Справа № 803/456/15-а
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року Справа № 876/4590/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 26 березня 2015 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

11.03.2015 року позивач - Нововолинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в якому просила стягнути з відповідача заборгованість в сумі 100 009,40 грн.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 26 березня 2015 року позов залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем пропущено встановлений ч.2 ст.99 КАС України строк звернення до суду, на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів суд не вбачає підстав для визнання причин пропуску звернення до адміністративного суду поважними.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, вважаючи її необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач оскаржив її в апеляційному порядку. У апеляційній скарзі апелянт просить скасувати ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 26 березня 2015 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що позивач не пропустив строк звернення до суду, оскільки податкові повідомлення-рішення від 06.07.2009 року № від 16.12.2010 року № та №, вважаються узгодженими з дня набрання рішенням суду законної сили. Зокрема, суми грошового зобов'язання по даних податкових повідомленнях-рішеннях узгодилася на підставі постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2014 року у справі 2а/0370/110/11 та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2013 року у справі №2а-18752/09/0370.

Апелянт посилається на те, що відповідно до п. 102.4 Податкового кодексу України податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Таким чином, апелянт вважає, що твердження суду про відсутність у контролюючого органу права надсилати платнику податків податкову вимогу про сплату штрафних (фінансових) санкцій за порушення вимог законодавства, дотримання якого контролюють контролюючі органи та нібито пропущення Нововолинською ОДПІ встановленого строку звернення до суду є необгрунтованим та таким, що суперечить нормам чинного законодавства.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому суд апеляційноїінстанції, у відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем подано позов з пропущенням строку звернення до адміністративного суду, та відсутні підстави для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку суду апеляційної інстанції, відповідають нормам процесуального права та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 11.03.2015 року Нововолинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в якому просила стягнути з відповідача заборгованість в сумі 100 009,40 грн.

Вказана заборгованість виникла на підставі винесених ДПІ у Горохівському районі відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 рішень: від 06.07.2009 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення пп. 1,2, 13 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», від 16.12.2010 року № за порушення п.п. 2.2, п.п. 2.6 Положення «Про ведення касових операцій у національній валюті», від 16.12.2010 року № за порушення ст.3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», якими до неї застосовано фінансові санкції на загальну суму 101 009,40 грн., які були оскаржені в судовому порядку.

Як слідує з матеріалів справи, постановою Волинського окружного адміністративного суду від 04.11.2009 року у справі №2а-18752/09/0370 рішення ДПІ у Горохівському районі про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 06.07.2009 року скасовано, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. За результатом апеляційного оскарження, ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2013 року апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 04.11.2009 року по справі № 2а-18752/09/0370 - без змін.

Також, постановою Волинського окружного адміністративного суду від 10.03.2011 року у справі №2а/0370/110/11 визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції в Горохівському районі від 16.12.2010 року №, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. За результатом апеляційного оскарження, ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2014 року апеляційну скаргу ДПІ у Горохівському районі задоволено повністю, постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10.03.2011 року у справі № 2а/0370/110/11 в частині задоволення позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення ДПІ в Горохівському районі від 16.12.2010 року № скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні цієї вимоги відмовлено, в решті постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10.03.2011 року залишено без змін.

В силу ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 ст.99 КАС України (в редакції чинній на момент звернення до суду) встановлено, що для звернення за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В силу ст.239 Господарського кодексу України (далі - ГК України) однією із адміністративно-господарських санкцій може бути адміністративно-господарський штраф, який стягується із суб'єкта господарювання до державного бюджету за порушення визначених законодавством України правил здійснення господарської діяльності.

Згідно вимог ст.250 ГК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

З аналізу вказаних норм, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що штрафні санкції, передбачені за порушення законів про патентування, з регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій на час виникнення спірних відносин належали до адміністративно-господарських санкцій, одним видом з яких є адміністративно-господарський штраф не є податковими зобов'язаннями, у разі несплати таких вони не набувають статусу податкового боргу.

Таким чином, застосовані до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафні санкції згідно рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 06.07.2009 року № за порушення пп. 1, 2, 13 ст. З Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», від 16.12.2010 року № за порушення п.п. 2.2, п.п. 2.6 Положення «Про ведення касових операцій у національній валюті», від 16.12.2010 року № за порушення ст.3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», якими до неї застосовано фінансові санкції на загальну суму 101 009,40 грн., не відносяться до категорії податкового зобов'язання, а є одним із видів адміністративно-господарських санкцій у розумінні ст.239 ГК України.

У відповідності до ст.25 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суми фінансових санкцій, які визначені статтями 17-24 даного Закону, підлягають перерахуванню суб'єктами господарювання до Державного бюджету України в десятиденний термін з дня прийняття органами державної податкової служби України рішення про застосування таких фінансових санкцій.

Отже, винесення Нововолинською ОДПІ податкової вимоги №25965-03 від 03.11.2014 року на підставі норм Податкового кодексу України, який набрав чинності 01.01.2011 року, а також визначення суми штрафних (фінансових) санкцій, застосованих згідно рішень від 06.07.2009 року №, від 16.12.2010 року №, від 16.12.2010 року № на загальну суму 101 009,40 грн. сумою узгодженого грошового зобов'язання платника податків є протиправним.

Суд апеляційної інстанції звертає, що до набуття чинності Податковим кодексом України, діюче законодавство України передбачало право органів державної податкової служби здійснювати стягнення таких штрафних (фінансових) санкцій у судовому порядку, в межах строків позовної давності, при цьому орган державної податкової служби не вправі був надсилати платникам податків податкові вимоги про сплату штрафних (фінансових) санкцій, передбачених Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», оскільки штрафні (фінансові) санкції не відносились до податкових зобов'язань.

Разом з тим, факт оскарження відповідачем рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій є реалізацією права суб'єкта господарювання та не може впливати на перебіг строку звернення податкового органу до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 23.06.2009 року у справі № 21-557во09

Відповідно до вимог ч.1 ст.100 КАС України у редакції, що була чинною на час винесення суддею оскаржуваної ухвали, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Апеляційний суд вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що позивачем вказаний адміністративний позов подано з пропущенням строку звернення до адміністративного суду, та відсутні підстави для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними .

За таких обставин суд першої інстанції постановив рішення з дотриманням норм процесуального права, в зв'язку з чим апеляційну скаргу Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду - без змін.

Згідно п.1 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст. 195, п.п.1,2 ч.1 ст.197, п.1 ч.1 ст.199, ст.ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 26 березня 2015 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник