Справа № 2а-7276/11(2а/0427/1850/2012)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"21" травня 2015 р. справа № 2а-7276/11

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Коршуна А.О., Чередниченко В.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м.Новомосковськ та Новомоськовському районі Дніпропетровської області

на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2012 р. у справі № 2а-7276/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м.Новомосковськ та Новомоськовському районі Дніпропетровської області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

встановив:

У жовтні 2011 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними недоплату належних, як дитині війни, сум щомісячної державної соціальної допомоги згідно зі статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" і відмову відповідача у нарахуванні і виплаті мені цієї щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за 2010 і 6 місяців 2011 року;

- зобов'язано відповідача провести перерахунок призначених виплат, згідно з статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", виходячи з розміру 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, розрахованої відповідно до норми ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", і виплатити недоплачені, як дитині війни, суми щомісячної державної соціальної допомоги за 2010 рік, а також за 6 місяців 2011 року і довічно.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.10.2011 року позов в частині вимог за період з 01.01.2010 року по 04.04.2011 року залишено без розгляду.

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2012 року позов задоволено частково, а саме:

- визнано протиправними дії відповідача, що виразились у щомісячному нарахуванні і виплаті позивачу пенсії без урахування підвищення пенсії згідно статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 04.04.2011 р. по 22.07.2011 р. включно;

- зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивачу підвищення пенсії згідно статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 04.04.2011 року по 22.07.2011 р. включно в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, з

урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

В іншій частині позовних вимог позивача відмовлено.

Рішення суду вмотивовано тим, що відповідачем було порушено вимоги ст. 6 Закону України від 18.11.2004 р. № 2195-ІV "Про соціальний захист дітей війни" (далі - Закон № 2195-ІV) щодо нарахування та сплати позивачу підвищення до пенсії.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, 16.04.2015 року відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити позивачу у задоволенні позову.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач має статус дитини війни та відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має право на підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Вихідним критерієм розрахунку підвищення до пенсії дітям війни виступає мінімальна пенсія за віком, визначена ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Положення ч.3 ст.28 зазначеного Закону щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 цієї статті тільки стосовно визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, не може бути перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч. 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Упродовж спірного періоду дія ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" не призупинялася, а її зміст не змінювався. Проте, відповідач здійснював нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії у меншому розмірі.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у спірний період відповідач мав здійснювати нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни",

Доводи відповідача про відсутність коштів не є підставою для скасування правильного по суті судового рішення, оскільки це не звільняє його від виконання покладених законом обов'язків.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, яким обставини в справі встановлені правильно та порушень норм матеріального і процесуального права не допущено, тому підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Новомосковськ та Новомоськовському районі Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2012 року у справі № 2а-7276/11 залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: В.Є. Чередниченко