Справа № 809/1081/14
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року Справа № 876/9374/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 3 вересня 2014 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2014 року позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 21.05.2013 року: №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 225 543,35 грн, в тому числі за основним платежем - 183 072,17 грн та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 42 471,18 грн; №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 49 312,38 грн, в тому числі за основним платежем - 45 533,48 грн та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 3778,90 грн; №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 510 грн.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 3 вересня 2014 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області форми «Р» від 21.05.2013 року №№, , .

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що згідно витягів з банківського рахунку НОМЕР_5 в Івано-Франківській обласній дирекції АТ «Райффайзен Банк «Аваль», МФО 336462, який належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1, звіту суб'єкта малого підприємства - фізичної особи платника єдиного податку за IV квартал 2008 року, поданого ним до ДПІ у м. Івано-Франківську, обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) за вказаний звітний квартал наростаючим підсумком з початку календарного року становив 495800,00 грн. Таким чином, безпідставним є твердження відповідача про необхідність переходу позивача з III кварталу 2008 року на загальну систему оподаткування, обліку та звітності у зв'язку з перевищенням ним встановленого законом обсягу виручки. Необхідності переходу позивача на загальну систему оподаткування, обліку та звітності не було й в наступних звітних періодах - за результатами його господарської діяльності протягом 2009-2011 років, що підтверджується дослідженими судом звітами суб'єкта малого підприємства - фізичної особи платника єдиного податку за IV квартал 2009 року, IV квартал 2010 року та IV квартал 2011 року, які подавалися позивачем до податкового органу. Тому, він правомірно перебував на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності протягом 2008-2011 років.

Крім того, суд першої інстанції звертає увагу на те, що позивач протягом 2008-2011 років належно та в установлені законом строки сплачував єдиний податок й заборгованості з цього виду податку ДПІ у м. Івано-Франківську не обліковано. Також, він своєчасно подавав до ДПІ у м. Івано-Франківську звіти платника єдиного податку.

Враховуючи, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 правомірно перебував на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, безпідставним та протиправним є твердження податкового органу щодо порушення позивачем норм Закону України «Про податок на додану вартість» та нарахування йому податкових зобов'язань з податку на додану вартість згідно податкового повідомлення-рішення від 21.05.2013 року за № на суму 225543,35 грн.

Суд першої інстанції посилається на те, що відповідно до ст. 6 Указу Президента України від 03.07.1998 року № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником таких видів податків і зборів (обов'язкових платежів): податку на додану вартість, податку на доходи фізичних осіб (для фізичних осіб - суб'єктів малого підприємництва). Тому податковим органом безпідставно та протиправно зроблено висновок про порушення чинних на той момент норм Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибуток з громадян», Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» та статті 177 ПК України. Отже, позивачем правомірно збільшено суму грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування на 49312,38 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 21.05.2013 року за №.

Також, позивачем належно велася Книга обліку доходів і витрат, передбачена п.4 Указу Президента України від 03.07.1998 року № 727/98, однак була знищена за закінченням строків зберігання. Разом з тим, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 у ході господарської діяльності протягом періоду, що перевірявся податковим органом, дотримав правил ведення бухгалтерського обліку та порушень з цього приводу не допустив. Тому, безпідставними є висновки податкового органу про порушення фізичною особою ОСОБА_1 вимог пункту 44.1 статі 44 та пункту 176.1 статті 176 Кодексу і, як наслідок - податкове повідомлення-рішення від 21.05.2013 року за № є протиправним.

Крім того, на переконання суду першої інстанції, оскаржувані податкові повідомлення-рішення, винесені ДПІ у м. Івано-Франківську щодо правовідносин позивача з податковим органом зі сплати податку з доходів фізичних осіб, податку на додану вартість та застосування до позивача штрафних санкцій, - поза межами 1095 днів, є протиправними ще й з підстав строків давності.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, Державна податкова інспекція у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області оскаржила її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 3 вересня 2014 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує на те, що згідно даних, відображених у звітах платника єдиного податку, підприємцем ОСОБА_1 задекларований обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) за 2008р. в розмірі 495800,0 грн, а фактично отримано виручки в розмірі 549 666,64 грн, чим порушено ч.1 ст.1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» в редакції 03.07.1998р. за №727/98 (зі змінами та доповненнями).

Апелянт посилається на те, що у разі порушення вимог ст. 1 Указу №727/98, зокрема, якщо у звітному періоді (кварталі) сума доходу перевищила обсяг виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) понад 500 тис.грн, платник єдиного податку, починаючи з наступного періоду (кварталу), повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, порядок якої регулюється IV розділом Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» від 26.12.1992р. №13-92 із змінами та доповненнями.

Якщо у підприємця - суб'єкта спрощеної системи оподаткування, і обліку та звітності, протягом звітного року обсяг виручки перевищить визначений ст.1 Указу №727/98 граничний рівень 500 тис. грн, то такий підприємець повинен на підставі п.п.4.2.8 п.4.2. ст. 4. п.п.8.1.3 п.8.1 ст.8 та ст.ст. 18 і 19 Закону включити цю суму перевищення до складу загального річного оподатковуваного доходу та сплатити з неї податок з доходів фізичних осіб, за ставкою, передбаченою п.7.1 ст. 7 Закону.

Оскільки, фізична особа-підприємець ОСОБА_1, отримавши у 2008р. виручку в розмірі понад 500 тис.грн, а саме в розмірі 549666,64 грн (в ІІ кв. 2008р. перевищив 500 тис.грн), тому повинен був з ІІІ кв. 2008р. перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності. Такий перехід фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 здійснений не був і до кінця 2008 р. та у 2009-2011рр. він перебував на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності.

Декларації про доходи до ДПІ у м. Івано-Франківську за ІІ-ІV кв. 2008р., 2009 р., 2010 р., 2011 р. не подано, чим порушено п.19.1 ст.19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» зі змінами та доповненнями.

Перевіркою правильності визначення оподатковуваного доходу, встановлено, що чистий доход за ІІ-ІV кв. 2008р. становить 15116,66 грн, за 2009р. становить 124954,67 грн, за 2010р. становить 67595.28 грн, за 2011р. становить 33590,21 грн, чим порушено ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» №13-92 від 26.12.1992р. із змінами та доповненнями, ст.13 Інструкції Про прибутковий податок, з громадян («Про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю»), затвердженої наказом ГДПІ України від 21.04.1993р. № 12, зареєстрованої в Мінюсті 09.06.1993р. за №64 із змінами та доповненнями, п.19.1 ст.19 Закону України від 22.05.2003р. №889-ІV «Про податок з доходів фізичних осіб» зі змінами та доповненнями, п. 177.2, п.177.4 ст.177 р. ІV Податкового кодексу України.

Отже, фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 перевіркою донараховано податку з доходів фізичних осіб, отриманих від здійснення підприємницької діяльності в сумі 45533,48 грн, в т.ч. за 2010р. в розмірі 30 417,88 грн, за 2011р. в розмірі 15 115,60 грн.

За вказані порушення згідно з п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України передбачено застосування штрафних санкцій.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що в період з 15.02.2013 року по 21.02.2013 року ДПІ в м.Івано-Франківську відповідачем проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2008 року по 31.12.2011 року, за результатами якої складений акт від 28.02.2013 року №1522/17-2/НОМЕР_3.

Проведеною перевіркою встановлені наступні порушення:

- пунктів 44.1, 44.3, 44.5, 44.6 статті 44 Податкового кодексу України; статті 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» в редакції від 03.07.1998 року №727/98 (зі змінами та доповненнями); статей 13, 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» від 26.12.1992 року №13-92 (із змінами і доповненнями); статей 13, 14 Інструкції Про прибутковий податок з громадян («Про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю»), затвердженої наказом ГАПІ України від 21.04.1993 року №12, зареєстрованої в Мін'юсті 09.06.1993 року за №64 (зі змінами та доповненнями), пункту 19.1 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 року №889-ІV (зі змінами та доповненнями); статті 177 розділу IV Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (зі змінами та доповненнями), в результаті чого донараховано податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності за 2010-2011 роки в розмірі 45533,48 грн, а саме: за 2010 рік в розмірі 30417,88 грн, за 2011 рік в розмірі 15115,60 грн.;

- підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2, підпункту 7.2.8 пункту 7.2, підпункту 7.3.1 пункту 7.3, підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7, пунктів 9.4, 9.6 статті 9 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 року №168/97-ВР (із змінами і доповненнями), пункту «а» підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 року №2181-ІІІ (зі змінами та доповненнями), пункту 187.1 статті 187, пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), в результаті чого донараховано податку на додану вартість в розмірі 183072,17 грн., в тому числі за ІІІ квартал 2008 року на суму ПДВ - 1460,00 грн.; за IV квартал 2008 року на суму ПДВ - 700,00 грн.; за І квартал 2009 року на суму ПДВ - 79480,54 грн., за II квартал 2009 року на суму ПДВ 18118,08 грн.; за III квартал 2009 року на суму ПДВ - 2365,12 грн.; за І квартал 2010 року на суму ПДВ - 35365,61 грн.; за II квартал 2010 року на суму ПДВ - 5532,36 грн.; за III квартал 2010 року на суму ПДВ - 4963,68 грн.; за IV квартал 2010 року на суму ПДВ - 8214,59 грн.; за І квартал 2011 року на суму ПДВ - 2181,09 грн.; за II квартал 2011 року на суму ПДВ - 11010,40 грн.; за III квартал 2011 року на суму ПДВ - 5060,32 грн.; за IV квартал 2011 року на суму ПДВ - 8620,38 грн.

За результатами перевірки податковим органом винесені оспорювані податкові повідомлення-рішення форми «Р» від 21.05.2013 року: №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 225 543,35 грн, в тому числі за основним платежем - 183 072,17 грн та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 42 471,18 грн; №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 49 312,38 грн, в тому числі за основним платежем - 45 533,48 грн та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 3778,90 грн; №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 510 грн.

Щодо правомірності нарахування податкового зобов'язання з податку на додану вартість:

Встановлено, що ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3) 15.09.2003 року зареєстрований як фізична особа-підприємець за адресою: АДРЕСА_1 76007, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_4. Протягом 2008-2011 років позивач належно та в установлені законом строки сплачував єдиний податок, своєчасно подавав до ДПІ у м. Івано-Франківську звіти платника єдиного податку й заборгованості з цього виду податку ДПІ у м. Івано-Франківську не обліковано.

Указом Президента України від 03.07.1998 року № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (надалі - Указ №727/98) запроваджено спеціальний режим оподаткування, обліку та звітності, спрямований на підтримку суб'єктів малого підприємництва.

Відповідно до ст.1 зазначеного Указу спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується, у тому числі, для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їхніх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень. З системного аналізу норм положень Указу № 727/98 вбачається, що реалізація права суб'єкта малого підприємництва на запровадження спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності залежить від виконання останнім установлених Указом вимог.

При цьому єдиний податок сплачується виключно з доходів, одержаних фізичною особою суб'єктом підприємницької діяльності з додержанням вимог Указу, зокрема, якщо виручка платника єдиного податку за рік не перевищує 500000,00 грн.

Порушення умов запровадження спрощеної системи оподаткування, визначених статтею 1 Указу № 727/98, у тому числі перевищення граничного обсягу виручки за рік, є юридичним фактом, який виключає можливість застосування до суб'єкта малого підприємництва правил оподаткування, передбачених для платників єдиного податку.

Згідно витягів з банківського рахунку НОМЕР_5 в Івано-Франківській обласній дирекції АТ «Райффайзен Банк «Аваль», МФО 336462, який належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1, звіту суб'єкта малого підприємства - фізичної особи платника єдиного податку за IV квартал 2008 року, поданого ним до ДПІ у м. Івано-Франківську, обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) за вказаний звітний квартал наростаючим підсумком з початку календарного року позивача становив 495 800,00 грн.

Таким чином, враховуючи наведені норми закону та підтверджені належними і допустимими доказами фактичні обставини справи щодо обсягу реалізації товарів (робіт, послуг), безпідставним є твердження відповідача у судовому засіданні та висновок податкового органу в акті перевірки від 28.02.2013 року за №1522/17-2/НОМЕР_3 про необхідність переходу позивача з III кварталу 2008 року на загальну систему оподаткування, обліку та звітності у зв'язку з перевищенням ним встановленого законом обсягу виручки.

Необхідності переходу позивача на загальну систему оподаткування, обліку та звітності не було й в наступних звітних періодах - за результатами його господарської діяльності протягом 2009-2011 років, що підтверджується дослідженими судом звітами суб'єкта малого підприємства - фізичної особи платника єдиного податку за IV квартал 2009 року, IV квартал 2010 року та IV квартал 2011 року, які подавалися позивачем до податкового органу. Тому, він правомірно перебував на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності протягом 2008-2011 років.

Суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що ФОП ОСОБА_1 правомірно перебував на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з чим безпідставним є твердження податкового органу щодо порушення позивачем норм Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 року за №168/97-ВР (із змінами та доповненнями) та нарахування йому податкових зобов'язань з податку на додану вартість, згідно податкового повідомлення-рішення від 21.05.2013 року за №, на суму 225543.35 грн, у зв'язку з чим вказане податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо нарахування податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб та накладання адміністративного штрафу:

Статтею 6 Указу № 727/98 визначено, що суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником податку на доходи фізичних осіб, оскільки вказаний податок сплачується ним у складі єдиного податку.

Тобто, позивачу неправомірно збільшено суму грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування на 49312,38 грн. згідно податкового повідомлення-рішення № від 21.05.2013 року, в зв'язку з чим таке є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідачем під час розгляду справи не подано доказів про порушення ФОП ОСОБА_1 ведення Книги обліку доходів і витрат чи порушення строків подання ним установленої законом податкової звітності чи її неподання до ДПІ у м. Івано-Франківську, яку позивач зобов'язаний був подавати згідно Указу №727/98 та Податкового кодексу України, як суб'єкт малого підприємництва.

Позивач у ході господарської діяльності протягом періоду, що підлягав перевірці, дотримувався правил ведення бухгалтерського обліку та звітності, в зв'язку з чим є протиправним та підлягає скасуванню податкове повідомлення-рішення № від 21.05.2013 року, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 510 грн.

Крім того, згідно пункту 102.1 статті 102 Кодексу контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом.

Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Беручи до уваги встановлений ПК України строк давності для самостійного визначення податковим органом грошового зобов'язання, колегія суддів вважає, що строк давності у 1095 днів розповсюджується на винесення податкового повідомлення-рішення.

Однак, в порушення вищезазначених норм податкового законодавства, на думку суду апеляційної інстанції, відповідачем винесено оспорювані податкові повідомлення-рішення поза межами 1095 днів.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 3 вересня 2014 року у справі №809/1081/14 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 10.06.2015 року.