Справа № 826/9408/15
Суддя: Нагорянський С.І.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 червня 2015 року 13:20 № 826/9408/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Нагорянського С.І., при секретарі судового засідання Трухан К.В., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Військової частини НОМЕР_1
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

за участю сторін:

позивача: ОСОБА_1 ;

представника відповідача: Дюдя Р.Р.

В С Т А Н О В И В:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , в якій просить: визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо своєчасної виплати позивачу грошової компенсації замість речового майна, що підлягало видачі позивачу згідно норм речового забезпечення; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України виплатити позивачу грошову компенсацію замість речового майна, що підлягало видачі позивачу згідно норм речового забезпечення, з урахуванням індексації вартості речового майна на період здійснення розрахунку.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до пункту 2 статті 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей позивач, як військовослужбовець, має право на отримання грошової компенсації замість речового майна, проте через бездіяльність відповідача грошова компенсацію позивачу виплачена не була.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні 10 червня 2015 року позивач підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з огляду на доводи, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у задоволенні адміністративного позову. Посилався на те, що виплата грошової компенсації за невидане військовослужбовцю речове майно, у зв`язку з його переведенням для подальшого проходження служби до військових частин, установ, організацій Міністерства оборони України, у тому числі військових підрозділів цивільних вищих навчальних закладів, не передбачена.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, оцінивши докази, які мають значення для розгляду та вирішення справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 2002 року.

Згідно наказу першого заступника міністра оборони України від 22 листопада 2014 року №157 (по особовому складу) ОСОБА_1 , яка перебувала у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , колишнього наукового співробітника науково-дослідного відділу другого науково-дослідного управління військової частини НОМЕР_2 , призначено старшим науковим співробітником науково методичного відділу проблем термінологічного та інформаційно-аналітичного забезпечення лінгвістичного науково-дослідного центру Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка.

При переведенні позивача з військової частини НОМЕР_1 до нового місця служби, позивачу не було здійснено розрахунку та виплати грошової компенсації за невидане впродовж 2002-2014 років речове майно.

17 та 27 березня 2015 року позивач зверталась з заявами до командування військової частини НОМЕР_1 , в яких просила повідомити щодо часу та місця виплати компенсації.

Листом від 03 квітня 2015 року № 222/5Д/895, за підписом тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 , позивача було повідомлено про те, що виплата грошової компенсації за невидане військовослужбовцю речове майно, у зв`язку з його переведенням для подальшого проходження служби до військових частин, установ, організацій Міністерства оборони України, у тому числі військових підрозділів цивільних вищих навчальних закладів, законодавством не передбачена.

Вважаючи протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо виплати позивачу грошової компенсації замість речового майна, що підлягало видачі згідно норм речового забезпечення, позивач звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з даним позовом.

Згідно п.2 статті 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослуж-бовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII, військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів.

Порядок виплати грошової компенсації визначається Кабінетом Міністрів України.

Законом України Про Державний бюджет України на 2007 рік від 19 грудня 2006 року, дію пункту 2 статті 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" зупинено на 2007 рік.

Підпунктом 3 пункту 67 розділу ІІ Закону України Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28 грудня 2007 року № 107-VІ, пункт 2 статті 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" виключено.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 травня 2008 року № 10-рп/2008 зміни внесенні підпунктом 3 пункту 67 визнано такими, що не відповідають Конституції України. Тобто, з моменту прийняття рішення Конституційним Судом України, частина друга статті 9-1 Закону № 2011-XII є діючою та підлягає виконанню.

Таким чином, виплата військовослужбовцям грошової компенсації за не отримане речове майно була поновлена з дати прийняття Конституційним Судом України рішення № 10-рп/2008 - 25 травня 2008 року, а тому позивач має право на її отримання.

Разом з тим, як встановлено судом, з 22 листопада 2014 року ОСОБА_1 призначено старшим науковим співробітником науково методичного відділу проблем термінологічного та інформаційно-аналітичного забезпечення лінгвістичного науково-дослідного центру Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27 листопада 2014 року № 250ДСК, ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення.

У подальшому позивач була переведена з військової частини НОМЕР_1 до іншого місця служби - Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка.

Відповідно до п. 20 Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1444, офіцерам, прапорщикам і мічманам за їх бажанням дозволяється (з дати виникнення права на отримання речового майна) замість одних предметів речового майна, передбачених нормами забезпечення, видавати інші, вартість яких не перевищує вартості предметів, що замінюються, або виплачувати за них грошову компенсацію. Дія цього пункту поширюється на військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, після перших трьох років служби за умови подальшого продовження ними контракту.

Разом з тим, Положенням №1444 не передбачено виплату грошової компенсації за не видане військовослужбовцю речове майно, у зв`язку з його переведенням для подальшого проходження служби до військових частин, установ, організацій Міністерства оборони України, у тому числі військових підрозділів цивільних вищих навчальних закладів.

Враховуючи, що позивача було переведено з військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження служби до іншого місця служби - Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача обов`язку виплачувати позивачу грошову компенсацію замість речового майна.

Разом з тим, суд зауважує, що у позивача зберігається право на отримання даного виду грошової компенсації, передбаченої п.2 статті 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII, замість належних їй за нормами забезпечення предметів речового майна в розмірі вартості зазначених предметів за новим місцем служби.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Повний текст постанови складено 11 червня 2015 року.

Суддя С.І. Нагорянський