Справа № 21-466а15
Суддя: Кривенко В.В.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

головуючого Кривенка В.В.,
суддів:Волкова О.Ф., Гриціва М.І., Коротких О.А., Кривенди О.В., Маринченка В.Л., Панталієнка П.В., Прокопенка О.Б., Самсіна І.Л., Терлецького О.О., -
розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_11 до військової частини (далі - в/ч) НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_11 звернувся до суду з позовом, у якому просив: визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо нарахування і виплати йому грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII), без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - постанова № 889); зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату грошової допомоги при звільненні позивача з урахуванням додаткової щомісячної винагороди, передбаченої постановою № 889.

На обґрунтування позову ОСОБА_11 зазначив про протиправність дій відповідача, допущених при нарахуванні і виплаті грошової допомоги.

Чернігівський окружний адміністративний суд постановою від 28 січня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 3 квітня 2014 року, позовні вимоги задовольнив: визнав протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо нарахування і виплати ОСОБА_11 грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону № 2011-XII; зобов'язав здійснити перерахунок і виплату позивачу грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної грошової винагороди, передбаченої постановою № 889, з урахуванням раніше виплачених сум.

Суди встановили, що ОСОБА_11 проходив військову службу на посаді старшого офіцера відділу центру оперативної та територіальної оборони штабу територіального управління «Північ».

Начальник Генерального штабу Збройних Сил України наказом від 27 грудня 2013 року № 894 звільнив ОСОБА_11 з військової служби у запас відповідно до пункту «г» частини шостої статті 26 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов'язок і військову службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Згідно з наказом командира в/ч НОМЕР_2 від 27 грудня 2013 року № 300 позивач виключений зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 з 27 грудня 2013 року.

Крім того, позивачу призначено до виплати грошову допомогу у зв'язку зі звільненням з військової служби в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний календарний рік військової служби із розрахунку 24 календарних років, але при цьому не була врахована щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою № 889.

Оскільки щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою № 889, входить до грошового забезпечення, склад якого встановлений частиною другою статті 9 Закону № 2011-ХІІ, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що вона має враховуватися при обчисленні і виплаті одноразової допомоги при звільненні з військової служби.

Вищий адміністративний суд України постановою від 15 жовтня 2014 року постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 3 квітня 2014 року скасував, у задоволенні позову відмовив.

Касаційний суд в своєму рішенні зазначив, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена наказом № 595, має тимчасовий характер, оскільки виплата такої винагороди дозволена за наявності наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) або вищого командира (начальника) залежно від настання спеціальних обставин (здійснення польотів у конкретному місці), її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вона не може бути підставою для перерахунку пенсії військовослужбовцям на підставі статті 63 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

У заяві про перегляд судових рішень Верховним Судом України ОСОБА_11, посилаючись на неоднакове застосування касаційним судом у подібних правовідносинах одних і тих самих норм матеріального права, просить скасувати постанову Вищого адміністративного суду України від 15 жовтня 2014 року та залишити в силі рішення суду першої та апеляційної інстанцій.

На обґрунтування заяви додав ухвалу Вищого адміністративного суду України від 28 травня 2014 року (№ К/800/17400/14), у якій касаційний суд зазначив, що оскільки додаткова грошова винагорода була встановлена Урядом, виплачувалася позивачу щомісяця з дня запровадження до дня звільнення його з військової служби, то вона мала постійний характер і мала включатися до розрахунку грошової допомоги при звільненні відповідно до положень статті 9 Закону № 2011-XII.

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України вирішувала питання про усунення розбіжностей у застосуванні статті 9 Закону № 2011-XII та постанови № 889 і, зокрема, у своїй постанові від 4 листопада 2014 року (справа № 21-473а14) дійшла висновку, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена постановою № 889 та Інструкцією про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 15 листопада 2010 року № 595 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 листопада 2010 року за № 1194/18489), виданим на виконання постанови № 889, має тимчасовий характер, оскільки виплата такої винагороди дозволена за наявності наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) або вищого командира (начальника) залежно від настання спеціальних обставин, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вона не включається до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.

Згідно з частиною першою статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України Верховний Суд України відмовляє у задоволенні заяви, якщо обставини, які стали підставою для перегляду справи, не підтвердилися.

Керуючись підпунктом 2 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд», статтями 241, 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні заяви ОСОБА_11 відмовити.

Постанова є остаточною і не може бути оскаржена, крім випадку, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кривенко
Судді: О.Ф. Волков М.І. Гриців
О.А. КороткихО.В. Кривенда
В.Л. МаринченкоП.В. Панталієнко
О.Б. ПрокопенкоІ.Л. Самсін
О.О. Терлецький