Справа № 826/7137/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 червня 2015 року № 826/7137/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Гарник К.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства "Охорона Центріус"
до третя особа Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м.Києві Державна фіскальна служба України
про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Охорона Центріус» (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі по тексту - відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державна фіскальна служба України (далі по тексту - третя особа) в якому просить:

- визнати протиправними дії державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби міста Києва щодо відмови у прийнятті поданих позивачем податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за жовтень 2014 року від 17.11.2014 року та реєстри виданих та отриманих податкових накладних за жовтень 2014 року;

- зобов'язати державну податкову інспекцію у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби міста Києва прийняти подані позивачем податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2014 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за жовтень 2014 року від 17.11.2014 року та реєстри виданих та отриманих податкових накладних за жовтень 2014 року днем її фактичного отримання;

- визнати протиправними дії державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби міста Києва щодо відмови у прийнятті поданих позивачем податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за серпень 2014 року від 19.09.2014 року та реєстри виданих та отриманих податкових накладних за серпень 2014 року;

- зобов'язати державну податкову інспекцію у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби міста Києва прийняти подані позивачем податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2014 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за серпень 2014 року від 19.09.2014 року та реєстри виданих та отриманих податкових накладних за серпень 2014 року днем її фактичного отримання;

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 квітня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/7137/15, закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 06 травня 2015 року.

Сторони у судове засідання 06 травня 2015 року не з'явились, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином.

У судовому засіданні 15 травня 2015 року представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його. Відповідач та третя особа участі повноважних представників не забезпечили, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином.

Керуючись приписами частини 4 статті 122 та частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд завершив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що приватним підприємством «Охорона Центріус» 19 вересня 2014 року та 17 листопада 2014 року засобами електронного зв'язку було подано до державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві податкову декларацію із податку на додану вартість за серпень та жовтень 2014 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за серпень та жовтень 2014 року та реєстри виданих та отриманих податкових накладних за серпень та жовтень 2014 року.

Контролюючим органом, відповідно до квитанції № 1, подані документи підприємства не прийнято. Виявлені помилки: для платника заборонено прийом звітності по електронній пошті. Можливо відсутній договір з ДФСУ.

Позивач не погоджується з вказаним рішенням контролюючого органу, оскільки відповідно до постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 листопада 2014 року по справі №826/16205/14, залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року по справі №826/16205/14, визнано протиправними дії державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 26 травня 2014 року №260520142, а відтак, відповідач зобов'язаний виконувати умови договору від 26 травня 2014 року №260520142 та як наслідок прийняти та зареєструвати спірні податкові звітності приватного підприємства «Охорона Центріус».

У зв'язку з зазначеним, позивач посилаючись на протиправність дій контролюючого органу щодо неприйняття поданої позивачем податкової звітності позивача, що у свою чергу порушують права та законні інтереси останнього, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам, суд приходить до наступного.

Порядок декларування податків і зборів визначається приписами Податкового кодексу України та інших нормативно-правових актів з питань оподаткування.

Пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до пункту 48.1 статті 48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Згідно із приписами пункту 48.2 статті 48 Податкового кодексу України обов'язкові реквізити податкової декларації - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Пунктом 48.3 статті 48 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити:

тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий);

звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація;

звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку);

повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами;

код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер;

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

місцезнаходження (місце проживання) платника податків;

найменування контролюючого органу, до якого подається звітність;

дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми);

ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків;

підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Відповідно до вимог пункту 48.7 статті 48 Податкового кодексу України податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 49.11 статті 49 Податкового кодексу України у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання.

Відповідно до пункту 49.13 статті 49 Податкового кодексу України у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Відповідно до підпункту "в" пункту 49.3 статті 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, зокрема, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Крім того, з платниками податків, які подають звітність в електронній формі, листування з контролюючими органами може здійснюватися засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису (пункт 42.4 статті 42 Податкового кодексу України).

Відповідно до Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 №233 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.04.2008 року за №320/15011, визначено загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису.

З метою подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку платник податків: отримує в будь-якому включеному до системи подання податкових документів в електронному вигляді акредитованому центрі сертифікації ключів посилені сертифікати відкритих ключів посадових осіб юридичної особи, що мають право підпису (керівника, бухгалтера), та печатку юридичної особи. Платник податків фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності може обмежитись одним ключем ЕЦП. Особисті ключі знаходяться на ключових (електронних) носіях, що зберігаються в таємниці; отримує в органі ДПС за місцем реєстрації або на WEB-сайті ДПА чи регіональної ДПА текст примірного договору про визнання електронних документів (додаток 1), безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді; ознайомившись з редакцією договору, заповнює необхідні реквізити, у тому числі вписує свою електронну адресу, підписує та скріплює печаткою два примірники договору (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки); надає до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору та посилені сертифікати відкритих ключів на електронному носії; після підписання договору в органі ДПС за місцем реєстрації отримує один примірник договору. При цьому ставить підпис у журналі обліку договорів про визнання електронних документів (додаток 2) для засвідчення того, що платнику податків було повернуто його примірник договору (пункт 5 розділу ІІІ Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку).

Додатком 1 до Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затверджено примірний договір про визнання електронних документів, згідно п. 6.4 якого орган ДПС має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання Платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни Платником місця реєстрації.

Матеріали справи свідчать, що між органом державної податкової служби та приватним підприємством «Охорона Центріус» укладено договір про визнання електронних документів від 26 травня 2015 року №260520142, згідно якого платнику податків надано можливість подавати податкові документи в електронному вигляді (пункт 1.2 договору). Накладення електронно-цифрового підпису надано директору підприємства ОСОБА_1

Разом з тим, контролюючий орган через порушення позивачем істотних умов договору про визнання електронних документів, листом від 11.09.2014 №11410/10/26-59-10-01-42 повідомив приватне підприємство «Охорона Центріус» про розірвання такого договору.

Не зважаючи на це, приватним підприємством «Охорона Центріус» 19 вересня 2014 року та 17 листопада 2014 року засобами електронного зв'язку було подано до державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві податкову декларацію із податку на додану вартість за серпень та жовтень 2014 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за серпень та жовтень 2014 року та реєстри виданих та отриманих податкових накладних за серпень та жовтень 2014 року.

При цьому, в якості директора товариства зазначено ОСОБА_2

Як вже зазначалось вище, контролюючим органом, відповідно до квитанції №1, подані документи підприємства не прийнято.

Так, позивач, як на підставу для визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у прийнятті податкової звітності за серпень та жовтень 2014 року та зобов'язання відповідача прийняти подані позивачем документи, посилається на наявність постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 листопада 2014 року по справі №826/16205/14, залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року по справі №826/16205/14, якою визнано протиправними дії державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 26 травня 2014 року №260520142, проте судом не приймаються до уваги такі посилання позивача, так як на момент подачі підприємством до контролюючого органу податкової декларації із податку на додану вартість за серпень, жовтень 2014 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за серпень, жовтень 2014 року та реєстри виданих та отриманих податкових накладних за серпень, жовтень 2014 року та отримання відмови про їх прийняття, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва по справі №826/26205/14 прийняте не було, а тому у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття податкової звітності приватного підприємства «Охорона Центріус».

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що протягом травня 2014 року-березня 2015 року у приватного підприємства «Охорона Центріус»три рази змінювався керівник.

Так, позивачем не надано суду жодних доказів щодо наявності станом на день подачі податкових декларацій в електронному вигляді підстав для подання відповідної звітності в електронному вигляді, а також наявності у ОСОБА_2 цифрового підпису оформленого у встановленому законом порядку.

Крім того, суд звертає увагу, що укладання з контролюючим органом договору про визнання електронних документів надає платнику податків можливість, а не зобов'язує його подавати до контролюючого органу податкові документи у електронному вигляді, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до пункту 49.3 статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:

а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Під час судового розгляду справи позивачем не наведено суду доказів щодо неможливості подання відповідної податкової звітності за серпень та жовтень 2014 року особисто платником податків або уповноваженою особою, чи шляхом надіслання поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення.

Отже, позивач не скористався своїм правом на подання податкової декларації із податку на додану вартість за серпень та жовтень 2014 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за серпень та жовтень 2014 року та реєстрів виданих та отриманих податкових накладних за серпень та жовтень 2014 року у встановленому законом порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги приватного підприємства «Охорона Центріус» є необґрунтованими, недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає позовні вимоги необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову Приватного підприємства «Охорона Центріус» відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник