Справа № 2а/0270/3286/11
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" червня 2015 р. м. Київ К/9991/410/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у м.Вінниці

на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 25.07.2011 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27.09.2011

у справі №2а/0270/3286/11

за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у м.Вінниці

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 25.07.2011, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27.09.2011, позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.Вінниці від 07.06.2011 № про визначення грошового зобов?язання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 123169,48 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду першої та апеляційної інстанції та прийняття нового про відмову в позові, з підстав невірного застосування норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем проведено планову виїзну документальну перевірку дотримання позивачем вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2010 по 31.12.2010, за результатами якої складено акт №2073/1721/ від 19.05.2011.

За висновками акта перевірки позивачем допущено заниження суми чистого доходу в декларації про доходи за 2010 рік на 821129,90 грн., чим порушено розділ 4 ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», у зв?язку з чим та у відповідності до п.7.1 ст. 7 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» донараховано податок з доходів фізичних осіб у сумі 123169,48 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 07.06.2011, яким нараховано грошові зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 123169,48 грн.

Суд першої інстанції, з доводами якого погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи податкове повідомлення-рішення, виходив з того, що у 2010 році позивачем реалізовано товар (цегла керамічна, пісок) на загальну суму 837708,57 грн. Бухгалтерські документи, що підтверджують витрати на придбання чи виробництво вказаних вище товарів, на загальну суму 837708,57 грн. у позивача відсутні. Згідно акту інвентаризації, станом на 31.12.2010 року товари в залишку не рахуються. Таким чином, виявлені під час перевірки порушення знайшли своє підтвердження.

Однак, відповідно до абз. 2 ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

Відповідно до п. 13 Інструкції про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, затвердженою наказом Міністерства фінансів України та Головної Державної податкової інспекції України № 12 від 21.04.1993 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 09.06.1993 року за № 64 (далі - Інструкція) загальним оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між валовим доходом (виручкою у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами у відсотках до валового доходу, наведеними в додатку N 6 до цієї Інструкції.

У додатку № 6 Інструкції визначені норми витрат у відсотках до суми валового доходу, які повинні враховуватись органами по податкової служби.

Оскільки відповідачем не здійснено розрахунку витрат, які не можуть бути підтверджено документально, за встановленими Інструкцією нормами, суди дійшли висновку про протиправність оспорюваного податкового повідомлення-рішення в цілому.

Однак, судова колегія вважає, що зазначені висновки судами зроблені без всебічного і повного з'ясування всіх фактичних обставин справи, незастосування системного аналізу норм чинного законодавства.

В умовах дії такого принципу адміністративного судочинства, як офіційне з'ясування усіх обставин справи, суди не повинні обмежуватися заявленими сторонами доводами та поданими ними доказами, а мають здійснювати активну роль у встановленні об'єктивної істини, вживаючи усіх можливих заходів для перевірки та встановлення усіх фактичних даних зі спору та сприяючи сторонам у поданні та витребуванні необхідних для цього доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Зокрема, суди попередніх інстанцій, погоджуючись з висновками податкового органу про заниження позивачем суми чистого доходу в декларації про доходи за 2010 рік, не зобов?язали відповідача здійснити розрахунок оподатковуваного доходу за цей період з врахуванням вимог Інструкції про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, затвердженою наказом Міністерства фінансів України та Головної Державної податкової інспекції України № 12 від 21.04.1993 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 09.06.1993 року за № 64, та, виходячи з встановленого, визначити розмір податкового зобов?язання з податку з доходів фізичних осіб, що відповідав би встановленому порушенню.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, судове рішення підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті і, в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст. ст. 222, 223, 227 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Вінниці2011задовольнити частково.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 25.07.2011 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27.09.2011скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун