Справа № К/9991/88161/11-С
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 року м. Київ К/9991/88161/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді Ліпського Д.В.,

суддів: Головчук С.В.,

Черпака Ю.К.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Компанія ОВАККО Лтд" на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2009 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2011 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Компанія ОВАККО Лтд" до управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі міста Львова про скасування вимог про сплату боргу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2009 року позивач звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі міста Львова про скасування вимог про сплату боргу.

Уточнивши позовні вимоги просив суд скасувати вимоги управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі міста Львова про сплату боргу від 15 вересня 2008 року № Ю-241 на суму 91665,34 грн., від 6 листопада 2008 року № Ю-244 на суму 37397,74 грн., від 24 лютого 2009 року № Ю-241У на суму 129540, 20 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2009 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2011 року апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, а рішення першої інстанції - без змін.

Не погоджуючись із судовими рішеннями першої та апеляційної інстанції позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги, оскільки вважає, що судами неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, у межах, визначених ст. 220 КАС України, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в період з 1 вересня 2008 року по 15 вересня 2008 року Управлінням Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Львова було проведено перевірку ТзОВ МП "Компанія Овакко ЛТД" на предмет своєчасності, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та перевірку достовірності даних персоніфікованого обліку за період з 1 січня 2004 року по 15 вересня 2008 року.

За результатами перевірки Управлінням було складено акт № 98 від 15 вересня 2008 року, згідно якого при перевірці виявлено порушення підприємством норм статтей 17, 19 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та донараховано фонд оплати праці за червень 2004 року на суму 410,00 грн., страхові внески за січень-грудень 2004 року, квітень-грудень 2005 року, січень-грудень 2006 року, січень-грудень 2007 року, січень-серпень 2008 року на загальну суму 91665,34 грн.

На підставі вказаного акту відповідачем надіслано на адресу підприємства вимогу про сплату боргу від 15 вересня 2008 року №Ю-241.

Позивач оскаржив назване рішення до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Львова. Рішенням № 4 від 29 вересня 2008 року управління залишило скаргу підприємства без задоволення, а вимогу №Ю-241 - без змін.

6 листопада 2008 року управлінням надіслано на адресу підприємства вимогу про сплату боргу №Ю-244, якою визначено суму фінансових (штрафних) санкцій у розмірі 37397,74 грн.

Позивач оскаржив вимоги про сплату боргу та рішення №4 від 29 вересня 2008 року до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 21 жовтня 2008 року № 64 скаргу позивача повернуто без розгляду.

В подальшому позивач звернувся зі скаргою до Пенсійного фонду України. Рішенням Пенсійного фонду України №1115/09-10 від 22 січня 2009 року скаргу позивача повернуто без розгляду. 24 лютого 2009 року управлінням Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Львова винесено вимогу №Ю-241У про стягнення недоїмки зі страхових внесків на суму 129540,20 грн.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог статтей 14, 18, 20, 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення базового звітного періоду. Базовим періодом для відповідача є календарний місяць. При цьому страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та / або не сплачені страхувальниками у строки, встановлені статтею 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю (недоїмкою) і стягуються з нарахуванням пені та фінансових санкцій. Про нарахування пені та накладення штрафів, посадові особи виконавчих органів Пенсійного фонду, виносять рішення, які протягом 3-х робочих днів із дня їх винесення надсилаються страхувальнику.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом; вони не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування; на ці внески не поширюється податкове законодавство, а іншими законодавчими актами не можуть встановлюватись пільги з нарахування і сплати таких внесків або звільнення від сплати.

Колегія суддів погоджується з даним висновком виходячи з наступного.

Закон України ,,Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон) регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування (стаття 5). Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці правовідносини лише у випадках, передбачених зазначеним Законом, або в частині, що йому не суперечить. Виключно цим нормативно-правовим актом визначаються: принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, на яких поширюється його дія; перелік платників страхових внесків, їх права та обов'язки; порядок нарахування, обчислення, сплати цих внесків і стягнення заборгованості за ними.

Пунктом 1 статті 11 Закону встановлено, що загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях, інших відокремлених підрозділах цих підприємств, організацій, в об'єднаннях громадян, у фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності та інших осіб, включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований чи єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством.

Згідно з пунктом 1 статті 14 зазначеного вище Закону страхувальниками зазначених осіб є їхні роботодавці, які відповідно до частини першої статті 15 цього Закону належать до платників страхових внесків і зобов'язані на підставі пункту 6 частини другої статті 17 цього ж нормативно-правового акта нараховувати, обчислювати та сплачувати в установлені строки й у повному обсязі страхові внески.

Статтею 18 Закону встановлено, що страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом, вони не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство, а іншим законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Ставки, механізм справляння та пільги зі сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування встановлено Законом України ,,Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", яким, як і Законом, не передбачено такої пільги, як звільнення від сплати цього збору для суб'єктів підприємницької діяльності, котрі перейшли на спрощену систему оподаткування.

Таким чином, страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не входять до системи оподаткування, на них не поширюється податкове законодавство, а іншим законодавством не встановлені пільги з нарахування та сплати цих внесків або звільнення від їх сплати. Отже, обов'язок сплачувати страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування осіб, які працюють у суб'єктів підприємницької діяльності - платників єдиного податку, не залежить від статусу платника податку.

Згідно з пунктом 16 Прикінцевих положень Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить йому. Положення статті 6 Указу № 727/98 ,,Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" щодо звільнення суб'єктів малого підприємництва, які сплачують єдиний податок, від збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, Закону суперечить, а отже, застосуванню не підлягає.

Враховуючи те, що посилання позивача в касаційній скарзі на порушення судами норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження при розгляді даної справи, а судами повно та всебічно перевірені надані сторонами докази, дана їм належна оцінка у рішеннях, які належним чином мотивовані і за своїм змістом та формою відповідають вимогам матеріального та процесуального закону, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Компанія ОВАККО Лтд"залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2009 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2011 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Компанія ОВАККО Лтд" до управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі міста Львова про скасування вимог про сплату боргу - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.В. Ліпський

Судді: С.В. Головчук

Ю.К. Черпак