Справа № 372/1518/15-а
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 372/1518/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Кравченко М.В. Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

11 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Обухові та Обухівському районі Київської області на постанову Обухівського районного суду Київської області від 07 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Обухові та Обухівському районі Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Обухові та Обухівському районі Київської області (далі по тексту - відповідач), в якому просив визнати неправомірною відмову у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання та зобов'язати відповідача провести з 01 лютого 2015 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 70 відсотків, виходячи із суддівської винагороди судді Апеляційного суду Київської області, який працював на відповідній посаді станом на грудень 2014 року.

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 07 травня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати оскаржувану постанову суду та постановити нову, якою у задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, а саме: положень ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 р. N 3-1.

Згідно з вимогами ст. 183-2 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та правильність застосування судом першої інстанції при вирішенні справи норм процесуального та матеріального права, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою Верховної Ради України від 25 грудня 2014 року № 59-VIII ОСОБА_2 було звільнено з посади судді Апеляційного суду Київської області у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Постанова Верховної Ради України № 59-VIII від 25 грудня 2014 року «Про звільнення суддів» надійшла до канцелярії Апеляційного суду Київської області 06 січня 2015 року вх.№ 160/15.

Згідно наказу голови Апеляційного суду Київської області № 317 від 12 грудня 2014 року позивач перебував у щорічній черговій відпустці з 05 по 16 січня 2015 року.

17 січня 2015 року після закінчення відпустки на підставі постанови Верховної Ради України №59-VIII від 25.12.2014 «Про звільнення суддів» та після виключення зі штату Апеляційного суду Київської області, йому були надані документи про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці для пред'явлення в управління Пенсійного фонду України в м. Обухові та Обухівському районі Київської області.

Відповідно до довідки Апеляційного суду Київської області від 31 березня 2015 року суддівська винагорода ОСОБА_2 становить 18 270, 00 грн.

Управлінням Пенсійного фонду України в м. Обухові та Обухівському районі Київської області позивачу було нараховано щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

04 лютого 2015 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання з 60 відсотків на 70 відсотків, оскільки був звільнений з посади судді Апеляційного суду Київської області у відставку постановою Верховної Ради України 25 грудня 2014 року, а зміни до ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо виплати щомісячного грошового утримання судді у відставці в розмірі 60 відсотків були внесені Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, тобто після його звільнення у відставку.

Листом начальника Управління Пенсійного фонду України в м. Обухові та Обухівському районі Київської області позивачу було відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання із посиланням на те, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці визначається ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно чинної редакції якої, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, а тому підстави для перерахунку відсутні.

Вважаючи відмову у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання протиправною, ОСОБА_2 звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана відмова відповідача є протиправною.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Відповідно до пункту 8 частини четвертої ст. 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07 липня 2010 року (далі - Закон № 2453-VI) незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (частина шоста статті 47).

Визначені Конституцією України та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2013 від 03 червня 2013 року).

Відповідно до ч. 4 ст. 126 Конституції України та ст. 100 Закону № 2453-VI суддя суду загальної юрисдикції звільняється з посади органом, який його обрав або призначив на посаду, в тому числі у разі подання суддею заяви про відставку. Суддя продовжує здійснювати свої повноваження до прийняття рішення про його звільнення (ч. 4 ст. 109 Закону № 2453-VI).

Постановою Верховної Ради України № 59-VIII від 25 грудня 2014 року про звільнення суддів (а.с.7-8) Малорода О.І. звільнено з посади судді апеляційного суду Київської області у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Таким чином, 25 грудня 2014 року позивач отримав статус судді у відставці, а також право на конституційні гарантії матеріального забезпечення судді після припинення його повноважень.

Судді, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку виплачується пенсія на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» або, за його вибором, щомісячне довічне грошове утримання (ч. 1 ст. 138 Закону № 2453-VI).

Частиною 1 статті 58 Конституції України закріплено загальний принцип права неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Закріплений в Конституції України принцип неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів узгоджується з міжнародно-правовими актами, зокрема Міжнародним пактом про громадянські та політичні права (стаття 15) та Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (стаття 7).

Станом на момент отримання ОСОБА_2 статусу судді у відставці (25 грудня 2014 року) чинною була частина 3 статті 138 Закону № 2453-VI в такій редакції: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 70 відсотків грошового утримання судді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді».

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, зокрема, до ч. 3 вказаної статті було внесено зміни та викладено її у наступній редакції «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді».

Посилаючись на те, що наказом голови апеляційного суду Київської області № 5 від 17 січня 2015 року ОСОБА_2 виведено зі штату суддів апеляційного суду Київської області у зв'язку з виходом у відставку, відповідач прийшов до висновку, що позивачу належить призначити щомісячне довічне грошове утримання судді у розмірі 60 % від грошового утримання судді.

Крім цього, апелянт посилається на п. 1.2 постанови Правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 25 січня 2008 року «Про затвердження Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України», в якому визначено, що щомісячне довічне утримання призначається з дня, наступного після відрахування судді зі штату суду згідно з наказом, виданим на підставі акта Верховної Ради України або Президента України про звільнення у зв'язку з поданням заяви про відставку, у тому числі у відставку за станом здоров'я, що перешкоджає продовженню виконання обов'язків, та припинення виплати щомісячного грошового утримання працюючому судді, якщо звернення за призначенням щомісячного довічного утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня відрахування судді зі штату суду, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідач пов'язує дату виведення позивача зі штату суддів апеляційного суду Київської області (17 січня 2015 року) із моментом виникнення права на призначення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

Колегія суддів вважає таке посилання відповідача помилковим у зв'язку з тим, що право позивача на щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці виникло з моменту отримання ним статусу судді у відставці, тобто з моменту звільнення його з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку Верховною Радою України - 25 грудня 2014 року. Однак скористатися правом на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивач міг лише після відрахування зі штату суду (після 17 січня 2015 року, тобто з наступного дня після видачі наказу про виведення зі штату суддів).

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач неправомірно застосував частини третю і п'яту статті 138 Закону № 2453-VI в редакції після внесення змін Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, позбавивши тим самим позивача права на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі, передбаченому Законом на момент отримання статусу судді у відставці, що потягло за собою зменшення розміру такого грошового утримання.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про задоволення позову є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 167, 183-2, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Обухові та Обухівському районі Київської області залишити без задоволення.

Постанову Обухівського районного суду Київської області від 07 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

.

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Грибан І.О.

Губська О.А.