Справа № 264/3538/15-а
Суддя: Кузнецов Д. В.
Дата ухвалення: 2015-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/3538/15-а
У Х В А Л А

05 червня 2015 року суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1., ознайомившись із адміністративним позовом ОСОБА_2 до Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради про визнання рішення протиправним,

ВСТАНОВИВ:

04 червня 2015р. до Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради про визнання протиправним рішення Іллічівського райвиконкому Маріупольської міської ради. В обґрунтування позову зазначено, що позивач є співвласником частини домоволодіння. Інший співвласник побудував самочинно житлову прибудову та на підставі оскаржуваного рішення виконкому, яке є предметом спору за позовом, отримав свідоцтво про право власності із збільшенням розміру часток в спільному частковому майні. Зазначає про неправомірність збільшення часток в спільному майні, оскільки його майнові права, як співвласника будинку та земельної ділянки, в такому разі незаконно порушуються. Наявність оскаржуваного рішення виконкому порушує його права власності та протиправно збільшує право власності іншого співвласника. На підставі викладеного просив визнати протиправним рішення № 339 від 09.10.1996р. Іллічівського райвиконкому Маріупольської міської ради.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевіряти належність справ до їх юрисдикції.

Дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступних висновків.

Предметом оскарження за поданим адміністративним позовом є рішення Іллічівського районного виконкому від 09.10.1996р., на підставі якого фізичній особі ОСОБА_3 було видане свідоцтво про право власності на 4/5 домоволодіння, що розташоване в місті Маріуполі по вул. Мічуріна, 38. Тобто на підставі оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування у іншої особи виникло право власності на певну частину будинку із розміром частки якого позивач не погоджується. При цьому позивач є співвласником вказаного домоволодіння.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

За нормами п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суд враховує правову позицію, висловлену у Рішенні Конституційного Суду України у справі № 1-9/2009 від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009, відносно того, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Позивачем заявлено позовні вимоги щодо скасування рішення районного виконкому як виконавчого органу місцевого самоврядування. При цьому з наданих позивачем матеріалів вбачається, що оскаржуване рішення виконкому міської ради вже реалізовано: його правовим наслідком стало отримання свідоцтва № 687 від 18.11.1996 р. про право власності на частину домоволодіння, яке сумніву не піддано.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Цивільного кодексу України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Статтею 15 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів, вбачається спір між співвласниками про розмір часток в спільному домоволодінні та порядок користування земельною ділянкою навколо будинку, а також оскарження правовстановлюючих документів, що підтверджують виникнення права власності, тобто, за предметом спору він є цивільно-правовим та має вирішуватися в цивільному провадженні.

За обставини, коли заявлені у справі позовні вимоги випливають із відносин, що мають приватноправовий характер, а відповідний орган державної влади чи місцевого самоврядування не виступає в цих відносинах як суб'єкт владних повноважень, його участь у правовідносинах між сторонами не змінює правову природу спірних відносин і не перетворює цей спір у публічно-правовий.

При цьому згідно зі ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлений спір є приватноправовим, оскільки витікає із цивільних відносин двох рівних сторін спору (співвласників) про право на розміри часток в спільному домоволодінні, а відтак справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

У разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Керуючись статтями 1-3, 109 КАС України, ст.ст. 1, 15 ЦПК України, ст. 140 Конституції України, суд,

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради про визнання рішення протиправним.

На ухвалу може бути подана апеляція в Апеляційний адміністративний суд Донецької області через Іллічівський райсуд м. Маріуполя.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя:

ОСОБА_1