Справа № 9101/37622/2011
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2012-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2012 р. справа № 2а-1955/10

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М.,

суддів: Коршуна А.О., Католікяна М.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційні скаргиуправління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу та ОСОБА_1

на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 10.01.2011 р., прийняту у порядку скороченого провадження,

у справі № 2а-1955/10

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу

про зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

14.12.2010 року позивач звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу з позовом, в якому просив: зобов'язати відповідача зробити перерахунок недоплаченої, як дитині війни, щомісячну соціальну допомогу за період з 01.01.2007 по 01.12.2010 року у сумі 5571,60 грн.; зобов'язати відповідача виконувати начислення щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, та забезпечити її виплату у 2010 році та довічно.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 15 грудня 2010 року позовні вимоги за період з 01.01.2007 року по 14.06.2010 року залишено без розгляду.

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 10.01.2011 р. позов позивача задоволено частково, а саме: зобов'язано відповідача перерахувати та виплатити позивачу щомісячну державну соціальну допомогу в порядку визначеному ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»починаючи з 14 червня 2010 року з урахуванням отриманих сум. В інший частині позов залишено без задоволення.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, сторони оскаржили її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції та направити справу на новий розгляд.

В обґрунтуваннях апеляційних вимог позивач посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права: відповідно до ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення»нараховані суми пенсії, які не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію вигачується за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Відповідач в апеляційній скарзі просив скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким повністю відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що в його діях відсутні будь-які порушення чинного законодавства України, оскільки фінансування виплат, передбачених ЗакономУкраїни "Про соціальний захист дітей війни" проводиться із державного бюджету України. Законом України «Про соціальний захист дітей війни»розмір мінімальної пенсії за віком не визначений. Розмір мінімальної пенсії за віком, визначений Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», застосовується для розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом. З 2008 року підвищення пенсії позивачці, як «дитині війни», виплачується відповідно до постанови КМУ від 28.05.2008р. №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян».

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних, вимог, суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має статус "дитини війни".

У 2009-2011 роках дія ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни не призупинялася, а застосування відповідачем положень постанови КМ України № 530 від 28.05.2008 року щодо визначення розміру підвищення пенсії є безпідставним, оскільки розмір підвищення пенсії визначений Законом України Про соціальний захист дітей війни, який має вищу юридичну силу, ніж постанова КМ України.

Суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що розмір мінімальної пенсії за віком необхідно обраховувати відповідно до ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Відповідно до частини першої статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною другою вказаної статті визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня. коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач посилався на зміни в законодавстві та положення ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення»відповідно до яких нараховані суми пенсії, які не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію вигачується за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Як вбачається з матеріалів справи, клопотання про поновлення строку звернення до суду позивач не подавав. Зазначив, що про порушення свого права дізнався із засобів масової інформації 16.06.2010 року.

Відповідно до ст.94 Конституції України Закон набирає чинності через десять днів з дні його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування. Закон України "Про соціальний захист дітей війни" прийнято 18 листопада 2004 року, а набрав чинності, відповідно до ч.1 розділу IV даного закону, з 01 січня 2006 року. Закони, інші нормативно-правові акти, судові рішення є загальнодоступними для ознайомлення всіма громадянами. Виплати підвищення до пенсії є щомісячними, а відтак, позивач знав розмір цих виплат і в разі не згоди мав право звернутися до суду у встановлений ст.99 КАС України шестимісячний строк.

Як слідує зі змісту ст. 46 Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та ст. 87 Закону України Про пенсійне забезпечення, обмеження строку не розповсюджується на нараховані та не отримані суми пенсії, проте, позивачу, доплата до пенсії в розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, не нараховувалася.

Отже, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги позивача з 14.06.2010 року.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права в частині, що оскаржується сторонами по справі.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу та ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 10.01.2011 року у справі № 2а-1955/10 - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України не підлягає.

Головуючий: О.М. Панченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: М.О. Католікян