Справа № 487/912/14-а
Суддя: Щербина С. В.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/487/96/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2014 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - Щербини С.В., при секретарі - Горта О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про визнання рішення незаконним та поновлення виплати пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва (далі - УПФУ) в якому просив зобов'язати відповідача нарахувати і сплатити пенсію на підставах визначених пенсійним законодавством, починаючи з 07.10.2009 року з дня ухвалення Рішення Конституційним Судом України про втрату чинності положення п. 2 ч.1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", визнати незаконним рішення УПФУ від 28.11.2013 року про відмову в відновленні виплати раніше призначеної пенсії за віком, яку він отримував до виїзду на постійне місце проживання за межі України.

В позовній заяві позивач зазначив, що в 1995 року він вийшов на пенсію та мешкаючи на території України, за адресою АДРЕСА_1, отримував пенсію за віком. У лютому 2000 року він виїхав на постійне місце проживання до держави Ізраїль, та з цього часу йому було припинено виплату пенсії на підставі ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". 21.11.2013 року він звернувся до УПФУ з заявою про поновлення виплати пенсії, однак рішенням УПФУ від 28.11.2013 року йому було відмовлено.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач просив суд зобов'язати УПФУ поновити його право на отримання пенсії, визнати незаконним рішення УПФУ от 28.11.2013 р. №41 про відмову поновити виплату пенсії, здійснити нарахування та виплату йому пенсії за віком з 07.10.2009 року, тобто з моменту винесення Конституційним Судом України рішення, яким були визнані неконституційними положення ст.49 ч.1 п.2 та другого речення ст.51 Закону №1058-IV, у зв'язку з чим поновити йому пропущений строк для звернення до суду, оскільки він чоловік похилого віку, має поганий стан здоров'я, постійно проживає в Ізраїлі та не володіє інформацією щодо законодавства України, про вищезазначене Рішення КСУ він дізнався випадково.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити посилаючись на те, що позивач неправомірно вимагає поновити виплату йому раніше призначеної пенсії з 07.10.2009 року, оскільки дата поновлення виплати раніше призначеної пенсії визначається виключно за вимогами чинного пенсійного законодавства, відповідно до п. 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший. 21.11.2013 року позивач звернувся до УПФУ з заявою про поновлення раніше призначеної пенсії, 28.11.2013 року УПФУ було прийнято рішення за №41, яким позивачу було відмовлено в поновленні виплати пенсії. Виходячи зі змісту резолютивної частини Рішення КСУ від 07.10.2009 року вбачається про необхідність приведення у відповідність до Конституції України положень інших законів, які регламентують виплату пенсії пенсіонерам. Так, на виконання вищевказаного рішення розроблено проект Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо осіб, які виїхали на постійне місце проживання за кордон" та "Про затвердження Порядку виплати пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон". Вважають, що тільки після прийняття нормативно-правових актів, якими буде встановлено умови та порядок виплати пенсії особам, як постійно проживають за кордоном, буде можливе поновлення пенсійної виплати позивачу, тому відмовляючи в поновленні виплати раніше призначеної пенсії позивачу УПФУ діяло відповідно до законодавства та в межах наданих повноважень.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне:

Позивачу ОСОБА_1 з листопада 1995 року була призначена пенсія за віком, яка йому виплачувалась до його виїзду у 2000 році на постійне місце проживання у державу Ізраїль. З липня 2000 року виплату пенсії ОСОБА_1 було припинено на підставі ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV.

Статтею 46 Конституції України проголошено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто право на отримання пенсії є конституційним правом громадянина України.

Позивач ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується його закордонним паспортом, термін дії якого до 05.10.2019 року, який з 2000 року постійно мешкає в Ізраїлі.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального положення, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

07.10.2009 року рішенням Конституційного Суду України у справі №1-32/2009 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9.07.2003 року №1058-IV, було визнано неконституційним положення ст. 49 ч.1 п.2 та другого речення ст.51 Закону №1058-IV, де зазначалось, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Оскільки вищевикладені положення законодавства визнано неконституційними і втратили чинність з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України, ОСОБА_1, як громадянин України має право на отримання призначеної йому пенсії за віком не залежно від місця його проживання.

Таким чином, суд приходить до переконання, що рішення УПФУ від 28.11.2013 року за №41 про відмову поновити позивачу виплату раніше призначеної пенсії є незаконним.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернувся до УПФУ з заявою про поновлення виплати пенсії 21.11.2013 року, але йому в цьому було відмовлено, на підставі рішення УПФУ за №41 від 28.11.2013 року.

Згідно п. 37 "Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону №1058-IV, затвердженого постановою Правління ПФУ №22-1 від 25.11.2005 року, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про відновлення призначеної пенсії при звернення особи з відповідною заявою.

На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що право позивача на пенсійне забезпечення було порушено неправомірними діями УПФУ, та підлягає судовому захисту шляхом зобов'язання відповідача поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком, на підставах визначених пенсійним законодавством починаючи з дня звернення з заявою до УПФУ, тобто з 21.11.2013 року, оскільки жодним нормативно-правовим актом України не передбачений обов'язок або право пенсійного фонду автоматично здійснювати відновлення пенсії без відповідно волевиявлення пенсіонера.

Суд не приймає до уваги, посилання відповідача на відсутність нормативно-правового врегулювання механізму виплати пенсії громадянам, що проживають за кордоном, оскільки згідно ст.49 ч.2 Закону №1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного Фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Вищезазначене Рішення Конституційного Суду України суд вважає достатньою підставою для відновлення виплати пенсії позивачу.

З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8-11,159,161-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про визнання незаконним рішення та поновлення виплати пенсії - задовольнити частково.

Визнати рішення №41 від 28.11.2013 року Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про відмову ОСОБА_1 поновити виплату раніше призначеної пенсії - незаконним.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Миколаєва прийняти рішення про поновлення виплати ОСОБА_1 пенсії за віком на підставах визначених пенсійним законодавством з 21.11.2013 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Миколаєва здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на підставах визначених пенсійним законодавством з 21.11.2013 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: підпис С.В. Щербина