Справа № 826/20426/14
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2015-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 червня 2015 року № 826/20426/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в Публічному Акціонерному Товаристві "Комерційний банк "Український Фінансовий світ" Гончарова Сергія Івановича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
провизнання протиправними дій та бездіяльності та зобов'язання вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в Публічному Акціонерному Товаристві "Комерційний банк "Український Фінансовий світ" Гончарова Сергія Івановича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправними дій та бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що зупинення відповідачем 1 виплат та перерахувань на користь позивача, що гарантовані Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", лише на тій підставі, що роблячи припущення про наявність у діях особи наміру неправомірно отримати від відповідача 2 гарантованої суми відшкодування за вкладами та звернення у зв'язку з цим до правоохоронних органів, до винесення обвинувального вироку суду не відповідає положенням чинного законодавства. Також позивач посилався на те, що правочин за депозитним договором укладеним між позивачем та Публічним Акціонерним Товариством "Комерційний банк "Український Фінансовий світ" є загально прийнятим та розповсюдженим публічним договором (правочином) щодо надання одного з видів банківських послуг та за своєю природою не можу бути спрямований на порушення публічного порядку, та не містить ознак нікчемного правочину визначених в статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Представник позивча у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач 1 проти позовних вимог заперечив, у судовому засіданні надав суду письмові заперечення на адміністративний позов в яких просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Свої заперечення на адміністративний позов відповідач 1 обґрунтовує тим, що під час перевірки було встановлено, що кошти на рахунок, відкритий на ім'я позивача, надходили внаслідок так званого «дроблення» рахунку іншого клієнта, прізвище якого становить банківську таємницю, з огляду на що відкриття рахунку та внесення коштів на цей рахунок є нікчемними та позивач не має вкладу в банку та не є вкладником банку. Також відповідач 1 зазначив про те, що 26.11.2014 було подано заяву про вчинення злочину до правоохоронних органів.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідач 2 проти позовних вимог заперечив, через канцелярію суду надав суду письмові заперечення на адміністративний позов в яких просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Свої заперечення на адміністративний позов відповідач 1 обґрунтовує тим, що рахунок позивача було заблоковано з огляду на те, що ним були вчинені сумнівні правочини з метою штучного створення обов'язку щодо відшкодування коштів за рахунок держави в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а отже зазначені правочини спрямовані на заволодіння державними коштами, а відповідно порушують публічний порядок. Також відповідач 2 посилався на те, що складання Загального реєстру вкладників не відноситься до повноважень Уповноваженої особи, а включення осіб до Зального реєстру вкладників здійснюється на підставі переліку вкладників, переданого Уповноваженою особою.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, суд,

В С Т А Н О В И В:

27.06.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Український Фінансовий світ" та ОСОБА_1 було укладено договір № 43190 банківського вкладу (депозиту) «ПЛАНЕР».

Згідно з пунктом 1.1 зазначеного договору банк приймає від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 14 620,00 доларів США у тимчасове строкове користування на строк до 28.07.2014 та зобов'язується сплачувати проценти за його користування.

Пунктом 1.2 договору № 43190 від 27.06.2014 процентна ставка за вкладом встановлюється у розмірі 8,00 процентів річних та складається з основної ставки за даною депозитною програмою, яка на дату укладання цього договору становить 8,00 процентів річних, та бонусу за програмою лояльності «Кожному свій бонус», діючою у Банку на момент укладання цього договору, який становить 0,00 процентів річних.

Відповідно до підпункту 2.1.1 пункту 2.1 зазначеного договору банк зобов'язується відкрити вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 та прийняти вклад.

Відповідно до квитанції № TR.57491.164.355 від 27.06.2014, ОСОБА_1 на вказаний вкладний (депозитний) рахунок перераховано кошти в розмірі 14620,00 доларів США.

14.08.2014 постановою Правління Національного банку України прийнято рішення №491 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» до категорії неплатоспроможних».

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 69 від 14.08.2014 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Український фінансовий світ».

Постановою Правління Національного банку України № 717 від 10.11.2014 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» та рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 119 від 13.11.2014 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «УФС» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» відкликано банківську ліцензію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український Фінансовий світ" та розпочато процедуру ліквідації.

Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український Фінансовий світ" строком на 1 рік, тобто з 13.11.2014 по 12.11.2015 призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків - Гончарова Сергія Івановича.

18.11.2014 за результатами засідання виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб складено протокол № 237/14 відповідно до пункту 2 якого вирішено погодити рішення уповноваженої особи Фонду па тимчасову адміністрацію ПАТ «КБ «УФС» Гончарова С.І., яким було тимчасово обмежено (заблоковано) виплати по деяким записам у базі даних про вкладників ПАТ «КБ «УКРАЇНСЬКІЙІ ФІНАНСОВИЙ СВІТ», що були внесені у період з 01.07.2014 по 16.07.2014 з метою недопущення можливого протиправного відшкодування виплат по зазначеним записам за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та рекомендовано уповноваженій особі Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «УКРАЇНСЬКІЙІ ФІНАНСОВИЙ СВІТ» Гончарову С.І. звернутися до правоохоронних органів із заявою про виявлені факти збільшення загальної гарантованої суми, що відбулося в період з 01.07.2014 по 16.07.2014.

Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український Фінансовий світ" Гончаровим С.І видано наказ № 6 від 18.11.2014 "Про визнання нікчемними транзацій та правочинів", яким визнано нікчемними всі транзакції та правочини (договори) згідно переліку, який додається до наказу.

ОСОБА_1 звернулась з заявами від 28.11.2014 та від 03.12.2014 до Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український Фінансовий світ" Гончарова С.І щодо розблокування її рахунків, що помилково потрапили до списку блокувань сумнівних операцій ПАТ "КБ "Український Фінансовий світ" та виплати їй гарантованої суми.

Листом № 001/559 від 05.12.2014 "Про визнання правочинів нікчемними" Уповноважена особа Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український Фінансовий світ" Гончаров С.І. повідомив ОСОБА_1 про те, що правочини, в тому числі договір банківського вкладу № 43190 від 27.06.2014, операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору, є нікчемними відповідно до статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та статті 228 Цивільного кодексу України, у зв'язку із чим позивача не було включено до переліку та реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

ОСОБА_1 вважаючи протиправним рішення Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український Фінансовий світ" Гончарова С.І. щодо визнання правочину за договором банківського вкладу № 43190 від 27.06.2014 нікчемним та вважаючи, що її має бути включено до переліку вкладників та загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український Фінансовий світ" звернулась з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини першої статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Частиною першою статті 26 зазначеного Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Частинами п'ятою та шостою зазначеної статті встановлено, що протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Пунктом 3 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за № 1548/21860 уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Згідно з пунктом 4 розділу ІІІ зазначеного Положення перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку. Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Відповідно до пункту 5 та 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за № 1548/21860 перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. Інформація про вкладника в Переліку має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Перелік на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) засвідчується підписом уповноваженої особи Фонду та відбитком печатки банку, що ліквідується, на електронних носіях подається на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними. Файл csv формується за структурою інформаційного рядка файла "Перелік вкладників" (додаток 9) та за правилами формування csv файлів. протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Пунктами 2, 3 та 4 розділу IV зазначеного Положення Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр). Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях. Загальний Реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується відповідальною особою, яка його склала, та засвідчується підписом директора-розпорядника та відбитком печатки Фонду, на електронних носіях - на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними. Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Таким чином процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Тимчасовою адміністрацією Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український Фінансовий світ" видано наказ № 34 від 30.10.2014 «Про створення комісії щодо визнання нікчемними правочинів (договорів) банківських вкладів (депозитів)» та 10.11.2014 проведено засідання комісії щодо визнання нікчемними вкладів за результатами чого складено протокол.

Відповідачем 1 видано наказ № 6 від 18.11.2014 «Про визнання нікчемними транзакцій та правочинів», який погоджено рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 237/14 від 18.11.2014, відповідно до якого визнано нікчемними договори, зазначені у додатку, в тому числі і договір банківського вкладу (депозиту) № 43190 від 27.06.2014 укладений між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Український Фінансовий світ" та позивачем.

В наданих суду запереченнях та в судовому засіданні відповідачі посилались на те, що під час перевірки було встановлено, що кошти на рахунок, відкритий на ім'я позивача, надійшли внаслідок так званого «дроблення» (розподілу) депозитного рахунку іншого клієнта, який володів коштами в загальному розмірі 28 620,00 доларів США.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Згідно з частиною другою статті 38 зазначеного Закону протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частиною третьою статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Відповідно до наказу № 6 від 18.11.2014 відповідач 1 при прийнятті рішення про визнання нікчемними транзакцій та правочинів, керувався пунктом 6 частини другої статті 37 та частинами другою та третьою статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

В наданих під час судового засіданнях поясненнях та в письмових заперечення представник відповідача 1 посилався на те, що правочин укладений позивачем з Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Український Фінансовий світ" було визнано нікчемним на підставі пунктів 2 та 7 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", водночас при цьому ним не було наведено факту наявності причинно-наслідкового зв'язку між правочином, який укладено між позивачем та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Український Фінансовий світ" та неплатоспроможністю банку чи неможливістю виконання у зв'язку з таким правочином зобов'язань перед іншими кредиторами.

З аналізу договору № 43190 від 27.06.2014 банківського вкладу (депозиту) «ПЛАНЕР» вбачається, що він не містить в собі жодних умов, які б передбачали платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Зобов'язання Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український Фінансовий світ" за зазначеним договором визначені в пункті 2.1 та передбачають відкриття і обслуговування рахунків вкладника, забезпечення збереження вкладу, а також повернення суми вкладу та виплату нарахованих процентів.

З огляду на зазначене суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на пункти 2, 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», як на підставу для віднесення договору банківського вкладу (депозиту) «Планер» №43190 від 27.06.2014 до нікчемних правочинів.

В судовому засіданні та в наданих суду письмових запереченнях відповідач 1 також посилався на те, що договір банківського вкладу (депозиту) «Планер» № 43581 від 02.07.2014 є нікчемним в силу статті 228 Цивільного кодексу України як такий, що порушує публічний порядок, при цьому як було встановлено судом визнаючи депозиті договори нікчемними, відповідач 1 у своєму розпорядчому документі посилалася виключно на норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до частини першої статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Частиною другою статті 228 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Відповідач 1, як на обґрунтування того, що договір №43190 від 27.06.2014 порушує публічний порядок, посилається на факт того, що він спрямований на незаконне заволодіння майном держави шляхом отримання від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів у розмірі, що перевищує суму, гарантовану частиною пергою статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Такий висновок відповідач1 обґрунтовує тим, що кошти на рахунок, відкритий на ім'я позивача, надійшли із депозитного рахунку - НОМЕР_2, сума коштів на якому значно перевищувала 200000,00 грн. Як зазначає відповідач 1 у поданих суду запереченнях договір №43190 від 27.06.2014 був укладений в інтересах власника зазначеного рахунку, які полягали у тому, щоб перерахувати частину коштів з рахунку - НОМЕР_2 на рахунок позивача, цим самим збільшивши суму коштів, яка може бути повернута за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до підпункту 2.3.1 пункту 2.3 договору №43190 від 27.06.2014 вкладник зобов'язувався протягом трьох днів з дня укладення договору внести готівкою або безготівковим шляхом суму вкладу на вкладний (депозитний) рахунок.

З матеріалів справи вбачається, що кошти у сумі 14620,00 доларів США були внесенні на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_3, відкритий на ім'я позивача 27.06.2014 та зараховані 30.06.2014 , тобто з дотриманням строку, встановленого договором.

Вказана обставина підтверджується копією валютного платіжного доручення №ТR.57491.164.355 від 27.06.2014 та довідкою про рух коштів по рахунках клієнтів банку.

Згідно вказаного платіжного доручення на вкладний (депозитний) рахунок позивача були внесені нею особисто.

Також в платіжному дорученні № ТR.57491.164.355 від 27.06.2014 зазначено дебетом рахунок № НОМЕР_4 та кредитом рахунок № НОМЕР_3, а призначенням платежу "Надходження коштів за депозитною угодою № 43190 від 27/06/2014".

Відповідно до Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України затвердженого постановою Правління національного банку України № 280 від 17.06.2004 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.07.2004 за № 918/9517 рахунок за класом "1001" - Банкноти та монети в касі банку та за класом "2630" - короткострокові вклади (депозити) фізичних осіб.

Крім того, відповідно до довідки про рух коштів на рахунку клієнта ПАТ "КБ"УФС" наданої відповідачем 1 операція по рахунку "Власника великого рахунку" була проведена 01.07.2014, у той час, як надходження коштів на рахунок позивача відбулось 30.06.2015.

Посилання відповідача 1 на звернення до правоохоронних органів із заявою про скоєння службовими особами ПАТ «КБ «УКРАЇНСЬКИЙ ФІНАНСОВИЙ СВІТ» кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України (Шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах або організованою групою) є необґрунтованими, адже згідно довідки Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві досудове розслідування за вказаною заявою ще триває.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку про те, що відповідачами не надано суду доказів того, що договір банківського вкладу (депозиту) «Планер» № 43190 від 27.06.2014 є нікчемним в силу пунктів 2, 7 частини третьої 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та частини другої статті 228 Цивільного кодексу України.

При цьому суд звертає увагу на те, що правова оцінка доводів відповідача 1, які вказують на недійсність правочину з інших підстав, ніж у зв'язку з його нікчемністю, не може бути надана під час розгляду та вирішення даної справи оскільки юрисдикція адміністративних судів не поширюється на вирішення спорів про визнання договору недійсним.

Докази визнання у встановленому законом порядку недійсним договору банківського вкладу № 43190 від 27.06.2014 в матеріалах справи відсутні.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним рішення відповідача 1 про визнання правочину за Договором № 43190 банківського вкладу (депозиту) «планер» від 27.06.2014 між Приватним акціонерним товариством «Комерційний банк «Український фінансовий світ» та ОСОБА_1 і операцій з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання цього договору - нікчемними правочинами.

В частині щодо визнання нечинним зазначеного рішення суд зазначає наступне.

Встановлені статтями 105, 162 Кодексу адміністративного судочинства України способи захисту порушеного права не є вичерпними, разом з тим, деякі із встановлених способів захисту порушеного права носять обмежений характер і не можуть бути застосовані при виникненні будь-якого спору у сфері публічних правовідносин, так, зокрема, вимога про визнання нечинним акта може стосуватися лише нормативно-правового акта, а про визнання протиправним індивідуального акта. При цьому вимога про визнання протиправним (недійсним, незаконним, неправомірним, скасування) індивідуальних актів не містять різних способів захисту, а є одним і тим же способом, сформульованим у різних словесних формах.

Таким чином, у тих випадках, коли предметом спору є індивідуальний акт, дія або бездіяльність позовною вимогою за правилами Кодексу адміністративного судочинства України має бути визнання такого акта, дії чи бездіяльності протиправними (недійсними, незаконними, неправомірними, скасування такого акту), а в разі оскарження нормативно-правового акта визнання його нечинним.

Аналогічна позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 17.08.2010 у справі № К-23575/10.

З огляду на викладене рішення відповідача 1 про визнання правочину за Договором № 43190 банківського вкладу (депозиту) «планер» від 27.06.2014 між Приватним акціонерним товариством «Комерційний банк «Український фінансовий світ» та ОСОБА_1 і операцій з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання цього договору - нікчемними правочинами підлягає визнанню нечинним.

Щодо позовної вимоги стосовно визнання протиправною бездіяльності відповідача 1 щодо не включення позивача у перелік вкладників Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, суд враховуючи те, що на час формування вказаного переліку було чинним рішення відповідача 1 про визнання правочину за Договором № 43190 банківського вкладу (депозиту) «планер» від 27.06.2014 між Приватним акціонерним товариством «Комерційний банк «Український фінансовий світ» та ОСОБА_1 і операцій з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання цього договору - нікчемними правочинами, не вбачає факту допущення відповідачем 1 бездіяльності

Стосовно позовних вимог про зобов'язання відповідача 1 включити позивача до переліку вкладників які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «КБ «УФС» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та відповідача 2 включити позивача до Загального реєстру Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» суд звертає увагу на те, що у даному випадку зазначені позовні вимога є невірно обраним способом захисту порушеного права та, як наслідок, задоволенню не підлягають, з огляду на те, що діючими нормативно-правовими актами не передбачено, після складання Переліку вкладників, функцій відповідача 1 щодо повторного складання або перезатвердження Переліку вкладників та в межах наданих повноважень відповідач 2 самостійно не включає вкладників до Загального реєстру вкладників відповідного банку, а лише складає Загальний реєстр вкладників виключно на підставі інформації (переліку вкладників), яка надається Уповноваженою особою фонду.

Водночас, відповідно до положень пункту 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за № 1548/21860 відповідач 1 наділений повноваженнями на подання додаткової (уточнюючої) інформації про вкладників, які мають право на відшкодування, внаслідок чого належним способом захисту порушеного права, в рамках даних правовідносин, є саме зобов'язання відповідача 1 надати до відповідача 2 додаткову інформацію про вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування, в разі встановлення судом під час розгляду справи факту необґрунтованості не включення кожного окремого вкладника банку до переліку вкладників.

Відповідно до частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку про те, що для повного захисту прав, свобод та інтересів позивачів в рамках даного адміністративного спору необхідно вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача 1 подати до відповідача 2 додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з правом на відшкодування коштів за договором № 43190 банківського вкладу (депозиту) «Планер» від 27.06.2014.

Відповідно до частин першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, керуючись статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов - задовольнити частково.

2. Вийти за межі позовних вимог.

3.Визнати протиправним та не дійсним рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича про визнання правочину за договором № 43190 банківського вкладу (депозиту) «планер» від 27.06.2014 між Приватним акціонерним товариством «Комерційний банк «Український фінансовий світ» та ОСОБА_1 і операцій з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання цього договору - нікчемними правочинами.

4. Зобов'язати Уповноважену особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1, як вкладника який має право на відшкодування коштів за вкладами у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором № 43190 банківського вкладу (депозиту) «Планер» від 27.06.2014.

5. В решіт позовних вимог - відмовити.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов