Справа № 413/6055/13-а (2а/413/197/13)
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" червня 2015 р. м. Київ К/800/3081/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Ємельянової В.І., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України у м. Красному Лучі Луганської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача. Просила зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м. Красному Лучі Луганської області здійснити перерахунок пенсії з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення і соціально-побутові потреби та індексації заробітної плати за останні 24 місяця роботи, на які були нараховані та фактично сплачені страхові внески на загальнообов'язкове пенсійне страхування та сплачувати пенсію в перерахованому розмірі.

Постановою Краснолуцького міського суду Луганської області від 22 жовтня 2013 року позов задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м. Красному Лучі Луганської області в частині відмови ОСОБА_4 у включенні до перерахунку пенсії сум матеріальної допомоги на оздоровлення і соціально-побутові питання, індексації заробітної плати та зобов'язано відповідача здійснити позивачці перерахунок пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення і соціально-побутові питання та суми індексації заробітної плати, починаючи з 16 березня 2013 року. В решті позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2013 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та залишення в силі постанови суду першої інстанції.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права у межах доводів касаційної скарги, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 з 12 липня 2011 року знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Красному Лучі Луганської області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», як посадова особа в органах місцевого самоврядування при загальному стажі роботи 36 років 11 місяців 18 днів, у тому числі стажу посадової особи в органах місцевого самоврядування - 19 років 11 місяців 00 днів у розмірі 89% від заробітної плати.

У липні 2011 року ОСОБА_4 звернулась до управлінні Пенсійного фонду України в м. Красному Лучі Луганської області із заявою про призначення пенсії як державному службовцю та надала довідку про складові заробітної плати за період з липня 2009 року по липень 2011 року. Однак, відповідачем не включено до розрахунку пенсії позивачки матеріальну допомогу на оздоровлення та соціально-побутові питання, індексацію заробітної плати.

На заяву позивачки про відновлення порушеного права відповідач листом від 17 липня 2013 року № 149/К-11 повідомив, що законних підстав для врахування до заробітної плати для визначення розміру пенсії державного службовця матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення, індексації немає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача неправомірні, оскільки матеріальна допомога на оздоровлення, допомога для вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати, з яких позивачкою сплачено страхові внески та збір на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, входять до системи оплати праці державного службовця.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідачем правомірно відмовлено у перерахунку пенсії позивачці з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, соціально-побутові питання та сум індексації заробітної плати на підставі довідки від 17 червня 2013 року № 01-24/641, оскільки зазначена довідка не містить відомостей щодо сплати з них страхових внесків або збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Проте погодитися з такими висновками суду апеляційної інстанції не можна з таких підстав.

Згідно статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Всупереч вимог статті 159 КАС України висновки суду апеляційної інстанції не ґрунтуються на законі.

За змістом статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР (далі - Закон № 108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною 2 ст. 33 Закону № 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 14 та 28 травня 2013 року, 4 березня 2014 року (справи №№ 21-125а13, 21-97а13, 21-3а14 відповідно).

Висновок суду апеляційної інстанції про те, що позивачкою не сплачені страхові внески з матеріальної допомоги та інших складових, які вона просила врахувати для обчислення пенсії, не ґрунтується на матеріалах справи. В матеріалах справи (а.с. 10) міститься довідка про складові заробітної плати позивачки (в тому числі матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати) за період з 2009 по 2011 роки, в якій зазначено, що на всі виплати, включені в довідку, нараховані страхові внески на загальнообов"язкове державне пенсійне страхування, а з 1 січня 2011 року єдиний внесок на загальнообов"язкове державне соціальне страхування.

Отже, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_4, оскільки суми виплат, з яких позивачкою сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема матеріальна допомога на оздоровлення, соціально-побутові питання та суми індексації заробітної плати, включаються до складу заробітної плати державного службовця підлягають врахуванню при обчисленні розміру пенсії.

Згідно ст. 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

За таких обставин, коли суд апеляційної інстанції помилково скасував законне рішення суду першої інстанції, колегія суддів на підставі ст. 226 КАС України скасовує постанову суду апеляційної інстанції та залишає в силі постанову суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2013 року скасувати, а постанову Краснолуцького міського суду Луганської області від 22 жовтня 2013 року залишити в силі.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: В.В. Тракало В.І. Ємельянова М.І. Мойсюк