Справа № 1309/2788/12
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року Справа № 180197/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 1 листопада 2012 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа - ОСОБА_6 про визнання протиправним розпорядження,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2012 року позивачі - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа - ОСОБА_6, в якому просять визнати протиправним розпорядження відповідача від 29.07.2011 р. № 599 «Про самочинне будівництво гр. ОСОБА_2, гр. ОСОБА_1, гр. ОСОБА_4, гр. ОСОБА_5, гр. ОСОБА_3», яким затверджено висновок міжвідомчої комісії при Залізничній районній адміністрації № 25 від 26.07.2011 року

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 1 листопада 2012 року в задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що прибудова розм. 1,80x2,03+2,03x3,70м здійснена позивачами самочинно на земельній ділянці, яка знаходиться в комунальній власності міста і не була відведена під таке будівництво за рішенням органу місцевого самоврядування, виключне право розпорядження такою земельною ділянкою належить Львівській міській Раді, здійснена без належного дозволу органу місцевого самоврядування, в тому числі і надбудова другого поверху 4,90x8,80 та мансарди, розміром 8,80x10,60, без дозволу на виконання будівельних робіт та без згоди співвласників АДРЕСА_1 щодо погодження експлуатації самочинно здійсненого ними будівництва, яка вважає порушеними її права та охоронювані законом інтереси.

Суд першої інстанції зазначає, що покликання позивачів на розпорядження № 216 від 02.04.1997 р., яким дозволено провести добудову розміром 8,90x3,10 м на два поверхи, згідно з представленими проектними пропозиціями з дотриманням всіх норм і правил не мають правового значення для правильного вирішення справи по суті, оскільки таке втратило чинність.

Також, в матеріалах справи відсутній дозвіл на будівництво та на виконання будівельних робіт та позивачами не подано документів на землекористування відповідно до п. 2 Положення «Про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт», затвердженого наказом Держбуду України від 05.03.2000 р. № 273.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 оскаржили її, подавши апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову Залізничного районного суду м. Львова від 1 листопада 2012 року та прийняти нову постанову, якою повністю задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянти вказують на те, що оскаржуване рішення прийняте за відсутності позивачів, без належного повідомлення про час та місце проведення засідання міжвідомчої комісії. Дане рішення не містить жодних доказів того, яким саме чином спірна прибудова та реконструйована частина будинку АДРЕСА_2, яка має спільну лише одну стіну з квартирою №2, порушує права сусідів з цієї квартири - третіх осіб по справі, чи створює для них будь-які перешкоди в користуванні належною квартирою.

Апелянти стверджують, що висновок Міжвідомчої комісії спростовується чисельними документами щодо незаконності реконструкції та добудови, зокрема: звітом ліцензованої спеціалізованої організації про те, що реконструкція квартири АДРЕСА_2 відповідає ДБН та стандартам та несучі конструкції будинку забезпечують надійну експлуатацію; проектом на відповідність діючим вимогам ДБН щодо реконструкції довірителів; листом Голові міжвідомчої комісії Залізничної рай адміністрації від Дистанції колії №426 від 16.11.1996 року про те, що дана установа, як власник будинку, не заперечує щодо надання дозволу на прибудову до квартири АДРЕСА_1, де проживає ОСОБА_8; квитанціями, які підтверджують купівлю будматеріалів на ім'я ОСОБА_8 в 1996-1997 рр.

Зазначають, що власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 є Львівська міська рада, проте ця земельна ділянка закріплена саме для обслуговування будинку №12, який позивачі разом із третіми особами вже зняли з балансу ЛКП. Жодних спорів щодо користування землею в позивачів із сусідами немає. Ніяких свідчень про порушення прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб в ході засідання міжвідомчої комісії не здобуто і такі відсутні в матеріалах, які служили для винесення розпорядження Залізничної районної адміністрації №599 від 29.07.2011р.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що згідно витягу з протоколу №25 засідання міжвідомчої комісії від 26.07.2011 року комісія заслухавши скаргу адвоката гр.ОСОБА_9, який представляє інтереси гр. ОСОБА_6, співвласниці АДРЕСА_1, та інформацію ЛКП «Сяйво» щодо самочинного будівництва, здійсненого гр. ОСОБА_2, гр. ОСОБА_1, гр. ОСОБА_4, гр. ОСОБА_5, гр. ОСОБА_3, співвласниками АДРЕСА_1, а саме: самочинно здійснили реконструкцію і розширили належні їм приміщення в будинку за рахунок прибудови розм. 1,80x2,03+2,03x3,70м, надбудови другого поверху розм.4,90x8,80м та мансарди розм.8,80х 10,60м, вирішила демонтувати прибудову розм.1,80x2,03+2,03x3,70м, самочинно влаштовану на землях комунальної власності міста, самочинну надбудову другого поверху розм.4,90x8,80м і мансарду розм.8,80х 10,60м, та привести планування належних гр.ОСОБА_2, гр.ОСОБА_1, гр.ОСОБА_4, гр.ОСОБА_5, гр.ОСОБА_3 приміщень в будинку до попереднього стану.

Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради розглянувши інформацію ЛКП «Сяйво», подані документи, висновок міжвідомчої комісії, керуючись рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 18.11.2005 р. №124 «Про внесення змін і доповнень до рішення виконавчого комітету від 06.05.2005 р. №406 «Про затвердження Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові», враховуючи скаргу адвоката гр.ОСОБА_9, який представляє інтереси гр.ОСОБА_6, співвласниці АДРЕСА_1, прийняла розпорядження від 29.07.2011 року №599, яким: затверджено висновок міжвідомчої комісії - протокол №25 від 26.07.2011 р. §2; зобов'язано гр. ОСОБА_2, гр. ОСОБА_1, гр. ОСОБА_4, гр. ОСОБА_5, гр.ОСОБА_3, співвласників АДРЕСА_1, в термін до 15.09.2011 р. демонтувати прибудову розм. 1,80x2,03+2,03x3,70м, самочинно влаштовану на землях комунальної власності міста, самочинну надбудову другого поверху розм.4,90x8,80м і мансарду розм.8,80x10,60м, та привести планування належних їм приміщень в будинку до попереднього стану.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_1 є співвласниками квартири АДРЕСА_2, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та свідоцтвом про право власності на квартиру від 08.10.2003 р.

В силу вимог ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування» правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням цього Закону. Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Підпунктом 3 п. б ч. 1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчим органам сільських, селищних, міських рад делеговано повноваження у галузі будівництва зі здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Органом, який уповноважений розглядати питання стосовно фактів самовільного будівництва є міжвідомча комісія відповідної районної адміністрації на яку, відповідно до п.3.1 рішення № 3331 від 25.05.2007 року «Про затвердження Положення про міжвідомчі комісії при виконкомі і районних адміністраціях Львівської міської ради» покладено обов'язок щодо розгляду питань про реконструкцію (перепланування) житлових будинків (квартир), нежитлових приміщень і господарських споруд, в тому числі з їх розширенням за рахунок надбудови (прибудови), будівництво окремо розташованих господарських споруд та індивідуальних гаражів на приватизованих земельних ділянках, виділення в окреме користування господарських приміщень, а тому на органи місцевого самоврядування покладено обов'язок щодо виявлення фактів самочинного будівництва та реагування відносно осіб, які здійснюють таке будівництво.

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до п.п. 7, 8 ч.1 ст.2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об'єктів; реконструкцію існуючої забудови та територій.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» відносини у сфері містобудівної діяльності регулюються Конституцією України, Цивільним, Господарським і Земельним кодексами України, цим Законом, законами України «Про Генеральну схему планування території України», «Про основи містобудування», «Про архітектурну діяльність», «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду», «Про землеустрій», іншими нормативно-правовими актами.

Згідно вимог ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Статтею 152 ЖК України встановлено, що переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Згідно вимог п. 1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутній дозвіл на будівництво та на виконання будівельних робіт та позивачами не подано документів на землекористування відповідно до п. 2 Положення «Про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт», затвердженого наказом Держбуду України від 05.03.2000 р. № 273.

Разом з тим, суду апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до ст.7 Закону України «Про розмежування земель державної та комунальної власності» до земель комунальної власності відносяться усі земельні ділянки, що знаходяться в межах міста, крім земель приватної та державної власності.

У відповідності до вимог п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключних повноважень органів місцевого самоврядування відноситься розгляд на сесії міської ради питань регулювання земельних відносин.

Із наявної в матеріалах копії протоколу засідання виконкому Залізничної райради депутатів трудящих від 28.05.1957 року видно, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 була відведена службі будинків і споруд Львівської залізниці для будівництва малоповерхових житлових будинків.

Враховуючи вищенаведене апеляційний суду дійшов висновку, що прибудова розм. 1,80x2,03+2,03x3,70м. здійснена самочинно на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, яка знаходиться в комунальній власності міста і не була відведена під таке будівництво за рішенням органу місцевого самоврядування, виключне право розпорядження такою земельною ділянкою належить Львівській міській Раді, здійснена без належного дозволу органу місцевого самоврядування в тому числі і надбудова другого поверху 4,90x8,80 та мансарди, розміром 8,80x10,60, без дозволу на виконання будівельних робіт та без згоди співвласників АДРЕСА_1 щодо погодження експлуатації самочинно здійсненого ними будівництва.

Апеляційний суд погоджується з позицією суду першої інстанції, що наявність в матеріалах справи самого проекту на відповідність діючим вимогам ДБН щодо самочинно виконаної реконструкції кв. №1 з прибудовою до житлового будинку АДРЕСА_1, звіту за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж приватної будівлі на відповідність державним стандартам, будівельним нормам і правилам, акту на прийомку в експлуатацію димових і вентиляційних каналів в житлових будинках після капітального ремонту і нового будівництва від 04.11.2009 р. та листа управління архітектури департаменту містобудування Львівської місткої Ради про розміщення прибудови за межами червоних ліній (а.с.43) не дає правових підстав для визнання розпорядження протиправним.

Таким чином, з аналізу вказаних норм та обставин справи, апляційний суд дійшов висновку, що Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради при винесенні розпорядження від 29.07.2011 року №599 діяла в межах наданих їй повноважень та у спосіб визначений законом, а тому судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської Ради, третя особа - ОСОБА_6 про визнання протиправним розпорядження.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову Залізничного районного суду м. Львова від 1 листопада 2012 року у справі №1309/2788/12 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської Ради, третя особа - ОСОБА_6 про визнання протиправним розпорядження - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 10.06.2015 року.