Справа № 761/840/14-а
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2015 року м. Київ К/800/32821/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Єрьоміна А.В.; Кравцова О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Міністерства соціальної політики України про зобов'язання вчинити дії щодо перерахунку коштів для придбання житла, що переглядається за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 9 квітня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2014 року,

у с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Державної служби України з надзвичайних ситуацій (далі - ДСНС, Служба) про зобов'язання вчинити дії щодо перерахунку коштів для придбання житла.

Зазначала, що вона як особа, яка віднесена до першої категорії постраждалих унаслідок Чорнобильської катастрофи і яка потребує поліпшення житлових умов, згідно з пунктом 10 статті 20 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-ХІІ) має право на позачергове забезпечення жилою площею протягом року з дня подання відповідної заяви.

Посилаючись на те, що в установлені Законом строки вона разом із сім'єю житлом забезпечені не були, просила зобов'язати відповідача перерахувати за цільовим призначенням кошти у сумі 1 400 000 грн на відповідний рахунок Київської міської адміністрації на придбання житла в місті Києві для неї та членів родини у складі 4 осіб.

У процесі розгляду справи судом у якості другого відповідача залучено Міністерство соціальної політики України (далі - Міністерство).

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 9 квітня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувані рішення скасувати, а позов задовольнити.

Заслухавши доповідача, здійснивши перевірку доводів касаційної скарги, матеріалів справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає відхиленню.

Судами встановлено, що розпорядженням Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 10 квітня 2012 року № 262 позивач з родиною зарахована на квартирний облік на пільгових умовах, як постраждала від наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії, з 6 липня 2010 року.

Також встановлено, що станом на 9 січня 2013 року ОСОБА_4 перебуває на квартирному обліку при апараті Державної служби України з надзвичайних ситуацій у загальній черзі з 6 липня 2010 року за № 379 та в списках осіб на отримання житла поза чергою за № 24. У загальноміському реєстрі постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи громадян станом на 1 січня 2013 року значиться у черзі за № 1862.

Відмовивши в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що у ОСОБА_4 відсутнє право на перевагу в отриманні житла перед особами, котрі за подібного статусу взяті на облік раніше.

Колегія суддів погоджується з остаточним висновком судів.

При цьому, варто зазначити, що Верховний Суд України вже розглядав справи з подібним предметом спору і здійснював такий розгляд як за правилами адміністративного так і цивільного судочинства (справи №№ 21-17а11 та 6-56019св10).

Виконуючи вимоги статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України щодо обов'язковості рішення Верховного Суду України, колегія суддів виходить з того, що справа, яка переглядається, є адміністративною.

Такий висновок ґрунтується на публічності відносин, що заявлені до розгляду, оскільки у позові йдеться про обов'язок відповідача перерахувати кошти на придбання квартири ОСОБА_4 не за правилами житлового законодавства чи у зв'язку з її перебуванням у службових відносинах, а в силу вимог Закону № 796-ХІІ та інших правових актів, за змістом яких Служба, а затим Міністерство виступали розпорядниками коштів Державного бюджету на пільгове забезпечення житла постраждалим особам в цілому по Україні.

Переглядаючи рішення, колегія суддів погоджується з тим, що суди ґрунтували свої правові висновки відповідно до змісту пункту 10 статті 20 Закону № 796-ХІІ щодо позачергового забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов (включаючи сім'ї загиблих або померлих громадян) у річний строк.

В той же час, суди правильно послались на те, що в силу відсутності достатнього бюджетного фінансування, недотриманням державою строків забезпечення житлом пільгових категорій протягом року, серед осіб, які мають право позачергового отримання житла, утворилася окрема черга, сформована за правилами Житлового кодексу Української РСР, а тому ОСОБА_4 не має переваг перед тими, хто взяті на облік раніше.

Крім того, колегія суддів зазначає, що Державна служба України з надзвичайних ситуацій була, а Міністерство соціальної політики України є головними розпорядниками коштів за бюджетною програмою «Забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». При цьому, такі повноваження вони вчиняли на підставі Законів України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1198.

Оскільки головні розпорядники здійснюють розподіл бюджетних коштів між розпорядниками нижчого рівня, то у них відсутні повноваження із забезпечення житлом конкретних осіб, зокрема і позивачки.

За наведених обставин, висновки судів про відмову у позові є законними та обґрунтованими, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують. Зокрема, посилання ОСОБА_4 на відсутність новозбудованого житла та можливість придбання його з вторинного ринку для осіб потерпілих від Чорнобильської катастрофи самі по собі, без встановлення неправомірної діяльності відповідачів щодо порядку використання бюджетних коштів на відповідні цілі та порушеного у зв'язку з цим суб'єктивного права відповідачки не можуть слугувати підставами для скасування оскаржуваних рішень.

Відповідно до частини першої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 9 квітня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді М.І.Цуркан

А.В.Єрьомін

О.В.Кравцов