Справа № 826/4863/15
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2015-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 червня 2015 року письмове провадження № 826/4863/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., розглянувши адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві
про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м.Києві (надалі - відповідач), в якому просить суд (з урахуванням заяви від 12.05.2015):

- визнати таким, що втратив чинність виконавчий напис від 18.12.2013 №8883, вчинений приватним нотаріусом КМНО Верповською О.В. щодо звернення на користь РПТ «ОТП Банк» стягнення на автомобіль КІА СЕЕD НОМЕР_4, 2007 року випуску, № НОМЕР_3, що належить ОСОБА_1, у зв'язку з досягненням примиренням з ПАТ «ОТП Банк»;

- закінчити виконавче провадження відкрите на підставі зазначеного виконавчого напису;

- зобов'язати відповідача вчинити відповідні дії щодо закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст.137 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може протягом всього часу судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. До початку судового розгляду справи по суті позивач може змінити підставу або предмет адміністративного позову, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. Заява про зміну позовних вимог повинна відповідати вимогам, які встановлені цим Кодексом для позовних заяв. У разі невідповідності такої заяви вимогам статті 106 цього Кодексу суд своєю ухвалою повертає її позивачу. Ухвала суду, прийнята за результатами розгляду питання про прийняття заяви про зміну позовних вимог, окремо не оскаржується.

В той же час, суд звертає увагу на те, що Кодекс адміністративного судочинства України не містить в собі інституту «доповнення та/або уточнення позовних вимог», як зазначає позивач в своїй заяві.

Окрім того, враховуючи приписи ст.137 Кодексу адміністративного судочинства України що до початку судового розгляду справи по суті позивач може змінити підставу або предмет адміністративного позову, суд не приймає заяву про збільшення позовних вимог від 14.05.2015 (на заміну заяви від 12.05.2015).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.04.2015 відкрито провадження в адміністративній справі №826/4863/15, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 12.05.2015 позивач підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача свого уповноваженого представника у судове засідання не направив, хоча був повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представника відповідача та положення частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, в судовому засіданні 12.05.2015 суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

15.05.2015 державним виконавцем через канцелярію суду подано клопотання про розгляд справи за його відсутності та копії матеріалів виконавчого провадження №40615224.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

18.10.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською Оленою Володимирівною вчинено виконавчий напис № 8883 щодо звернення стягнення на автомобіль марки KIA CEED, реєстраційний № НОМЕР_1, рік випуску - 2007, кузов - № НОМЕР_5, що належить на праві власності ОСОБА_3.

Зазначено, що даний автомобіль, переданий в заставу ПАТ «ОТП Банк» (що є правонаступником ЗАТ «ОТП Банк») за договором застави автотранспортного засобу № РСL-003/336/2007, укладеним 27.12.2007 між ПАТ «ОТП Банк» (що є правонаступником ЗАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_1, в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № СL-003/336/2007 від 21.04.2008, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «ОТП Банк» (що є правонаступником ЗАТ «ОТП Банк») на строк по 27.12.2014.

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського управління юстиції у м. Києві від 06.11.2013 було відкрито виконавче провадження № 40615224 по примусовому виконанню виконавчого напису № 8883, виданого 18.10.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В., про звернення стягнення на автомобіль НОМЕР_2, 2007 р.в., № НОМЕР_5, що належить ОСОБА_3 на праві власності.

В подальшому, 30.01.2014 старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та постанову про розшук майна боржника.

Як зазначає позивач, 30.12.2014 при зверненні до Михайлівського відділення ПАТ «ОТП Банк» для отримання довідки щодо повного виконання зобов'язань за кредитним договором на придбання автомобіля (№ СL-003/336/2007 від 27.12.2007), їй стало відомо про існування виконавчого провадження №40615224.

06.01.2015 ПАТ «ОТП Банк» (стягувачем у виконавчому провадженні) надіслано на адресу відповідача заяву про закінчення виконавчого провадження, згідно п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження». Дана заява отримана відповідачем 16.01.2015 (а.с.34).

11.03.2015 позивач отримав доступ до відомостей про виконавче провадження та подав заяву про закінчення виконавчого провадження на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Вважає незаконною бездіяльність посадових осіб відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м.Києві щодо невжиття, передбачених законодавством дій з закінчення виконавчого провадження, що і слугувало підставою звернення до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та й спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом 4 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-XIV підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, як виконавчі написи нотаріусів;

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

18.10.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською Оленою Володимирівною вчинено виконавчий напис № 8883 щодо звернення стягнення на автомобіль марки KIA CEED, реєстраційний № НОМЕР_1, рік випуску - 2007, кузов - № НОМЕР_5, що належить на праві власності ОСОБА_3.

06.11.2013 ПАТ «ОТП БАНК» звернулося до відповідача з заявою про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого напису нотаріуса.

Як вже зазначалося судом, 06.11.2013, старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського управління юстиції у м.Києві прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження № 40615224 про звернення стягнення на автомобіль НОМЕР_2, 2007 р.в., № НОМЕР_5, що належить ОСОБА_3 на праві власності.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

06.01.2015 ПАТ «ОТП Банк» (стягувачем у виконавчому провадженні) надіслано на адресу відповідача заяву про закінчення виконавчого провадження, згідно п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження». Дана заява отримана відповідачем 16.01.2015 (а.с.34).

12.05.2015 державним виконавцем органу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження, на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі, згідно заяви стягувача від 06.01.2015.

Статтею 49 Закону України «Про виконавче провадження» передбачений вичерпний перелік підстав для закінчення виконавчого провадження, а саме: визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі;закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; визнання боржника банкрутом; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

В даному випадку, оскільки виконавчий напис нотаріуса фактично виконаний, виконавче провадження постановою державного виконавця органу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції м.Києві від 12.05.2015 закінчено, порушені на думку позивача права відновлено, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині спонукання до закінчення виконавчого провадження відкритого на підставі виконавчого напису нотаріуса та зобов'язання відповідача вчинити відповідні дії щодо закінчення виконавчого провадження, не підлягають задоволенню.

Окрім того, позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що втратив чинність, задоволенню не підлягають, адже приватний нотаріус не є стороною по даній справі, що позбавляє суд процесуальної можливості надати правову оцінку правомірності виконавчого напису.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене та формулювання позовних вимог, адміністративний позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 69-71, 128, 160-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Р.О. Арсірій