зменшено суму бюджетного відшкодування в розмірі 937662,00 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2013 року, позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Істейтальянс» задоволено частково. Скасовано податкове повідомлення-рішення від 21 лютого 2011 року № та визнано протиправним рішення Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області від 17 лютого 2011 року № 4855/10/25-008.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 грудня 2014 року апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Істейтальянс» задоволено частково, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2013 року скасовано. В частині позовних вимог про визнання протиправним рішення від 17 лютого 2011 року № 4855/10/25-008 Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області відмовлено. В іншій частині справу направлено на новий розгляд.

У зв'язку з чим, розгляду підлягає позовна вимога про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21 лютого 2011 року № , яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 937662,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 40396,75 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано нечинним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 21 лютого 2011 року № , яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 937662,00 грн., визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 161587,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 40396,75 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, державна податкова інспекція у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі.

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Істейтальянс» заперечує проти вимог апеляційної скарги з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Представник Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, заслухавши пояснення представників державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області та товариства з обмеженою відповідальністю «Істейтальянс», дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Дніпропетровська, відповідно до наказу від 05 жовтня 2010 року № 698, проведено позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Істейтальянс» з питання правильності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у зменшення податкових зобов'язань наступних податкових періодів по уточнюючому розрахунку до декларації за березень 2009 року, яка виникла за рахунок від'ємного значення з податку на додану вартість, що декларувалась в період з 01 лютого 2009 року по 28 лютого 2009 року, за результатами якої складено акт від 20 жовтня 2010 року № 8098/23-5/35863818.

Перевіркою встановлено порушення пункту 1.8 статті 1, підпункту 7.2.3, 7.2.6 пункту 7.2, підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», а саме: не підтверджено, відображене в уточненому розрахунку до декларації за березень 2009 року, бюджетне відшкодування в розмірі 937662,00 грн., а також податковий кредит в розмірі 1058007,36 грн. та занижено податкові зобов'язання на суму 120346, 00 грн. по декларації з податку на додану вартість за лютий 2009 року; не підтверджено податковий кредит в розмірі 720333,74 грн. та занижено податкові зобов'язання в розмірі 112704,00 грн. по декларації з податку на додану вартість за березень 2009 року.

На підставі акту перевірки від 20 жовтня 2010 року державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Дніпропетровська винесено податкове повідомлення-рішення від 21 лютого 2011 року № , яким визначено суму завищення бюджетного відшкодування в розмірі 937662,00 грн., в тому числі суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 161587,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 40396,75 грн.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (чинного на момент виникнення правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається: дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншим подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Згідно з підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту. У разі відмови з боку постачальника товарів (послуг) надати податкову накладну або при порушенні ним порядку її заповнення отримувач таких товарів (послуг) має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву зі скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум цього податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку внаслідок придбання таких товарів (послуг).

З аналізу наведених положень Закону України «Про податок на додану вартість» вбачається, що законодавчо установлений порядок формування податкового кредиту не передбачає його автоматичне виникнення за наслідками здійснення першої події у розумінні підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість». Така перша подія лише визначає виникнення об'єктивного права платника на формування податкового кредиту, реалізація якого є можливою у разі виконання певних умов. Відповідно ж до підпункту 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» саме податкова накладна є підставою для нарахування податкового кредиту.

Отже, у випадку, коли право платника на податковий кредит підтверджується податковими накладними, отриманими після закінчення податкових періодів, в яких фактично відбулись господарські операції, суми податку на додану вартість, вказані у таких податкових накладних, можуть бути включені до складу податкового кредиту в податковому періоді, в якому такі податкові накладні отримані.

Відповідно до підпунктів 7.7.1-7.7.3 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду. Якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду. Платник податку може прийняти самостійне рішення про зарахування належної йому повної суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за наслідками звітного періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. При прийнятті такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних податкових періодів.

Згідно з пунктами 9.1, 9.2 пункту 9 Порядку ведення реєстру отриманих та виданих податкових накладних, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30 червня 2005 року № 244 у графі 1 записується порядковий номер податкової накладної, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників (додаток 2 до податкової накладної), інших подібних документів, указаних у підпункті 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону, вантажної митної декларації та документа, який засвідчує факт придбання товарів. Указаний порядковий номер переноситься на зазначений документ. У графі 2 вказується дата отримання податкової накладної чи іншого документа, указаного в підпункті 9.1 цього пункту.

З матеріалів справи вбачається, що причиною несвоєчасного включення позивачем відповідних сум податку до податкового кредиту став факт отримання спірних податкових накладних від продавця з запізненням, а саме, у лютому 2009 року.

Разом з тим, судом встановлено, що реальність господарських операцій платника податків не ставиться під сумнів контролюючим органом. Суми податкового кредиту, заявлені в деклараціях, підтверджені податковими накладними.

При цьому, дати отримання податкових накладних підтверджується реєстрами отриманих та виданих податкових накладних, які складені відповідно до вимог Державної податкової адміністрації України від 30 червня 2005 року № 244.

Податковим органом в акті перевірки не встановлено порушень порядку ведення реєстрів. Таким чином, реєстр отриманих та виданих податкових накладних є належним доказом на підтвердження дати отримання податкових накладних, у зв'язку з чим, твердження контролюючого органу про ненадання підприємством доказів отримання податкових накладних не враховується судом.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21 лютого 2011 року № , яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 937662,00 грн., визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 161587,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 40396,75 грн.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим