Справа № 15281/10
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2010-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2010 р. справа № 2а-7081/09/0870

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Юхименка О.В.

суддів: Добродняк І.Ю. Семененка Я.В.

при секретарі судового засідання: Красоті А.О

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Вільнянської міжрайонної

Державної податкової інспекції Запорізької області,

на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду

від 08.02.2010р.

у справі № 2а-7081/09/0870

за позовом Вільнянської міжрайонної

Державної податкової інспекції Запорізької області,

вул. З. Космодемянської, 2, м. Вільнянськ Запорізької області, 70002;

до відповідача ОСОБА_1,

вул. Гагаріна, 61, с. Українка Вільнянського Запорізької, 70025;

про зобовязання подати декларацію про отримані доходи, -

встановив: Вільнянською міжрайонною ДПІ Запорізької області подано позов до ОСОБА_1 про зобовязання подати декларацію про доходи, отримані за 2006 рік.

Запорізький окружний адміністративний суд (суддя Конишева О.В.) своєю ухвалою від 08.02.2010р. провадження у справі закрив на підставі пункту першого частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала суду мотивована відсутністю компетенції контролюючого органу на звернення з відповідним позовом, що виключає розгляд справи в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим актом, у поданій апеляційній скарзі Вільнянська МДПІ, Позивач, вказує на порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

У відповідності з пунктом 3 частини 1 статті 10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»від 4 грудня 1990 року N 509-XII Державні податкові інспекції в районах контролюють своєчасність подання платниками податків бухгалтерських звітів і балансів, податкових декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням податків, інших платежів, а також перевіряють достовірність цих документів щодо правильності визначення об'єктів оподаткування і обчислення податків, інших платежів.

Справою адміністративної юрисдикції є спір, який виник між двома (кількома) конкретними субєктами суспільства стосовно їхніх прав та обовязків у конкретних правових правовідносинах, у яких хоча б один субєкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (их) субєкта (ів).

А ці субєкти, відповідно, зобовязані виконувати вимоги та приписи субєкта владних повноважень.

Таким чином, дана справа є справою адміністративної юрисдикції. Звернення Позивача до суду і є здійсненням ним владних управлінських функцій, причому ці функції здійснюються саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Просить ухвалу окружного адміністративного скасувати та постановити нову ухвалу, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Згідно до протоколу розподілу справу розглядає колегія у складі головуючий суддя Юхименко О.В., суддя Добродняк І.Ю., суддя Семененко Я.В.

Процесуальним правом на участь представника в судовому засіданні сторони не скористались. Про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

З огляду на приписи статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при винесенні оскарженої ухвали, знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Окружний адміністративний суд, про що зазначено вище, провадження у справі закрив. Ухвала суду мотивована тим, що відсутність компетенції контролюючого органу на звернення з відповідним позовом виключає розгляд справи в порядку адміністративного судочинства.

Така позиція суду першої інстанції видається колегії суддів помилковою.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справою адміністративної юрисдикції є публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Безумовно, наявність в спірних правовідносинах суб'єкта владних повноважень не є беззаперечною ознакою того, що спір належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Публічно-правовим спір є тоді, коли позовна вимога зв'язана з положеннями публічного права. Тобто, коли вони (положення) застосовуються адміністративними органами й іншими суб'єктами публічного права при виконанні публічних завдань і можуть поширюватись лише на правовідносини між носіями публічного права чи між державою (або іншими суб'єктами публічного права), з одного боку, і громадянами чи підприємствами з іншого. Тут держава виступає не як рівноправна сторона, а як носій суверенної влади, який може наказувати або забороняти підприємству певну поведінку, надавати дозвіл на певну діяльність чи, навпаки.

Отже, визначальною рисою адміністративних правовідносин є владне підпорядкування однієї зі сторін цих відносин іншій стороні. Що означає можливість вимагати певної поведінки від іншої особи, необхідної для реалізації права, та можливість забезпечити дотримання такої поведінки шляхом застосування примусової сили держави.

Державна податкова адміністрація України, за визначенням Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 4 грудня 1990 року N 509-XII, є центральним органом виконавчої влади. Державні податкові інспекції у районах підпорядковуються відповідним державним податковим адміністраціям.

У відповідності з пунктом 3 частини 1 статті 10 цього Закону Державні податкові інспекції в районах контролюють своєчасність подання платниками податків бухгалтерських звітів і балансів, податкових декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням податків, інших платежів, а також перевіряють достовірність цих документів щодо правильності визначення об'єктів оподаткування і обчислення податків.

Відтак, цей спір є публічно-правовим, оскільки виник з публічно-правових відносин за участю субєкта владних повноважень, а саме: органу виконавчої влади, що реалізовував у цих відносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції.

Справа відповідає вищенаведеному нормативному визначенню адміністративної справи.

Справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, їх посадова чи службова особа, крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам, частина 2 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України, підсудні окружним адміністративним судам.

Крім того, відповідно до вимог статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

А згідно до частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи:

1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України;

2) що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства;

3) про накладення адміністративних стягнень;

4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) об'єднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції.

Отже, дана справа є справою адміністративною юрисдикції за визначенням.

При цьому, в спірному випадку не йде мови про накладення адміністративного стягнення, на яке не поширюється компетенція адміністративних судів.

А сама можливість накладення адміністративного стягнення не може мати процесуальним наслідком закриття провадження у справі.

Як і відсутність визначеної Законом компетенції контролюючого органу не може мати процесуальним наслідком закриття провадження у справі.

Порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали.

Керуючись ст. 195, п. 3 ч. 1 ст. 199, ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу Вільнянської міжрайонної Державної податкової інспекції у Запорізькій області задовольнити.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 08.02.2010р. в адміністративній справі № 2а-7081/09/0870 скасувати і постановити нову ухвалу, з направленням справи до Запорізького окружного адміністративного суду для вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції у порядку та у строки, визначені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: О.В. Юхименко

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко