Справа № 826/16642/13-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року м. Київ К/800/3863/15

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Чернівцях на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 жовтня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2014 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України у м. Чернівцях до Державного підприємства "Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут "НДІпроектреконструкція" про стягнення заборгованості,

встановив:

У жовтні 2013 року управління ПФУ звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з НДІ суму заборгованості з відшкодування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України від 13 грудня 1991 року № 1977-ХІІ «Про наукову і науково-технічну діяльність» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1977-ХІІ), і сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, за період з лютого 2010 року по лютий 2011 року в розмірі 9 994 грн 98 коп.

Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 23 жовтня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2014 року, позов управління ПФУ залишив без розгляду у зв'язку з пропущенням строків звернення до адміністративного суду на підставі того, що до відносин зі стягнення в судовому порядку заборгованості з відшкодування витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії підлягають застосуванню строки, передбачені статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - КАС).

Не погоджуючись з рішенням судів, позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушенням судами норм процесуального та матеріального права, просив їх скасувати та прийняти нове рішення, яким направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14 серпня 2014 року касаційну скаргу управління залишено без задоволення, а судові рішення - без змін.

Постановою Верховного Суду України від 18 листопада 2014 року скасовано ухвалу Вищого адміністративного суду України від 14 серпня 2014 року, а справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши правильність застосування судами норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що НДІ не відшкодувало витрати ПФУ на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації відповідно до частини дев'ятої статті 24 Закону № 1977-ХІІ, і сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи, (далі - різниця у розмірі пенсії) за період з лютого 2010 року по лютий 2011 року, яка визначена у відповідних повідомленнях, отриманих НДІ.

Вирішуючи даний спір, суд апеляційної інстанції, погодившись із рішенням суду першої інстанції про залишення позову без розгляду, виходив із того, що адміністративний позов управління ПФУ поданий після закінчення встановленого статтею 99 КАС строку звернення до адміністративного суду.

Так, суди зазначили, що строк подання позову про стягнення з НДІ заборгованості з відшкодування різниці фактичних витрат на виплату пенсії, призначеної відповідно до Закону № 1977-ХІІ, і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, за період з лютого 2010 року по лютий 2011 року збіг, оскільки позов поданий у жовтні 2013 року, а отже, управління ПФУ подало його після річного та шестимісячного строку звернення до адміністративного суду.

Колегія суддів вважає висновки судів передчасними.

Вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції норм матеріального права у цій справі, колегія суддів Верховний Суд України у постанові від 18 листопада 2014 року дійшла такого висновку.

Частиною першою статті 99 КАС передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини дев'ятої статті 24 Закону № 1977-ХІІ різниця між сумою пенсії, призначеної за цим Законом, та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується: для наукових (науково-педагогічних) працівників державних бюджетних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації - за рахунок коштів державного бюджету; для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом; для наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів.

Пунктом 5 Порядку встановлено, що розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації визначається у розрахунку на рік органами ПФУ до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенсії відповідно до Закону № 1977-ХІІ, про що відповідному підприємству, установі, організації або закладу відразу надсилається повідомлення.

Зазначені підприємства, установи, організації та заклади самостійно визначають суму, що підлягає до сплати у розрахунку на місяць, та щомісячно до 25 числа перераховують органу ПФУ за своїм місцезнаходженням відповідні кошти.

Згідно із пунктом 8 Порядку у разі порушення строку сплати коштів, які спрямовуються на фінансування різниці у розмірі пенсії, органи ПФУ стягують відповідні суми у порядку, визначеному законодавством.

Пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено, що недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 15 статті 106 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

Таким чином, на підставі аналізу вищезгаданих норм права колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що у разі звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості (недоїмки), яка виникла через несвоєчасне нарахування та/або сплату різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств за Законом № 1977-ХІІ, та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, строки звернення до суду із позовом про стягнення цієї заборгованості (недоїмки), передбачені статтею 99 КАС України, не застосовуються.

Враховуючи наведені норми права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не вбачає підстав відступити від правової позиції, викладеної у висновку Верховного Суду України від 18 листопада 2014 року, та враховує його при застосуванні таких норм відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України.

Оскільки судами допущені порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, то судові рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Чернівцях задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 жовтня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2014 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: