Справа № 810/2242/15
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 року 810/2242/15

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Балаклицького А.І., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доУправління державної міграційної служби України в Київській області
провизнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Управління державної міграційної служби України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення від 12.05.2015 про скасування рішення Управління державної міграційної служби України в Київській області від 03.09.2014 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1.).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що дії відповідача щодо скасування рішення Управління державної міграційної служби України в Київській області від 03.09.2014 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1.) є протиправними, оскільки немає жодних підстав для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України. При поданні заяви про набуття громадянства України було подано документи, які не є фальшивими, не містять неправдивих відомостей, не приховують будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Відповідач заперечень проти адміністративного позову не надав.

До початку розгляду справи по суті представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

В судове засідання, призначене на 04.06.2015, представник відповідача, який належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не прибув, про поважність причин неприбуття суду не повідомив.

Відповідно до приписів частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, судом прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1., народився в м. Берут Ліванської Республіки та був документований паспортом Республіки Ліван.

В серпні 2014 року позивач подав до Управління державної міграційної служби України в Київській області заяву про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням.

03 вересня 2014 року Управлінням державної міграційної служби України в Київській області прийнято рішення про оформлення набуття ОСОБА_1 громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про громадянство України".

03 вересня 2014 року Васильківським РВ УДМС України в Київській області видано позивачу паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 та зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1.

В подальшому, позивачем було змінено місце проживання та зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2.

12 травня 2015 року рішенням Управління державної міграційної служби України в Київській області скасовано рішення від 03.09.2014 про оформлення набуття позивачем громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про громадянство України".

З даного рішення вбачається, що підставою для скасування рішення про оформлення набуття позивачем громадянства України є подання недійсних документів, а саме: повторне свідоцтво про народження матері в м. Бахчисарай АР Крим (Україна) та Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану.

Управління державної міграційної служби України в Київській області листом від 12.05.2015 №3.1/1-2434 повідомила позивача про те, що відповідно до ст. 21 Закону України "Про громадянство України" Управлінням ДМС України в Київській області 12.05.2015 скасовано рішення про набуття громадянства України за територіальним походженням у зв'язку з наданням документів, що стали підставою для набуття громадянства України, які були видані органами реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим після їхнього розформування.

Також, у вказаному листі вказано про необхідність позивача здати оригінал довідки про реєстрацію особи громадянином України №1683 від 03.09.2014, виданої Управлінням ДМС України в Київській області, та паспорт громадянина України серії НОМЕР_1, виданий 03.09.2014 Васильківським РВ УДМС України в Київській області, до територіального підрозділу ДМС України за місцем їх видачі, а саме до Васильківського РВ Управління ДМС України в Київській області.

Однак, не погоджуючись із прийнятим рішенням про скасування рішення щодо оформлення набуття громадянства України, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначає Закон України "Про громадянство України".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про громадянство України" громадянство України - правовий зв'язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов'язках.

Підстави набуття громадянства України встановлені статтею 6 вказаного Закону.

У відповідності з цією статтею громадянство України набувається, зокрема, за територіальним походженням.

Підстави набуття громадянства України за територіальним походженням визначені в статті 8 Закону України "Про громадянство України".

Так, відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про громадянство України" особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

З матеріалів справи вбачається, що позивач набув громадянства України за територіальним походженням з тих підстав, що мати позивача ОСОБА_2, яка змінила прізвище та ім'я на ОСОБА_2, народилась на території України в Автономній Республіки Крим в місті Бахчисараї ІНФОРМАЦІЯ_2

Для оформлення набуття громадянства України позивачем подавались наступні документи:

- заява про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням;

- нотаріальний переклад паспорта громадянина Лівану ОСОБА_1 (на даний час втратив громадянство Лівану);

- нотаріально посвідчений переклад свідоцтва про народження ОСОБА_1, де матір'ю записана: ОСОБА_2;

- нотаріально посвідчена копія свідоцтва про зміну прізвища, ім'я та по-батькові з "ОСОБА_2" на "ОСОБА_2" від 12.11.1972;

- нотаріально посвідчена копія свідоцтва про народження "ОСОБА_2" серії НОМЕР_2, що видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим 27.06.2014;

- нотаріально посвідчена копія Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 27.06.2014 №8, що видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим 27.06.2014.

З матеріалів справи вбачається, що нотаріально посвідчена копія свідоцтва про народження "ОСОБА_2" серії НОМЕР_2 та нотаріально посвідчена копія Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 27.06.2014 №8 мають печатки Апостилю, які завірені Державною реєстраційною службою України 08.08.2014.

На підставі поданих документів позивачу було видано довідку про реєстрацію громадянином України за №1683 від 03.09.2014 та паспорт громадянина України серії НОМЕР_1.

Відповідно до статті 21 Закону України "Про громадянство України" рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Оскаржуване позивачем рішення від 12.05.2015, яким скасоване рішення про оформлення набуття Халафом Набілом громадянства України, винесено у зв'язку з поданням останнім недійсних документів, а саме: повторне свідоцтво про народження матері в м. Бахчисарай АР Крим (Україна) та Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану.

В якості недійсних документів відповідач взяв до уваги те, що свідоцтво про народження матері в м. Бахчисарай АР Крим (Україна) та Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану були видані органами реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим після їхнього розформування.

Однак, суд не погоджується із такими доводами відповідача, з огляду на наступне.

Як було встановлено судом, позивачем було надано відповідачу нотаріально посвідчену копію свідоцтва про народження "ОСОБА_2" серії НОМЕР_2, що видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим 27.06.2014, та нотаріально посвідчену копію Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 27.06.2014 №8, що видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим 27.06.2014, на яких було проставлено печатки Апостилю.

В 1961 році була підписана Гаазька Конвенція, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, згода на обов'язковість якої надана Законом України "Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів" №2933-III від 10.01.2002. Дана Конвенція набула чинності між Україною і державами-учасницями Конвенції, що не висловили заперечень проти її приєднання, з 22.12.2003.

Відповідно до ст. 2, ч. 1 ст. 3 зазначеної Конвенції, кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Для цілей цієї Конвенції під легалізацією розуміється тільки формальна процедура, що застосовується дипломатичними або консульськими агентами країни, на території якої документ має бути представлений, для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплено документ.

Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення передбаченого статтею 4 апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Відповідно до зазначеної Конвенції, апостиль - це спеціальний штамп, який проставляється на офіційних документах, що надходять від держав - учасниць Конвенції. Він засвідчує справжність підпису особи під документом і автентичність відбитку печатки або штампа, якими скріплено відповідний документ. Документ, на якому проставлено апостиль, не потребує ніякого додаткового оформлення чи засвідчення і може бути використаний в будь-якій іншій державі - учасниці Конвенції.

Кожна Договірна держава призначає, зазначаючи їхні офіційні функції, ті органи, яким надаються повноваження на проставлення апостиля, згаданого в частині першій статті 3.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Про надання повноважень на проставлення апостиля, передбаченого Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів" від 18.01.2003 №61 апостиль проставляється Державною реєстраційною службою на документах, що видаються цією Службою та структурними підрозділами територіальних органів Міністерства юстиції, що забезпечують реалізацію повноважень Держаної реєстраційної служби (свідоцтва про реєстрацію актів цивільного стану, витяги з реєстру та ін.).

На наданих під час подання документів для оформлення набуття громадянства України Свідоцтві про народження матері в м. Бахчисарай АР Крим (Україна) та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану було проставлено апостиль, який засвідчує справжність підпису ОСОБА_3., що підписала вказані документи, та автентичність відбитку печатки Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, якою скріплені вказані документи. Даний апостиль було проставлено Державною реєстраційною службою України 08.08.2014, тобто в повноважному органі.

Отже, позивачем під час подання документів для оформлення набуття громадянства України було надано Свідоцтво про народження матері в м. Бахчисарай АР Крим (Україна) та Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану, які за своєю правовою природою підтверджує офіційність вказаних документів та в силу вимог Гаазької Конвенції є легалізованими на території України.

Крім того, при прийнятті рішення у даній справі судом враховано, що відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян на тимчасово окупованій території України" державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, за змістом ст. 3 вказаного Закону, тимчасово окупованою територією визнається: сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 вказаного Закону у разі неможливості здійснювати діяльність на тимчасово окупованій території місце розташування державних органів, утворених відповідно до Конституції та законів України, визначається Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, відповідач у своєму рішенні не зазначив нормативно-правового акту Кабінету Міністрів України яким розформовано органи реєстрації актів цивільного стану в АР Крим, не зазначив дату такого розформування.

Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем не було встановлено та підтверджено належними доказами наявності підстав, передбачених ст. 21 Закону України "Про громадянство України", для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1, а саме фактів подання позивачем свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів.

Зазначені факти не були встановлені і в ході судового розгляду даної адміністративної справи.

Таким чином суд вважає, що оскаржуване рішення винесено відповідачем без додержання вимоги чинного законодавства України, а отже рішення відповідача від 12.02.2015 про скасування рішення Управління державної міграційної служби України в Київській області від 03.09.2014 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1.) є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення.

Водночас, докази подані позивачем, підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог та не були спростовані відповідачем.

З огляду на зазначене, беручи до уваги докази наявні у матеріалах справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 97 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.

Оскільки сторони не звертались до суду з клопотанням про відшкодування судових витрат, вони стягненню на їх користь не підлягають.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 11, 14, 69, 70, 71, 86, 97, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1- задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління державної міграційної служби України в Київській області від 12.05.2015 про скасування рішення Управління державної міграційної служби України в Київській області від 03.09.2014 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Балаклицький А. І.