Справа № 813/8426/14
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2015 року м.Львів № 813/8426/14

14 год. 41 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Клименко О.М. за участю секретаря судового засідання Рехліцької Ю.Р. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не прибув;

відповідача: представник Рибак Н.Я.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євробуд Вест Трейд» до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євробуд Вест Трейд» (далі - ТОВ «Євробуд Вест Трейд») звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби України (далі - Львівська митниця), в якому просить визнати протиправними дії Львівської митниці неправомірними по коригуванню митної вартості товарів та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №209000006/2014/900058/2 від 05.11.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що, оскаржуване рішення прийнято Львівською митницею безпідставно. Пояснив, що згідно переліку ч. 2 ст. 53 МК України позивачем були надані всі необхідні документи, що підтверджують митну вартість товару і обраний метод її визначення. При цьому подані документи не містили жодних розбіжностей, ознак підробки та містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що підлягає сплаті за поставлені товари. На думку позивача, з наданих документів митний орган мав можливість встановити митну вартість товару на підставі першого методу визначення митної вартості - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються в Україну.

Крім цього, вказує, що відомості з інформаційних баз даних відповідача мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень і вважає, що коригування митної вартості названого товару за другорядним методом проведене Львівською митницею з порушенням вимог ч.9 ст. 58 МК України. А тому так дії відповідача просить визнати протиправними, а прийняте Львівською митницею рішення про коригування митної вартості товарів №209000006/2014/900058/2 від 05.11.2014 року від 05.11.2014 року - скасувати.

Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просить позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що Львівська митниця при винесенні оскаржуваного рішень, діяла у чіткій відповідності до вимог Митного кодексу України та Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджені наказом Держмитслужби України від 13.07.12 №362, Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 №883/21195.

Зазначив, що Львівською митницею під час розгляду документів, які були подані до митного оформлення товару за МД №209120000/2014/844357 встановлено, що такі містять розбіжності щодо виробника товару у контракті №14001 від 02.04.2014 року, щодо адреси продавця, яка була зазначена у МД та інвойсі та адреси, вказаної у платіжному дорученні, також контракт було надіслано без аркуша, який містить обов'язкові реквізити сторін. За наслідками розгляду наданих на вимогу Львівської митниці додаткових документів, встановлено, що відповідно до п.4.1. договору транспортно-експедиційного обслуговування, здійснюється 100% передоплати вартості послуг, в той же час, заявка, рахунок про оплату послуг або платіжні документи на вимогу митного органу не були надані. Вказані факти дозволяють стверджувати, що у позивача відсутні документи, що підтверджували б задекларовану суму транспортних витрат. Крім цього, не надано висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Пояснив, що з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості Львівською митницею було проведено консультації з декларантом відповідно до вимог ст. 57 МК України. Оскільки у митного органу та декларанта були відсутні відомості про визначення митної вартості відповідно до вимог ст. 59 МК України, митна вартість була визначена за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, відповідно до вимог ст. 60 МК України (метод 2б).

Зважаючи на викладене, у зв'язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МК України, Львівська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості №209000006/2014/900058/2 від 05.11.2014 року. Представник відповідача також пояснив, що надані ТОВ «Євробуд Вест Трейд» витребовувані документи після прийняття спірного рішення, не могли слугувати підставою для його перегляду відповідачем у порядку 55 МК України, оскільки товар за МД №209120000/2014/844357 від 05.11.2014 року був оформлений у звичайному порядку, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд заслухав пояснення представників сторін, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

02.04.2014 р. між ТОВ «Євробуд Вест Трейд» (Покупець), укладено контракт поставки товару №14001 з компанією «Loyal Group Trading Co. Ltd» (Продавець) відповідно до п. 1.1 якого продавець зобов'язується передати у власність, а покупець прийняти і оплатити у строк, у кількості, по ціні, по якості та відповідно до асортименту полістирол, що вспінюється (марки King Pearl) (надалі - Товар), відповідно до проформи-інвойса, які є невід'ємною частиною даного контракту, на умовах даного контракту.

З метою митного оформлення товару, отриманого на виконання умов контракту, позивачем було подано до Львівської митниці митну декларацію №209120000/2014/844357 від 04.11.2014 року (надалі - МД), що не заперечувалось сторонами. Також позивачем було надано товаросупровідні документи згідно переліку, вказаному у картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №209120000/2014/00508 (а.с.92).

Митна вартість товару позивачем визначена виходячи з ціни контракту, тобто за основним методом, який встановлено статтею 58 Митного кодексу України та становила 1730 доларів США за тону продукції.

Львівською митницею було проаналізовано інформацію, що містилась у товаросупровідних документах, наданих до митного оформлення за митною декларацією №209120000/2014/844357, за результатами перевірки якої, відповідачем встановлено неподання декларантом договору про надання транспортно-експедиційних послуг, також встановлено, що такі містять наступні розбіжності: у контракті №14001 від 02.04.2014 року виробником товару зазначений «Loyal Group Trading Co. Ltd», а у МД №209120000/2014/844357 від 04.11.2014 року виробником зазначена фірма «NINGBO XINQIAO CHEMICAL INDASTRIAL CO.», адреса продавця, зазначена у МД та інвойсі відрізняється від адреси, вказаної у платіжному дорученні, зовнішньоекономічний контракт надіслано без останнього аркуша, який містить обов'язкові реквізити сторін.

Відтак, відповідачем наголошено, що надані позивачем документи містять певні розбіжності, що, у свою чергу, слугувало підставою для перевірки заявленої позивачем митної вартості товару. З огляду на вищевикладені обставини, з урахуванням аналізу інформації, що міститься у поданих до митного оформлення документах, на підставі частини третьої статті 53 Митного кодексу України органом доходів і зборів було направлено письмову вимогу та запропоновано декларанту надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Дані пропозиції направлені декларанту позивача в електронному вигляді 04.11.2014 р. (а. с. 128).

На вимогу відповідача позивачем 05.11.2014 р. додатково були надані: проформа - інвойс від 09.09.2014 року, прайс-лист від 09.09.2014 року, договір на перевезення від 12.09.2014 року, інформація біржової організації ICIS про вартість сировини від 05.09.2014 року, 08.09.2014 року, 09.09.2014 року та зазначено, що інших документів подати не може, просив визначити митну вартість згідно чинного законодавства.

Після отримання яких, відповідачем виявлено, що відповідно до п.4.1. договору транспортно-експедиційного обслуговування, здійснюється 100% передоплати вартості послуг, в той же час, заявка, рахунок про оплату послуг або платіжні документи на вимогу митного органу не були надані. Вказані факти дозволяють стверджувати, що у позивача відсутні документи, що підтверджували б задекларовану суму транспортних витрат. Крім цього, не надано висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

За таких обставин, Львівською митницею прийнято картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №209120000/2014/00508 та рішення про коригування митної вартості товарів. Як слідує із зазначеного рішення №209000006/2014/900058/2 від 05.11.2014 року, митна вартість була визначена за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, відповідно до вимог ст. 60 МК України (метод 2б).

Також судом встановлено, що 10.11.2014 року на адресу Львівської митниці було надіслано додаткові документи щодо визнання митної вартості за МД №209120000/2014/844357 від 04.11.2014 року та скасування рішення №209000006/2014/900058/2 від 05.11.2014 року.

Листом від 25.11.2014 року №13-70-25/32-1587 було відмовлено позивачу у перегляді рішення №209000006/2014/900058/2 від 05.11.2014 року.

Позивач вважає рішення про коригування митної вартості та дії відповідача такими, що суперечить вимогам чинного законодавства, а тому оскаржив їх, звернувшись із позовом до суду.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 р. № 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012 р.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів статті 318 Митного кодексу України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема: код товару згідно з УКТЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 Митного кодексу України).

Правове регулювання митної вартості товарів та методів її визначення здійснюється розділом III Митного кодексу України.

Відповідно до статей 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною другою статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 «Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, та порядок їх застосування» Митного кодексу України.

За правилами частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, а саме: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відтак, особи, які переміщують товари через митний кордон України, зобов'язані подавати митним органам документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю. Водночас, частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частин першої - третьої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За приписами частини п'ятої статті 54 Митного кодексу України з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган має право, зокрема, у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

При цьому, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 Митного кодексу України).

Аналізуючи вищенаведені законодавчі норми суд дійшов висновку, що відповідач має повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару за наявності підстав для сумніву щодо митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Як свідчать обставини справи, та зазначалось судом, при перевірці правильності заявленої митної вартості задекларованого позивачем товару відповідачем встановлено неподання декларантом договору про надання транспортно-експедиційних послуг, а також, під час розгляду документів виявлено розбіжності: у контракті №14001 від 02.04.2014 року виробником товару зазначений «Loyal Group Trading Co. Ltd», а у МД №209120000/2014/844357 від 04.11.2014 року виробником зазначена фірма «NINGBO XINQIAO CHEMICAL INDASTRIAL CO.», адреса продавця, зазначена у МД та інвойсі відрізняється від адреси, вказаної у платіжному дорученні, зовнішньоекономічний контракт надіслано без останнього аркуша, який містить обов'язкові реквізити сторін.

Відтак, в існуючих спірних правовідносинах у митниці виник обґрунтований сумнів щодо правильності заявлення митної вартості товару, оскільки відомості з наданих документів містили вказані вище розбіжності.

Тому відповідачем 04.11.2014 року запропоновано декларанту надати додаткові документи, що підтверджують заявлену позивачем митну вартість товару, а саме: транспортні (перевізні) документи, (договір на перевезення, заявка); рахунок-проформу про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Згідно наданих додаткових документів відповідачем встановлено, що відповідно до п.4.1. договору транспортно-експедиційного обслуговування, здійснюється 100% передоплати вартості послуг, в той же час, заявка, рахунок про оплату послуг або платіжні документи на вимогу митного органу не були надані. Вказані факти не були спростовані позивачем, більше того така обставина підтверджується листом ТОВ «Євробуд Вест Трейд» від 10.11.2014 року, згідно переліку якого такі документи надсилались вже після прийняття спірного рішення, тому на момент прийняття рішення про коригування митної вартості у відповідача були законні підстави вважати, що у позивача відсутні документи, що підтверджували б задекларовану суму транспортних витрат.

Наведене стосується і висновку ДП «Укрзовнішпромекспертизи» від №3826, який не був предметом аналізу органом доходів і зборів, оскільки складений 06.11.2014 року і надісланий на адресу відповідача листом ТОВ «Євробуд Вест Трейд» від 10.11.2014 року, тобто після прийняття оскаржуваного рішення.

Відтак, з урахуванням наведених обставин справи суд дійшов висновку, що митний орган мав законні підстави для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. При цьому відповідачем, відповідно до наведених законодавчих норм, було надано позивачеві можливість підтвердження заявленої митної вартості шляхом надання додаткових документів, в той же час, на дату прийняття оскаржуваного рішення, надані позивачем документи не підтвердили заявленої митної вартості товару, а також позивачем не наведено належних обґрунтувань на спростування вказаних розбіжностей.

Водночас, суд зазначає, що законодавчими нормами не передбачено інших способів узгодження митної вартості товару митним органом із декларантом, ніж витребування додаткових документів або надання часу для підтвердження заявленої митної вартості товару. З огляду на викладене, дії органу доходів і зборів відповідають вимогам наведених норм митного законодавства, тому позивачу обґрунтовано відмовлено у митному оформленні товарів, задекларованих у митній декларації МД №209120000/2014/844357 від 04.11.2014 року.

Щодо застосування відповідачем другорядного методу визначення митної вартості товару суд зазначає таке.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

За приписами частин другої та третьої статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та другої статті 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

З огляду на те, що під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості в результаті аналізу поданих для підтвердження митної вартості позивачем документів, виявлено, що документи містять розбіжності та неточності, а також неподання декларантом договору про надання транспортно-експедиційних послуг, митна вартість товару не могла бути визначена за ціною угоди (основний метод) згідно статті 58 Митного кодексу України.

Для застосування другорядних методів визначення митної вартості щодо ідентичних та подібних товарів згідно статей 59 та 60 Митного кодексу України, необхідно мати інформацію для порівняння ціни продажу ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів в Україну. Зазначеними статтями Митного кодексу України чітко визначено, що саме розуміється під ідентичними та подібними (аналогічними) товарами (частина друга статей 59, 60 Митного кодексу України), а також зазначені ознаки таких товарів, зокрема, фізичні характеристики, якість та репутація цих товарів на ринку, країна виробництва, виробник, наявність торгової марки.

Згідно наданих сторонами пояснень, інформація про ідентичні товари для застосування методу 2а (ст. 59 МК України) у митниці та декларанта відсутня. Вказане відображено і у графі 33, оскаржуваного рішення - «Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувались митним органом для визначення митної вартості» зазначено підстави та причини застосування саме резервного методу, а саме: Проведено консультації з декларантом згідно із ст. 57 МК України. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МК України) з причини відсутності в органу доходів і зборів і декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 2б (ст.60 МК України). Митний кодекс України від 13.03.2012 N 4495-VI, розділ ІІІ. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №807100001/2014/5241 від 04.09.2014 року.

Жодних доказів наявності у відповідача інформації для застосування вищевказаного методу суду не надано, як і доказів надання позивачем в ході консультацій таких відомостей.

В зв'язку з тим, що під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості в результаті аналізу поданих для підтвердження митної вартості декларантом документів виявлено, що документи містять розбіжності та неточності, ураховуючи факт проведення митним органом консультації з позивачем із пропозицією надання додаткових підтверджуючих вартість товару документів та відсутність його звернень до митного органу з проханням продовження строку для надання витребуваних документів та проведення додаткових консультацій, беручи до уваги надані до митного оформлення документи та наявну у митного органу інформацію на момент здійснення митного оформлення товарів, відповідачем було прийнято рішення про здійснення коригування митної вартості товару за другорядним методом згідно положень статті 60 МК України.

Суд погоджується з твердженнями відповідача про неможливість застосування у спірних правовідносинах визначення митної вартості товару за ціною договору, оскільки документами, поданими ТОВ «Євробуд Вест Трейд» при митному оформлені та додатково на вимогу органу доходів і зборів, не підтверджено правильності визначення митної вартості ввезеного позивачем товару, і не дозволив відповідачеві за результатами перевірки заявлених позивачем відомостей визнати заявлену позивачем митну вартість.

З огляду на викладене, судом не приймаються, доводи позивача, що відомості з інформаційних баз даних відповідача мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень, а коригування митної вартості названого товару за другорядним методом проведене відповідачем з порушенням вимог ч.9 ст. 58 МК України, оскільки Львівською митницею надано суду вичерпні і переконливі письмові та усні пояснення щодо послідовного застосування нею методів визначення митної вартості та щодо вжиття заходів з отримання необхідної інформації та документів від позивача.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідач, визначаючи митну вартість ввезеного позивачем товару за другорядним методом (2б), діяв правомірно.

Не можна визнати і об'єктивними доводи позивача, що, за одним і тим же листом від 25.11.2014 року №13-70-25/32-1587 відповідачем визнано заявлену декларантом митну вартість та скасоване своє рішення при поданні аналогічних документів, оскільки товар був випущений у вільний обіг за МД №209120000/2014/844357 без надання декларантом фінансових гарантій відповідно до вимог ст. 55 МК України. Вказані обставини не були спростовані позивачем, відтак відповідач був позбавлений підстав для перегляду спірного рішення.

За таких обставин, суд вважає обґрунтованими рішення про коригування митної вартості товарів №209000006/2014/200245/2 від 05.11.2014 року, а вказані позивачем обставини не можуть бути підставою для їх скасування.

Суд враховує також і те, що відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 71 КАС України, ці обставини повинен довести суб'єкт владних повноважень, який є відповідачем, оскільки саме з встановленням цих обставин пов'язана правомірність прийнятих рішень.

Позивач не надав належних та допустимих доказів протиправності дій відповідача при прийнятті оскаржуваного рішення при зверненні до суду за захистом своїх прав, а відтак не довів обґрунтованість та законність підстав для задоволення позовних вимог. Натомість, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності винесеного ним рішення, відтак оскаржуване рішення можна визнати такими, що відповідає вимогам частини 3 статті 2 КАС України.

Таким чином, суд перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача необґрунтовані, безпідставні, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 94 КАС України відшкодування судових витрат позивачеві, якому відмовлено у позові, не передбачено.

За приписами ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір», під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Відповідно до квитанцій №0.0.330664268.2 від 23.12.2014 року, №0.0.323910193.2 від 08.12.2014 року та №0.0.384442128.2 від 14.05.2015 року, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 255,78 грн., відтак решта несплаченої суми судового збору становить 1644,30 грн.

Керуючись ст.ст. 17-19, 94, 160-163, 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євробуд Вест Трейд» (вул. Львівська, 52, м. Червоноград, Львівська область, 80100, ) решту суми судового збору в розмірі 1644 (одна тисяча шістсот сорок чотири) грн. 30 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 10.06.2015 року.

Суддя Клименко О.М.