Справа № 826/1578/13-а
Суддя: Острович С.Е.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року м. Київ К/800/18479/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Островича С.Е.
Степашка О.І.
Федорова М.О.
секретаря судового засідання Іванова К.Ю.,

представник позивача Мурга Р. Я.

представник відповідача Єрьомін О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 січня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2015 року у справі за позовом Прокурора Вишгородського району в інтересах держави в особі Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області до Приватного акціонерного товариства "Київміськбуд- 1" про стягнення податкової заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

Прокуратура Вишгородського району в інтересах держави в особі Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - Вишгородська ОДПІ) звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Київміськбуд- 1" (далі - ПАТ "Київміськбуд- 1") в якому просить стягнути податкову заборгованість.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 січня 2015 року у задоволенні позову прокуратурі Вишгородського району в інтересах держави в особі Вишгородської ОДПІ відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2015 року апеляційну скаргу Вишгородської ОДПІ залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 січня 2015 року - залишено без змін.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій Вишгородська ОДПІ подала касаційну скаргу в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 січня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2015 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Вишгородської ОДПІ.

ПАТ "Київміськбуд- 1" подало до суду письмові заперечення на касаційну скаргу Вишгородської ОДПІ.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі фактичні обставини справи.

Першою філією ПАТ «Київміськбуд-1» на виконання п.п.16.1.3 п.16.1 ст. 16 Податкового кодексу України були подані розрахунки податкових зобов'язань щодо сплати консолідованого податку на прибуток підприємств:

1) за 2011 рік у розмірі 6738194,00 грн.;

2) за перший квартал 2012 року у розмірі 9633,00 грн.;

3) за півріччя 2012 року у розмірі 191562,00 грн.

Судами попередніх інстанцій зазначено, що платником податку самостійно визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток підприємства та не сплачено до бюджету, що не заперечується відповідачем, в розмірі 6939378,00 грн.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 ПК України - податковим обов'язком визначається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом.

Згідно пп. 16.1.4. п. 16.1 ст. 16 ПК України - платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України - податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

У відповідності до пп. 14.1.137 п.14.1 ст. 14 ПК України - орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно п. 46.1 ст. 46 ПК України - податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Відповідно до ст. 49 ПК України - податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до п. 56.11 ст. 56 ПК України - грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків не підлягає оскарженню.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 ПК України - орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до п. 95.3 ст. 95 ПК України - стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 20.1.18 ст. 20 ПК України - органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Враховуючи, що сума податкового зобов'язання не була сплачена своєчасно, вона набула статусу податкового боргу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що вказана податкова заборгованість відповідача перед Державним бюджетом останнім сплачена не була.

27 грудня 2012 року Господарським судом міста Києва винесено ухвалу про порушення провадження у справі №5011-44/18931-2012 за заявою ДПІ у Оболонському районі міста Києва до ПАТ «Київміськбуд-1» про визнання банкрутом, оскільки останній неспроможний сплатити податковий борг в сумі 50258285,95 грн.

21 липня 2014 року Господарським судом міста Києва постановлено ухвалу, якою, зокрема, залишено без розгляду заяву з кредиторськими вимогами до боржника - ПАТ «Київміськбуд» ДПІ у Вишгородському районі на суму 7996252,59 грн. з огляду на їх заявлення після закінчення строку, встановленого для їх подання.

Згідно із ст. 5 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з наступними змінами та доповненнями в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом, іншими законодавчими актами України.

Статтею 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника. Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та вимоги яких не забезпечені заставою майна боржника. Поточні кредитори - це кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено, що після опублікування оголошення про порушення справи про банкрутство в офіційному друкованому органі всі кредитори незалежно від настання строку виконання зобов'язань мають право подавати заяви з грошовими вимогами до боржника згідно зі статтею 14 Закону.

Конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Відповідно до ч. 5 ст. 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», вимоги, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, не розглядаються і вважаються погашеними.

Судами попередніх інстанцій зазначено, що 01 червня 2013 року в газеті «Урядовий кур'єр» №97 (4983) опубліковано оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство ПАТ «Київміськбуд-1». Тобто, тридцятиденний строк, встановлений ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» для виявлення кредиторів боржника розпочався 02 червня 2013 року та закінчився 01 липня 2013 року. Однак, Вишгородська ОДПІ звернулась із заявою про визнання грошових вимог до боржника 25 березня 2013 року, тобто ще до здійснення відповідної публікації та, відповідно, поза межами строку, встановленого для виявлення кредиторів. Тому, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, з яким погодився Київський апеляційний господарський суд та Вищий господарський суд України, що звернення кредитора - Вишгородська ОДПІ з грошовими вимогами до відповідача було здійснено з порушенням встановленого Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позовних вимог прокуратури Вишгородського району в інтересах держави в особі Вишгородської ОДПІ.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з додержанням норм процесуального та матеріального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновок суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області залишити без задоволення, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 січня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді С.Е. Острович
О.І. Степашко
М.О. Федоров