Справа № 646/10397/14-а
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2015-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 р. Справа № 646/10397/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

предстаника третьої особи Клитного Ф.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімус +", Харківської міської ради на постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.03.2015р. по справі № 646/10397/14-а

за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

до Харківської міської ради треті особи Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради , Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптімус +"

про визнання нечинним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень,

ВСТАНОВИЛА:

15 вересня 2014 року позивачі звернулись до Червонозаводського районного суду міста Харкова з адміністративним позовом до Харківської міської ради про визнання нечинним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що рішенням 21 сесії Харківської міської ради 6 скликання № 952/12 від 19.12.2012 року «Про відчуження об'єктів комунального власності територіальної громади м. Харкова» затверджено відчуження об'єктів комунальної власності територіальної громади м.Харкова шляхом викупу згідно із додатком, згідно з п. 36 якого, до переліку об'єктів, які підлягають відчуженню, включено нежитлові приміщення в підвальній частині житлового будинку по АДРЕСА_1, загальною площею 350,2 кв.м.

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.03.2015 року адміністративний позов ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптімус +» до Харківської міської ради про визнання нечинним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень - задоволено частково.

Визнано нечинним та скасовано рішення 21 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 19.12.2012 року № 975/12 «Про відчуження об'єктів комунальної власності територіальної громади м.Харкова» в частині прийняття рішення на відчуження шляхом викупу на користь ТОВ «Оптімус+» нежитлових приміщень в підвальній частині житлового будинку, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, площею 350, 2 кв. м.

У задоволенні іншої частини вимог - відмовлено.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову в частині визнання нечинним та скасування рішення 21 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 19.12.2012 року № 975/12 "Про відчуження об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" в частині прийняття рішення на відчуження шляхом викупу на користь ТОВ "Оптімус +" нежитлових приміщень в підвальній частині житлового будинку, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, площею 350, 2 кв. м.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, є об'єктом комунальної власності територіальної громади м.Харкова, законодавство розділяє поняття допоміжного приміщення та нежилого приміщення. Так, згідно зі ст. 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, поза квартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машини відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Нежиле приміщення - це приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин.

Третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптимус+", не погодившись з постановою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптимус+" посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник третьої особи підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Позивачі та представник позивача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просили залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, позивачів, представника позивача, представника третьої особи, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Рішенням 21 сесії Харківської міської ради 6 скликання № 952/12 від 19.12.2012 року «Про відчуження об'єктів комунального власності територіальної громади м. Харкова» затверджено відчуження об'єктів комунальної власності територіальної громади м.Харкова шляхом викупу згідно із додатком, згідно з п. 36 якого, до переліку об'єктів, які підлягають відчуженню, включено нежитлові приміщення в підвальній частині житлового будинку по АДРЕСА_1, загальною площею 350,2 кв.м. (а.с.34).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 9-99-197535 від 29 червня 1999 року, № 9-01-212642 від 19 лютого 2001 року, № 9-99-203351 від 30 серпня 1999 року, № 9-07-274838 від 11 травня 2007 року, № 9-98-124157 від 10 липня 1998 року, у житловому будинку по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, ОСОБА_5 зареєстрована на праві власності квартира № 72, за ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 - квартира № 122, за ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 - квартира № 138, за ОСОБА_15, ОСОБА_8, ОСОБА_16 - квартира № 141. (а.с.35-39).

Згідно акту КП «Жилкомсервіс» від 13.08.2014 року, у підвальних приміщеннях АДРЕСА_1 проходять кабелі, які живлять електроенергією під'їзди №№1-3 та забезпечують комунальне освітлення всього будинку, розподільний вузол системи водопостачання, трубопровід, запірна арматура (засувки, вентелі, кульові крани), система введення холодної води у житловий будинок, трубопроводи централізованого опалення та гарячого водопостачання, система внутрішньодомової каналізації. (а.с.40).

29.04.2013 року між Територіальною громадою м.Харкова в особі Харківської міської ради, від імені якої діє Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптимус +» було укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень № 1-7 в підвальній частині житлового будинку літ. «А-9» загальною площею 350,2 кв. м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.43-45).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що рішення 21 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 19.12.2012 року № 975/12 «Про відчуження об'єктів комунальної власності територіальної громади м.Харкова» в частині прийняття рішення на відчуження шляхом викупу на користь ТОВ «Оптімус+» нежитлових приміщень в підвальній частині житлового будинку, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, площею 350, 2 кв. м., підлягає визнанню нечинним та скасуванню, оскільки приймаючи вказане рішення № 925/12 від 19.12.2012 року Харківська міська рада не мала на те правових підстав.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ст.25 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим законом та іншими законами до їх відання.

Ст.26 вказаного Закону визначає виключну компетенцію сільських, селищних, міських рад, зокрема, п.30 передбачає прийняття радою рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об'єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про падання у концесію об'єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

Згідно ст. 59 зазначеного закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим законом.

Відповідно до ст.327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1991р. № 311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)», рішенням облвиконкому Харківської обласної Ради народних депутатів від 12.03.1992р. № 68 «Про розмежування комунальної власності між адміністративно-територіальними одиницями Харківської області» було визначено перелік майна, що передається до комунальної власності адміністративно- територіальних одиниць Харківської області. Згідно цього переліку міській раді м. Харкова передається житловий та нежитловий фонд, крім приміщень нежитлового фонду, що входять до комунальної власності обласної Ради народних депутатів.

Рішенням Харківської міської Ради народних депутатів від 19.03.1992р. «Про комунальну власність міста» було затверджено перелік об'єктів комунальної власності міста, по яким немає протиріч між містом та областю, в тому числі і об'єкти житлового та нежитлового фонду, окрім того, що перебуває у власності відомств.

Рішенням Харківської міської Ради народних депутатів від 28.09.1992р. «Про комунальну власність міста» було прийнято у комунальну власність у складі ЖЕО Червонозаводського району АДРЕСА_1

У зв'язку з реорганізацією житлово-комунальної системи обслуговування м. Харкова житловий фонд Червонозаводського району м.Харкова, в тому числі житловий будинок по АДРЕСА_1 передано на баланс КП «Жилкомсервіс».

Таким чином, житловий будинок по АДРЕСА_1 є об'єктом комунальної власності територіальної громади м. Харкова.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.04.2005р. нежитлові приміщення №№1-7 в підвальній частині житлового будинку літ. АДРЕСА_1 належали територіальній громаді м.Харкова в особі Харківської міської ради.

Таким чином, аналізуючи норми права, які стосуються права власності на майно вбачається, що законним власником спірних нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 на момент прийняття рішення 21 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 19.12.2012року № 975/12 «Про відчуження об'єктів комунальної власності територіальної громади м.Харкова» в частині прийняття рішення на відчуження шляхом викупу на користь TOB «Оптімус+», була Харківська міська рада.

Суд першої інстанції, надаючи перевагу лише одному акту КП «Жилкомсервіс» від 13.08.2014р., в якому зазначено про проходження у частині спірних нежитлових приміщеннях деяких елементів комунікацій зробив передчасні висновки, що спірні приміщення є допоміжними, які передано у власність квартиронаймачам при приватизації квартир.

Даний висновок суду першої інстанції спростовується експертним висновком будівельно-технічних досліджень Харківського науково- дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса № 10653 від 10.01.2005 року (далі - висновок ХНДІСЕ) та технічним паспортом КП «Харківське міське БТІ», виготовленим станом на 13.03.2012р. на квартирний багатоповерховий житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, згідно якому всі спірні приміщення вказані саме як «нежитлові», а не як «допоміжні».

Вказаний технічний паспорт виготовлений відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна.

До того ж, в акті КП «Жилкомсервіс» від 13.08.2014р зазначено лише те, що через підвальні приміщення проходять кабелі які живлять електроенергією під'їзди №№1-3 та комунальне освітлення будинку.

Даним актом не встановлено, що підвальні приміщення площею 350,0 кв.м. по АДРЕСА_1 відносяться до допоміжних.

Крім того такий критерій, як прокладення комунікацій через приміщення не є безперечною ознакою допоміжності цих приміщень, оскільки комунікації проходять практично через всі приміщення будинку, включаючи приватизовані квартири.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

За правилами ч. 1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» суть приватизації державного житлового фонду полягає у відчуженні на користь громадян України, тобто у їх власність як квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинків, де мешкають два і більше наймачів, і належних до них господарських споруд і допоміжних приміщень (підвалів, сараїв тощо) цього фонду. Допоміжні приміщення відповідно до ч. 2 ст. 10 указаного Закону стають об'єктами права спільної власності співвласників будинку одночасно з приватизацією квартир, що засвідчується свідоцтвом про право власності на квартиру.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004р. № 4-ргі/2004 допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочпі і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир.

Разом із тим, відповідно до ухвали Конституційного Суду України від 12.05.2004 № 46у/2004 у справі № 2-40/2004 наведений у підпункті 1.1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 № 4-рп/2004 перелік допоміжних приміщень "(підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін)" не є офіційним тлумаченням терміна "допоміжні приміщення".

Проте, законодавство розділяє поняття допоміжного приміщення та нежилого приміщення.

Так, за ст. 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Нежиле приміщення - це приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин.

Відповідно до СНиП 2.08.01-89 "Жилые здания" житловий будинок-може мати: житлові приміщення, призначені для проживання мешканців, допоміжні приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку; нежилі приміщення, які належать до житлового комплексу, але не відносяться до житлового фонду і є самостійним об"єкгом цивільно-правових відносин, що узгоджується зі статтею 1 вищевказаного ЗУ.

Отже, спірні приміщення не відносяться до категорії допоміжних і вони не є об'єктами права спільної власності співвласників будинку, а отже, на них не розповсюджуються норми Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Рішення Конституційного Суду України від 2 березня 2004 року № 4-рп/2004 щодо здійснення співвласниками будинку права розпоряджатися допоміжними приміщеннями.

Конституцією України передбачено, форми та засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування і вказано, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (частина перша статті 144). На основі цього положення Конституції України в Законі України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що у формі рішень рада приймає нормативні та інші акти (частина перша статті 59).

Оскільки предметом спору є питання приватизації нерухомого майна, яке є комунальною власністю, тому, застосуванню підлягають норми Закону України „Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" та Закону України „Про місцеве самоврядування".

Відповідно до статті 7 Закону України „Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" включення об'єктів малої приватизації до переліків, зазначених у частині першій цієї статті, здійснюється відповідно до Державної та місцевих програм приватизації або з ініціативи відповідних органів приватизації чи покупців.

Згідно пункту 30 частини 1 статті 26 Закону України „Про місцеве самоврядування" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об'єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об'єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілюваппя підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

Таким чином при прийнятті рішення 19.12.2012р. № 975/12 Харківська міська рада діяла в межах своїх повноважень, відповідно до вимог чинного законодавства України.

У судовому засіданні апеляційної інстанції відповідачем по справі, Харківською міською радою, надано розпорядження Харківського міського голови від 22.03.2005 року № 662, відповідно до якого оформлено право комунальної власності територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради на нежитлові приміщення №№1-7 в підвальній частині житлового будинку літ. "А-9" загальною площею 350,2 кв.м. по АДРЕСА_1., що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 01 квітня 2005 року серія НОМЕР_1 виданого Харківським міським "БТІ".

До того ж слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України, власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Отже, власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності у спірному приміщенні тільки сантехнічні та електричні комунікації.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення 21 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 19.12.2012року № 975/12 «Про відчуження об'єктів комунальної власності територіальної громади м.Харкова» в частині прийняття рішення на відчуження шляхом викупу на користь TOB «Оптімус+» прийнято відповідачем правомірно, оскільки в даному випадку Харківська міська рада діяла в межах наданих їй п. 30 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноважень, як власник нежитлових приміщень за адрею: АДРЕСА_1

Відповідно до вимог ч.1. ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказами в адміністративному судочинстві, згідно з ч.1 ст.69 КАС України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Наданими до матеріалів справи належними та допустимими доказами, відповідачем по справі доведено, що рішення 21 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 19.12.2012року № 975/12 «Про відчуження об'єктів комунальної власності територіальної громади м.Харкова» в частині прийняття рішення на відчуження шляхом викупу на користь TOB «Оптімус+» прийнято відповідачем обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх положень законодавства, обставин даної справи та на підставі усіх матеріалів, які мають значення для конкретної ситуації.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не погоджується з висновком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.03.2015 року по справі № 646/10397/14-а щодо часткового задоволення позовних вимог позивачів по справі.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційних скарг та скасування оскаржуваної постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 березня 2015 року з прийняттям нового судового рішення про задоволення позовних вимог Харківської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімус+".

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 1 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімус +", Харківської міської ради задовольнити.

Постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.03.2015р. по справі № 646/10397/14-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Харківської міської ради треті особи Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптімус +" відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Старостін В.В.
Судді(підпис) (підпис) Рєзнікова С.С. Бегунц А.О.
Повний текст постанови виготовлений 12.06.2015 р.