Справа № 13/386/06-АП
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" травня 2015 р. м. Київ К/9991/1200/11

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Карася О.В.

Олендера І.Я.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Токмацької об'єднаної державної податкової інспекції Запорізької області

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2010 року

у справі № 13/386/06-АП

за позовом Комітету по фізичній культурі і спорту Виконавчого комітету Токмацької міської ради

до Токмацької об'єднаної державної податкової інспекції Запорізької області

про скасування податкового повідомлення-рішення та акту перевірки, -

ВСТАНОВИВ:

Комітет по фізичній культурі і спорту Виконавчого комітету Токмацької міської ради (далі - Комітет; позивач) звернувся до суду з позовом до Токмацької об'єднаної державної податкової інспекції Запорізької області (далі - Токмацька ОДПІ Запорізької області; відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення № /2/1812/15 від 20 лютого 2006 року та визнання нечинним акту камеральної перевірки № 246-15-02929102 від 26 грудня 2005 року.

Постановою Господарського суду Запорізької області від 11 січня 2007 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2010 року апеляційну скаргу Комітету задоволено частково. Постанову Господарського суду Запорізької області від 11 січня 2007 року скасовано. Позов задоволено частково. Скасовано податкове повідомлення-рішення № /2/1812/15 від 20 лютого 2006 року. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням у справі, відповідач оскаржив його в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, з посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про скасування постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2010 року та залишення в силі постанови Господарського суду Запорізької області від 11 січня 2007 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи в межах доводів касаційної скарги відповідно до статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, зважаючи на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем проведено камеральну перевірку податкового розрахунку земельного податку Комітету на 2004 року, за результатами якої складено акт № 246-15-02929102 від 26 грудня 2005 року.

На підставі зазначеного акту перевірки та за наслідками адміністративного оскарження, Токмацькою ОДПІ Запорізької області прийнято податкове повідомлення-рішення № /2/1812/15 від 20 лютого 2006 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання із земельного податку в розмірі 8 992,37 грн. (8 564,16 грн. - основний платіж, 428,21 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

Перевіркою встановлено порушення Комітетом статті 75 Закону України від 27 листопада 2003 року № 1344-IV «Про Державний бюджет України на 2004 рік» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 1344-IV), пунктів 3, 4 частини 1 статті 12 Закону України від 03 липня 1992 року № 2535-XII «Про плату за землю» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - № 2535-XII) у зв'язку з неправомірним користуванням пільгою із сплати земельного податку з огляду на те, що спортивні споруди м. Токмак не включено до переліку підприємств, установ, організацій, громадських організацій фізкультурно-спортивної спрямованості, баз олімпійської та параолімпійської підготовки, які звільняються від сплати земельного податку, затвердженого наказом Міністерства України у справах молоді та спорту від 21 квітня 2005 року № 12 «Про затвердження Переліку закладів фізичної культури і спорту, до яких застосовуються пільги з плати за землю в 2004 році» (далі - Наказ № 12).

Скасовуючи оспорюваний акт індивідуальної дії, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що податкові пільги є складовою системи оподаткування, а тому вони не можуть визначатись Законом України про Державний бюджет на відповідний рік.

Колегія суддів вважає зазначені доводи суду апеляційної інстанції неправомірними, виходячи з таких підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - БК України) визначено, що бюджет - це план формування та використання фінансових ресурсів для забезпечення завдань і функцій, які здійснюються органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування протягом бюджетного періоду.

За змістом пункту 3 частини 1 статті 4 БК України нормативно-правовими актами, що регулюють бюджетні відносини в Україні, є, зокрема, закон про Державний бюджет України.

Згідно з пунктом 19 частини 1 статті 2 БК України доходами бюджету є усі податкові, неподаткові та інші надходження на безповоротній основі, справляння яких передбачено законодавством України (включаючи трансферти, дарунки, гранти).

Враховуючи те, що Закон про Державний бюджет України на поточний рік регулює бюджетні відносини, зокрема, у сфері наповнення бюджету через механізми справляння податків, його дія поширюється, у тому числі, і на податкові правовідносини, оскільки одним із джерел формування доходної частини Державного бюджету на поточний рік є податки, які справляються за встановленими ставками. Закон про Державний бюджет України на поточний рік передбачає розмір кожної доходної статті бюджету, зокрема, шляхом визначення розміру податкових ставок, зупинення дії податкових зобов'язань для визначеного кола суб'єктів і звільнення окремих суб'єктів господарювання від сплати певних видів податків.

Таким чином, закон про Державний бюджет України встановлює, зокрема, основи регулювання податкових відносин у частині спрямування податків до Державного бюджету як елементу його доходної частини. Виходячи із зазначеного, цим законом може зупинятись дія окремих положень податкових законів, вводитись податкові пільги та інше.

Чинне на час виникнення спірних правовідносин законодавство не містить визначення закону з питань оподаткування, на який є посилання в Законі України від 25 червня 1991 року № 1251-XII «Про систему оподаткування», як на визначальний при встановленні ставок, механізму справляння податків, зборів (обов'язкових платежів), пільг щодо оподаткування.

З огляду на те, що право і законодавство не є тотожними поняттями, правові норми з питань оподаткування можуть міститись в інших законодавчих актах, зокрема, в законі про Державний бюджет України.

Так, частиною 6 статті 75 Закону № 1344-IV встановлено, що у 2004 році пільги по платі за землю, визначені пунктами 3, 4 частини 1 статті 12 Закону № 2535-XII застосовуються до спеціалізованих санаторіїв України для реабілітації хворих та вітчизняних закладів культури, науки, освіти, охорони здоров'я, соціального забезпечення, які утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, та громадських організацій інвалідів, їх підприємств і організацій, а також закладів фізичної культури та спорту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2004 року № 1678 «Про порядок застосування до закладів фізичної культури та спорту пільг з плати за землю у 2004 році» в 2004 році пільги з плати за землю, визначені пунктом 4 частини 1 статті 12 Закону № 2535-XII, застосовуються згідно з переліком, затвердженим Державним комітетом з питань фізичної культури і спорту.

Враховуючи те, що до вказаного переліку, затвердженого Наказом № 12, Комітет не включено, підстави для користування ним пільгою із сплати земельного податку відсутні.

А відтак, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції помилково скасував постанову суду першої інстанції, яка є законною та обґрунтованою.

Згідно із статтею 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Токмацької об'єднаної державної податкової інспекції Запорізької області задовольнити.

Скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2010 року, а постанову Господарського суду Запорізької області від 11 січня 2007 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановленими главою 3 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Карась О.В.

Олендер І.Я.