Справа № 821/758/15-а
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/758/15-а
09 год. 37 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кузьменко Н.А.

при секретарі - Багненко Т.В.

за участю: представників позивача - Декалюка Д.В., Князева Д.В.

представника відповідача - Верещака О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов заступника прокурора Херсонської області до Херсонської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення 37 сесії 6 скликання Херсонської міської ради від 31 жовтня 2014 року №1548 "Про затвердження містобудівної документації - детального плану території, обмеженої Острівським шосе - межею території садибної забудови - узрізом води озера Погоріле - Перше із затоками", -

встановив:

06 березня 2015 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява заступника прокурора Херсонської області до Херсонської міської ради з позовними вимогами про визнання незаконним та скасування рішення 37 сесії 6 скликання Херсонської міської ради від 31 жовтня 2014 року №1548 "Про затвердження містобудівної документації - детального плану території, обмеженої Острівським шосе - межею території садибної забудови - узрізом води озера Погоріле - Перше із затоками".

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Суду пояснили, що в ході вивчення прокуратурою області стану додержання вимог законодавства розпорядниками земель державної та комунальної власності встановлено, що спірне рішення суперечить вимогам Водного кодексу України, Законів України "Про регулювання містобудівної діяльності". Даним рішенням затверджено містобудівну документацію - детальний план території обмеженої Острівським шосе - межею території садибної забудови - узрізом води озера Погоріле - Перше із затоками, що також суперечить Основному кресленню Генерального плану м.Херсона, оскільки відповідно до Генплану функціональне призначення території в межах вказаних вулиць визначено, як територія «інших земель», розвиток якої передбачено для утворення необхідного обсягу зелених насаджень спеціального призначення. Спірним рішенням затверджено містобудівну документацію, якою функціональне призначення окремої території визначено як територія для будівництва водного клубу катерів, яхт та центру відпочинку з організованими місцями відпочинку загальноміського призначення, тобто відповідачем у такий спосіб фактично змінено функціональне використання цих територій.

Представники позивача зазначили, що детальний план розробляється з метою уточнення у збільшеному масштабі положень генерального плану населеного пункту, схеми планування території, уточнення функціонального призначення території, встановлення червоних ліній та ліній регулювання забудови, а тому детальний план не може змінювати функціональне використання території, яке зазначено в існуючому основному кресленні генерального плану.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, обґрунтовуючи тим, що спірним рішення не змінено функціональне використання земельних ділянок території обмеженої Острівським шосе - межею території садибної забудови - узрізом води озера Погоріле - Перше із затоками. Детальний план - це містобудівна документація, що розроблена організацією, яка має ліцензію на виконання таких робіт, та містить висновки органів виконавчої влади щодо його відповідності вимогам законодавства, що регулює дані правовідносини. Міськрада не надає оцінку відповідності детального плану вимогам законодавства, а тільки в межах своєї компетенції приймає рішення про його затвердження. У міськради не було жодних підстав для не затвердження детального плану.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини.

Генеральний план міста Херсона затверджений рішенням Херсонської міської ради від 26.12.2003 р. № 443.

З метою уточнення положень Генерального плану міста Херсона, визначення планувальної організації і розвитку територій, враховуючи рекомендації постійної комісії міської ради з питань містобудування, архітектури та регулювання земельних відносин від 06.08.2014 року, враховуючи результати проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проекту містобудівної документації, відповідно до ст. 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку розроблення містобудівної документації, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.11.2011 року № 290, рішення міської ради від 25.12.2012 року № 961 «Про містобудівну документацію - детальні плани територій», керуючись п.42 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Херсонською міською радою 31.10.2014 р. прийнято рішення № 1548 «Про затвердження містобудівної документації - детального плану території, обмеженої Острівським шосе - межею території садибної забудови - узрізом води озера Погоріле - Перше із затоками».

Детальний план території обмеженої Острівським шосе - межею території садибної забудови - узрізом води озера Погоріле - Перше із затоками розроблено комунальним підприємством "Херсонгардопроект" у 2013 р.

Детальним планом передбачено розміщення на ділянці площею 0,407 га об'єкту 117 квартирного жилого будинку та передбачено будівництво на ділянці 0,745 га водного клубу яхт та катерів, будівництво на ділянці площею 1,8 га центру відпочинку з організованими місцями відпочинку загальноміського призначення.

У ході вивчення прокуратурою області стану додержання вимог законодавства розпорядниками земель державної та комунальної власності виявлено рішення Херсонської міської ради № 1548 від 31.10.2014 року.

Прокуратурою встановлено, що згідно із кресленням Генерального плану м. Херсона функціональне призначення території обмеженої Острівським шосе - межею території садибної забудови - узрізом води озера Погоріле - Перше із затоками визначено як територія багатоквартирної жилої забудови. Проте порівнянням картографічних матеріалів щодо фактичного знаходження запроектованої ділянки встановлено, що на вказаній території відповідно до Основного креслення Генерального плану м.Херсона передбачено розташування громадських будівель і споруд та визначено як «інші землі».

Прокуратура Херсонської області вважає, що приймаючи оскаржуване рішення Херсонська міська рада не взяла до уваги обмеження щодо використання території обмеженої Острівським шосе - межею території садибної забудови - узрізом води озера Погоріле - Перше із затоками зі статусом "інші землі", розвиток якої передбачено для утворення необхідного обсягу зелених насаджень спеціального призначення. Крім того, вказані території знаходяться у межах прибережної захисної смуги річки Дніпро, обмежений режим господарського використання якої відповідно до вимог ст. 89 Водного кодексу України, забороняє будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів.

Вищезазначеним Детальним планом території фактично змінено функціональне призначення вказаної території.

Надаючи оцінку обґрунтованості тверджень позивача щодо незаконності прийняття відповідачем спірного рішення, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Частинами 1, 2 статті 18 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об'єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії.

Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Відповідно до частини 1 статті 19 цього Кодексу землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Згідно із частинами 1, 2, 3 статті 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Таким чином, зміна цільового призначення земельної ділянки здійснюється за проектами відведення земельної ділянки.

Позивач стверджує, що затвердивши містобудівну документацію - Детальний план території обмеженої Острівським шосе - межею території садибної забудови - узрізом води озера Погоріле - Перше із затоками, відповідач змінив функціональне призначення цих земель, оскільки відповідно до Основного креслення Генплану міста ця територія визначена, як територія громадських будівель та споруд і функціональне призначення території визначено як «інші землі», а відповідно до Детального плану - це територія багатоквартирної жилої забудови, водного клубу катерів та яхт, центру відпочинку з організованими місцями відпочинку загальноміського призначення.

Суд вважає наведені вище твердження позивача такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства, що регулює дані правовідносини, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної документації» передбачено, що генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Відповідно ч. 1, п. 3 ч. 4 ст. 19 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території. Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції.

Детальний план території визначає функціональне призначення, режим та параметри забудови однієї чи декількох земельних ділянок, розподіл територій згідно з

будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Відповідно до статті 21 Закону України "Про основи містобудування" визначення територій для містобудівних потреб здійснюється відповідно до затвердженої містобудівної документації з урахуванням планів земельно-господарського устрою.

Відповідно до п. 4.8 Порядку розроблення містобудівної документації, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.11.2011 р. № 290 детальний план території розробляється для територій житлових районів, мікрорайонів, кварталів нової забудови, комплексної реконструкції кварталів, мікрорайонів застарілого житлового фонду, територій виробничої, рекреаційної та іншої забудови.

Пунктом 3.4 ДБН Б.1.1-14:2012 "Склад та зміст детального плану території" визначено, що функціональне використання (призначення) території - це використання території за переважними функціями (багатофункціональна, громадська, житлова, промислова тощо), що існує або встановлюється містобудівною документацією.

Крім того, п. 4.5 ДБН Б.1.1-14:2012 "Склад та зміст детального плану території" передбачає, що у детальному плані також, враховуються інвестиційні наміри будівництва для відповідної території на етап реалізації від 3 років до 7 років та надаються орієнтовні показники на розрахунковий етап генерального плану населеного пункту.

Аналіз положень наведених вище нормативних актів, дає підстави для висновку, що детальний план є одним із видів містобудівної документації, який розробляється з метою уточнення положень генерального плану, а також з метою визначенням планувальної організації та функціонального призначення території населеного пункту, у тому числі з метою більш детального планування на майбутнє режиму та параметрів забудови однієї чи декількох земельних ділянок, розподіл територій згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Детальний план - це документація, якою не може змінюватися функціональне використання території, тобто вона не може містити висновків щодо зміни цільового призначення земель, оскільки такі зміни можуть здійснювати тільки за проектами відведення земельної ділянки.

Як встановлено судом, детальний план уточнив види об'єктів, що можуть розміщуватися на території, визначеній Генпланом, а тому це не є зміною цільового призначення визначення детальним планом розміщення на цій території об'єктів загального призначення в майбутньому.

За таких обставин, суд не бере до уваги твердження позивача, що оскаржуване рішення Херсонської міськради дає можливість здійснювати розпорядження земельними ділянками не за цільовим призначенням, оскільки вказаним рішенням не надавалось будь-якого дозволу на здійснення забудови, а тільки затверджено містобудівну документацію.

Крім того, суд відмічає, що детальний план погоджений без зауважень органами виконавчої влади, які, відповідно до покладених на такі органи функцій і завдань, відповідають за погодження містобудівної документації.

Таку ж саму позицію висловив Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 12 лютого 2015 року по справі № К/800/32485/14, К/800/32487/14.

Оцінка судом обставин справи базується на наданих доказах, їх належності та переконливості, в поєднанні з принципами КАС України.

Як передбачає ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Згідно п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...".

Вирішуючи питання стосовно застосування ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бендерський проти України» (Заява N 22750/02§42) суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

Згідно з частиною першою ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач належними доказами не підтвердив правомірність своїх вимог, натомість наявні в матеріалах справи докази не дають суду підстав для висновку про протиправність дій відповідача.

На підставі вимог частини 3 статті 160 КАС України, в судовому засіданні 03 червня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 158 - 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов заступника прокурора Херсонської області до Херсонської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення 37 сесії 6 скликання Херсонської міської ради від 31 жовтня 2014 року №1548 "Про затвердження містобудівної документації - детального плану території, обмеженої Острівським шосе - межею території садибної забудови - узрізом води озера Погоріле - Перше із затоками" - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 08 червня 2015 р.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 6.1.