Справа № 750/1906/15-а
Суддя: Поліщук Л.О.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року Чернігів Справа № 750/1906/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Поліщук Л.О.,

за участі секретаря Андрушко І.М.,

за участі позивача ОСОБА_1,

за участі представника відповідача Гончаренка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, третя особа - ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, скасування постанови та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

26.02.2015 ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1.) звернувся з позовом до Центрального відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, третя особа - ОСОБА_3, в якому просить суд визнати дії державного виконавця Центрального відділу ДВС Чернігівського міського управління юстиції Гончаренка С.В. про визнання ОСОБА_1 боржником по виконавчому листі Деснянського районного суду м. Чернігова №2-139/08 від 14.04.2009 неправомірними; скасування постанови державного виконавця Центрального відділу ДВС Чернігівського міського управління юстиції Гончаренка С.В. від 23.06.2014 по ВП №37774780 про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 1330,42 грн., які були стягнуті з заробітної плати ОСОБА_1, відповідно до постанови державного виконавця Центрального ВДВС Гончаренко С.В. від 23.06.2014 по ВП №37774780 та компенсувати ОСОБА_4 судові витрати понесені у зв'язку з розглядом даної адміністративної справи.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно постанови державного виконавця Центрального відділу ДВС Чернігівського МУЮ ВП №37774780 звернуто стягнення на заробітну плату позивача. На даний час стягнуто 1330,42 грн. Позивач вважає дану постанову незаконною та протиправною, оскільки він є неналежним боржником по ВП №3774780. Відповідно до ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.06.2010 у справі №2-139/08,внесено зміни до виконавчого листа №2-139/08 від 14.04.2009 та зазначено дату народження боржника 18.03.1976, що не відповідає даті народження позивача, 05.12.1968, та ідентифікує боржника. Таким чином постанова відповідача про звернення стягнення на заробітну плату позивача є неправомірною, оскільки він є не боржником по справі та повинен був бути замінений на належного боржника, що не було зроблено відповідачем.

Позивач позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та зазначив, що постанова про відкриття провадження у справі винесена відповідно до статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з відповідністю виконавчого листа ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». Ухвала суду №2-139/08 від 25.06.2010 про виправлення помилки у виконавчому листі №2-139/08 від 14.04.2009 у матеріалах виконавчого провадження була відсутня. Запит до УПФУ про місце роботи боржника здійснено згідно ідентифікаційного номеру вказаного у виконавчому листі №2-139/08 від 14.04.2009. Постанова про звернення стягнення на заробітну плату винесена згідно відповіді УПФУ.

Третя особа - ОСОБА_3 в судове засідання 04.06.2015 не з'явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомила. В судовому засідання 02.06.2015 позовні вимоги позивача підтримала. За таких обставин, суд вважає за можливе провести розгляд справи без її участі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не належить до задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Деснянським районним судом м. Чернігова 14.04.2009 видано виконавчий лист у справі №2-139/08 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 25000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди та 2090,66 грн. на відшкодування матеріальної шкоди (а.с.6).

25.06.2010 Деснянським районним судом м. Чернігова винесено ухвалу про внесення виправлень до виконавчого листа Деснянського районного суду м. Чернігова, виданого 14.04.2009, у справі №2-139/08 вказавши дату народження боржника - 18.03.1976 (а.с.8).

26.04.2013 державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №37774780 щодо стягнення з ОСОБА_1 моральної та матеріальної шкоди в розмірі 27090,66 грн. (а.с.32).

Згідно відповіді Пенсійного фонду України від 02.06.2014 на запит Центрального відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції №5108746 від 02.06.2014 ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (вказаний у виконавчому листі №2-139/08 від 14.04.2009 виданий Деснянським районним судом м. Чернігова) працює в ПАТ «Чернігівський автозавод», за адресою: м. Чернігів, просп. Миру, 312 (а.с.32).

23.06.2014 старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника щодо виконання виконавчого листа Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.04.2009 у справі №2-139/08 (а.с.64), яка була надіслана за місцем роботи боржника (а.с.33).

Грошові кошти стягувались з ОСОБА_1, що підтверджується розпорядженнями №37774780/7, №37774780/7, №37774780/7, №37774780/7, №37774780/7 (а.с.65-67).

03.03.2015 ПАТ «Чернігівський автозавод» повернув Центральному відділу державної виконавчої служби постанову від 23.06.2014 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 271240,66 грн. (а.с.68) у зв'язку з їх відкликанням.

Даючи правову оцінку обставинам справи суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV (далі - Закон №606-XIV).

Статтею 1 Закону №606-XIV передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 6 Закону №606-XIV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 статті 11 Закону №606-XIV визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 Закону №606-XIV, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення (пункт 1 частини 1 статті 19 Закону №606-XIV).

Відповідно до частин 1, 2 статті 25 Закону №606-XIV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 27 Закону №606-XIV передбачено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення, державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно частини 6 статті 31 Закону №606-XIV у разі звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), пенсію, стипендію чи інші доходи боржника документи виконавчого провадження можуть бути вручені представникам адміністрації підприємства, установи та організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, у якої працює боржник, особисто державним виконавцем або уповноваженою ним особою під розписку.

Відповідно до статті 68 Закону №606-XIV стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати.

За іншими виконавчими документами державний виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника за письмовою заявою стягувача.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника державний виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів.

Згідно частини 1 статті 69 Закону №606-XIV підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти стягувачу у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а якщо такий строк не встановлено - до десятого числа кожного місяця, наступного за звітним. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці кожні шість місяців надсилають державному виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

З огляду на викладені норми законодавства, що визначають права та обов'язки державного виконавця під час примусового виконання судового рішення, беручи до уваги відсутність доказів на підтвердження протиправності дій відповідача під час винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 23.06.2014 ВП №37774780, суд приходить до висновку про відсутність підстав для її скасування.

Таким чином, суд зазначає, що відповідач діяв лише на підставі, в межах повноважень та на виконання вимог Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання виконавчого листа Деснянського районного суду м. Чернігова у справі №2-139/08 виданого 14.04.2009 (а.с.62).

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідач вчиняв виконавчі дії відповідно до даних зазначених у виконавчому листі Деснянського районного суду м. Чернігова у справі №2-139/08 виданого 14.04.2009, де зазначено РНОКПП ОСОБА_1 НОМЕР_1.

Відповідно до частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідачем доведено правомірність своїх дій.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Беручи до уваги положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодування судового збору позивачу не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 122, 158 - 163, 167, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Л.О. Поліщук