Справа № 37510/09
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2010-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2010 р.справа № 2а-4517/09/0870

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: Красоті А.О.

за участю представників сторін:

позивача : - ОСОБА_2, дов. від 03.06.10 р.

представники відповідачів та третіх осіб не зявилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Прокурора Хортицького району м. Запоріжжя

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23.09.2009р. у справі № 2а-4517/09/0870

за позовом Прокурора Хортицького району м. Запоріжжя в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Хортицькому районі м. Запоріжжя

до відповідача-1: Закритого акціонерного товариства "Теплоенергія"

відповідача-2: Закритого акціонерного товариства "Капітал-Т"

треті особи: Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України";

Підприємство профілактичної дезінфекції "Дезснаб";

Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз";

Товариство з обмеженою відповідальністю "Елта";

Відкрите акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" в особі Запорізьких електричних мереж;

Дочірня компанія "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії Нафтогаз України" Запорізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів філії Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз";

Закрите акціонерне товариство "Жовтневе підприємство теплових мереж";

Дочірня компанія "Газ України" НАК "Уфтогаз України";

Комунальне підприємство "Водоканал"

про визнання недійсним договору та стягнення на користь держави одержаного за цим договором столярного цеху ,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2006 р. прокурор Хортицького району м.Запоріжжя звернувся з позовом в інтересах держави в особі ДПІ у Хортицькому районі м.Запоріжжя до ЗАТ «Теплоенергія»та ЗАТ «Капітал-Т»про визнання недійсним договору № 3 від 15.01.2002 р. та стягнення на користь держави одержаного за цим договором столярного цеху (інв. .№ 8101019).

Ухвалою господарського суду Запорізької області відкрито провадження в адміністративній справі № 18/186/06-АП, справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 25.04.2006 р. до участі у справі залучені треті особи на стороні ЗАТ «Теплоенергія», які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, а саме: Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»; Підприємство профілактичної дезінфекції «Дезснаб»; Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз»; Товариство з обмеженою відповідальністю «Елта»; Відкрите акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго»в особі Запорізьких центральних електричних мереж; Дочірня компанія «Укртрансгаз»Національної акціонерної компанії Нафтогаз України»Запорізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів філії Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз»; Закрите акціонерне товариство «Жовтневе підприємство теплових мереж»; Дочірня компанія «Газ України»НАК «Нафтогаз України»; Комунальне підприємство «Водоканал».

За наслідками розгляду справи господарським судом Запорізької області винесено постанову у даній справі від 22.05.2006 р., якою позов задоволено: визнано недійсною угоду, оформлену договором №3 від 15.01.2002 р., укладену між ЗАТ «Теплоенергія»та ЗАТ «Капітал-Т»на суму 65 600 грн. 98 коп., стягнуто в доход держави з ЗАТ «Капітал-Т»столярний цех (інв. .№ 8101019), розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул.Задніпровська, 5).

Ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду від 20.05.2006 р. постанову господарського суду Запорізької області від 22.05.2006 р. залишено без змін.

16.11.2006 р. ЗАТ «Теплоенергія»до господарського суду Запорізької області подано заяву про перегляд постанови господарського суду Запорізької області від 22.05.2006р. по справі № 18/186/06-АП за нововиявленими обставинами.

За наслідками розгляду заяви судом винесено постанову від 25.01.2007 р. по справі №18/186/06-АП-3/47/07-АП, якою заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09.06.2009 р. у справі №18/186/06-АП касаційну скаргу ЗАТ «Теплоенергія»задоволено, постанову господарського суду Запорізької області від 22.05.2006 р. та постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 20.10.2006 р. у даній справі скасовано, справу передано на новий розгляд до Запорізького окружного адміністративного суду.

За результатами нового розгляду Запорізьким окружним адміністративним судом винесено постанову від 23.09.2009 р. у справі № 2а-4517/09/0870 (суддя - Садовий І. В.), якою в задоволенні адміністративного позову прокурора Хортицького району м.Запоріжжя в інтересах держави в особі ДПІ у Хортицькому районі м.Запоріжжя до відповідачів: ЗАТ "Теплоенергія" та ЗАТ «Капітал-Т», за участю третіх осіб про визнаний недійсним договору та стягнення на користь держави одержаного за цим договором столярного цеху - відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що до спірних правовідносин слід застосувати норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України на підставі принципу дії закону в часі та неможливістю застосування конфіскаційних санкцій.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, прокурором Хортицького району м.Запоріжжя подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23.09.2009 р. у справі № 2а-4517/09/0870 як таку, що винесена з порушенням норм процесуального права. Скаржник вважає, що суд не врахував, що на час укладання спірних угод діяли норми 49 ЦК УРСР. Так, відповідно до п.4 Прикінцевих положень ЦК України в редакції 2003 р., Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності, тому до спірних правовідносин необхідно застосовувати норми Цивільного кодексу УРСР. Укладання угод, що мають на меті неналежне функціонування державних органів, зокрема винесення судових рішень за недостовірними документами, реєстрацію права власності на підставі таких документів, порушує інтереси держави, а отже зазначені угоди є недійсними відповідно до ст.49 ЦК УРСР та ст.207 ГК України. Таким чином, є достатньо підстав вважати, що правочин вчинено з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства. Доказами спрямованості умислу сторін на укладення угоди з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, є висновки суду по кримінальній справі № 1-76/2005, викладені у вироку Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 16.05.2005 р.

Прокурор та сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не зявились представники відповідачів та третіх сторін. Жодних клопотань, повідомлень про причини неявки до суду не надходило, підстави відсутності представників суду не повідомлені.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, незявлення в судове засідання представників відповідачів та третьої сторони не заважає розгляду скарги.

Як підтверджується матеріалами справи, 15 січня 2002 р. між ЗАТ «Теплоенергія»(Продавець) та ЗАТ «Капітал-Т»(Покупець) укладений Договір купівлі-продажу № 3 (далі Договір) (т.1, а. с.7, 8), завірений печатками Продавця та Покупця і підписаний генеральним директором ЗАТ «Теплоенергія»ОСОБА_3та директором ЗАТ «Капітал-Т»ОСОБА_4

Відповідно до умов Договору ЗАТ «Теплоенергія»продало, а ЗАТ «Капітал-Т»придбало об'єкт нерухомості, розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул.Задніпровська, 5, столярний цех інв. № 8101019.

Згідно п.1.3, п.1.4 Договору балансова вартість відчужуваного об'єкта нерухомості складає 42 051 грн. 91 коп. Продаж здійснювався за 65 600 грн. 98 коп. (в тому числі ПДВ).

30.01.2002 р. між сторонами підписано акт приймання-передачі об'єкту продажу (т.1, а. с.9).

Вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя у кримінальній справі № 1-76/2005 від 16 травня 2005 р. встановлено, що громадянин ОСОБА_3, перебуваючи на посаді генерального директора ЗАТ «Теплоенергія», діючи разом з громадянином ОСОБА_4, який виконував адміністративно-розпорядчі функції у ЗАТ «Капітал-Т», вчинили діяння, які кваліфікуються як злочини, передбачені ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 Кримінального кодексу України (зловживання владою або службовим становищем, службове підроблення), а саме: при складанні підробних документів внесли завідомо неправдиві відомості про час їх складання - 15 січня 2002 р., які не відповідають дійсності, скріпивши названі договори відтисками мокрих печаток ЗАТ «Капітал-Т»та ЗАТ «Теплоенергія», а також своїми підписами (т.1, а. с.12-14).

Крім того ЗАТ «Капітал-Т»здійснювало дії по реєстрації права власності на об'єкт нерухомості, розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул.Задніпровська, 5: столярний цех інв. № 8101019.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, колегія суддів дійшла до висновку про правомірність та обґрунтованість постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 23.09.2009 р. у справі № 2а-4517/09/0870, і про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора Хортицького району м.Запоріжжя, виходячи з наступного:

Стаття 49 Цивільного кодексу УРСР, що діяв на момент укладання спірного Договору, має назву «Недійсність угоди, укладеної з метою, суперечною інтересам держави і суспільства». Згідно цієї статті якщо угода укладена з метою, завідомо суперечною інтересам соціалістичної держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання угоди обома сторонами - в доход держави стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання угоди однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею і все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності ж умислу лише у однієї з сторін все одержане нею за угодою повинно бути повернуто другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується в доход держави.

З 1 січня 2004 р. втратив чинність ЦК УРСР і набрав чинності Цивільний кодекс України (п.п.1, 2 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

ЦК України не передбачені такі публічно-правові санкції за укладення недійсної угоди, які були встановлені статтею 49 ЦК УРСР, а саме стягнення в доход держави одержаного однією чи обома сторонами за угодою, укладеною з метою, суперечною інтересам держави та суспільства.

Так, згідно ст.228 ЦК України наслідком укладення угоди, яка порушує публічний порядок, є двостороння реституція.

Відповідно до ч.2 ст.5 ЦК України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Отже, на час звернення прокурора з позовною заявою діє ЦК України, і з огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги про визнання недійсною угоди, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства на підставі ст.49 ЦК УРСР, не можуть бути предметом позову після 1 січня 2004 р. і не можуть бути задоволені судом, як і вимоги про стягнення в доход держави одержаного однією чи обома сторонами за угодою, укладеною з метою, суперечною інтересам держави та суспільства.

Статтею 207 Господарського кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2004р., визначено підстави для недійсності господарського зобовязання.

Згідно ч.1 ст.207 ГК України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинене з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладене учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним із них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, чи відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Санкції за укладення угоди (вчинення господарського зобов'язання) з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, передбачені ст.208 ГК України, згідно положень якої якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Як обґрунтовано зазначено судом першої інстанції в спірній постанові, положення статей 207 та 208 ГК України слід застосовувати з урахуванням того, що правочин, який вчинено з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, водночас суперечить моральним засадам суспільства, порушує публічний порядок, а тому згідно з ч.1 ст.203, ч.2 ст.215, ч.2 ст.228 ЦК України є нікчемним, і визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно положень ст.10 Закову України «Про державну податкову службу в Україні»органи державної податкової служби можуть звертатись до судів із позовами про стягнення в доход держави коштів, одержаних за правочинами. вчиненими з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, посилаючись на їхню нікчемність. У разі задоволення позову висновок суду про нікчемність правочину має бути викладений у мотивувальній, а не в резолютивній частині судового рішення.

Санкції, передбачені ч.1 ст.208 ГК України, застосовуються за вчинення правочину з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства, і ці санкції не можна застосовувати за сам факт несплати податків (зборів, інших обов'язкових платежів) однією зі сторін договору, оскільки за таких обставин правопорушенням була б несплата податків, а не вчинення правочину.

Виходячи з положень ч.1 ст.208 ГК України, такі санкції застосовує лише суд, що відповідає ст.41 Конституції України, згідно з якою конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Колегія суддів, як і суд першої інстанції приходить до висновку, що санкції, передбачені ч.1 ст.208 ГК України, є конфіскаційними, і такими, що належать не до цивільно-правових, а до адміністративно-господарських.

Згідно ст.238 ГК України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Адміністративно-господарські санкції застосовуються протягом строків, встановлених ч.1 ст.250 ГК України, тобто протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Отже, суд першої інстанції правомірно зазначив у спірній постанові про відсутність підстав для задоволення позовних вимог прокурора Хортицького району м.Запоріжжя.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.196, п.1.ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Хортицького району м.Запоріжжя на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23.09.2009 р. у справі № 2а-4517/09/0870 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23.09.2009 р. у справі № 2а-4517/09/0870 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст.212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: А.О. Коршун