Справа № 821/4715/14
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

821/4715/14

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 р.

м. Херсон

Справа № 821/4715/14

Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної фінансової інспекції в Херсонській області до Генічеської районної державної лікарні ветеринарної медицини про зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Державна фінансова інспекція в Херсонській області (далі - позивач, ДФІ в Херсонській області, ДФІ, Інспекція) звернулась до суду із позовом до Генічеської районної державної лікарні ветеринарної медицини (далі - відповідач, Генічеська райдержветлікарня, Лікарня), в якому просить зобов'язати останнього виконати пункти 2, 6 вимоги від 30.07.2014 р. №43-29/1858 "Про усунення порушень".

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем вказаних пунктів названої вимоги, які в силу приписів ст.ст.10, 15 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" є обов'язковими для виконання.

Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Враховуючи положення ст.ст.122, 128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до п.2.12 плану роботи Державної фінансової інспекції України на І квартал 2014 року позивачем проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Генічеської районної державної лікарні ветеринарної медицини за період з 01.01.2011р. по 01.04.2014р., про що складено акт ревізії від 01.07.2014р. №43-27/60, в якому зафіксовані порушення вимог чинного законодавства, серед яких:

-п.5 (додатку №4) постанови КМУ від 15.08.1992 р. №478 "Про перелік протиепізоотичних, лікувальних, лаборатарних, діагностичних, радіологічних та інших ветеринарно-санітарних заходів, що проводяться органами державної ветеринарної медицини за рахунок відповідних бюджетних та інших коштів", що полягало в тому, що дезінфікуючі засоби, отримані в централізованому порядку та придбані за рахунок коштів державного бюджету, передані по накладним до ветеринарних дільниць, структурних підрозділів Лікарні та в подальшому відповідно до актів на проведення дезінфекції, звітів про ветеринарні протиепізоотичні заходи витрачено на проведення безоплатних профілактичних ветеринарно-санітарних заходів на сільгосппідприємствах та в приватному секторі Генічеського району на загальну суму 676,66 грн. (у тому числі в приватному секторі в сумі 505,00 грн.);

- ч.4 ст.13 Бюджетного кодексу України, п.23 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 р. №228 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, яке полягало у тому, що за період з 01.01.2011р. по 01.03.2014р. було проведено використання коштів спеціального фонду кошторису на виплату заробітної плати в загальній сумі 371152,04 грн. для забезпечення виплати заробітної плати працівникам, що згідно штатного розпису утримуються із загального фонду бюджету, тобто покрито за рахунок коштів загального фонду бюджету видатки на оплату праці у вказаній сумі, які повинні здійснюватись за рахунок коштів спеціального фонду бюджету.

На підставі акту ревізії позивачем надіслано на адресу відповідача лист-вимогу від 30.07.2014р. №13-29/1858 "Про усунення порушень", пункти 2 та 6 якої останнього зобов'язано усунути порушення наступним чином:

- внести зміни до кошторисів щодо зменшення бюджетних асигнувать в сумі 371152,04 грн. (п.2 вимоги);

- відобразити дебіторську заборгованість з юридичними та фізичними особами щодо яких здійснено безпідставні витрати. Провести претензійно-позовну роботу з контрагентами щодо відшкодування коштів в сумі 676,66 грн. шляхом повернення коштів на рахунок лікарні. В іншому випадку стягнути з осіб винних у безпідставному покритті за рахунок бюджетних коштів витрат сторонніх юридичних та фізичних осіб на суму 676,66 грн. шкоду у порядку та розмірі встановленому ст..ст.130-136 Кодексу законів про працю (п.6 вимоги).

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

Як видно зі змісту пунктів 2, 6 вимоги від 30.07.2014р. №13-29/1858 "Про усунення порушень", ними вказано на виявлені збитки державного бюджету та підконтрольної установи, їхній розмір та необхідність їх відшкодування.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 7, 13 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надається право: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; а при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Пунктом 46 Порядку проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року №550 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що, якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Отже, відповідачу надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

При цьому в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Виходячи з наведеного, у органу державного фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за відповідним позовом органу державного фінансового контролю, вони не можуть бути стягнуті за адміністративним позовом про зобов'язання вчинити певні дії.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах: від 28 жовтня 2014 року (справа 21-462а14), від 15 квітня 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-63а14), 13 травня 2014 року (справа № 21-89а14,) 20 травня 2014 року (справа № 21-93а14).

Відповідно до приписів частини 1 статті 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Отже, з урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що пункти 2, 6 вимоги від 30.07.2014р. №43-29/1858"Про усунення порушень", які вказують на виявлені збитки, їх розмір та містять приписи про примусове відшкодування таких збитків, не є обов'язковими для виконання відповідачем і не створюють для нього юридичних наслідків, що в даному випадку унеможливлює покладення судом на відповідача обов'язку вчинити дії з виконання цих пунктів вимоги.

Крім того, п.2 вимоги від 30.07.2014р. №43-29/1858 було оскаржено Генічеською райдержветлікарнею в судовому порядку і постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 09.02.2015 р., залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.04.2015 р. у справі №821/4567/14 позов було задоволено, пункт 2 вказаної вимоги визнано протиправним та скасовано.

Таким чином судовим рішенням у справі №821/4567/14, яке набуло законної сили, встановлено протиправність пункту 2 вимоги від 30.07.2014р. №43-29/1858, а тому воно не підлягає доказуванню при розгляді даної справи в силу вимог ст.72 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги ДФІ в Херсонській області необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167, 244-2 КАС України, суд, -

постановив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Пекний А.С.

кат. 9.3