Справа № 127/7917/15-а
Суддя: Жмудь О. О.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 127/7917/15-а
Провадження № 2-а/127/293/15
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 червня 2015 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі: головуючого судді Жмудя О.О., за участі секретаря судового засідання Шарапанівського Р.П.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Волощука В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Департаменту самоврядного контролю Вінницької міської ради про визнання незаконними дій,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом звернулась ОСОБА_3 до Департаменту самоврядного контролю Вінницької міської ради провизнання незаконними дії Департаменту самоврядного контролю Вінницької міської ради щодо проведення 05.12.2014 року позапланової перевірки дотримання ОСОБА_3 вимог законодавства при використання земель м. Вінниця, яка оформлена актом №231/9-04/13 від 05.12.2014 року та визнання незаконними дії Департаменту самоврядного контролю Вінницької міської ради щодо відображення в акті перевірки дотримання вимог законодавства при використанні земель м. Вінниця № 231/9-04/13 від 05.12.2014 року інформації про влаштування ОСОБА_3 на земельній ділянці площею 0,0445 га по АДРЕСА_1 металевого паркану із дротяною сіткою на фундаменті та складування будівельних відходів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що відповідно до свідоцтва про придбання арештованого майна з прилюдних торгів від 29.08.2013 року є власником земельної ділянки площею 0,1000 га по АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав. В березні 2015 року ОСОБА_3 отримано позовну заяву з Вінницького міського суду Вінницької області у справі за позовом Вінницької міської ради до неї про звільнення земельної ділянки, з матеріалів якої їй стало відомо про проведення без її участі щодо неї позапланової перевірки дотримання вимог законодавства при використанні земель м. Вінниця, яка відбулась 05.12.2014 року за наказом директора Департаменту самоврядного контролю Вінницької міської ради. В ході даної перевірки було встановлено що ОСОБА_3 самовільно зайняла земельну ділянку площею 0,0445 га із земель загального користування територіальної громади міста. Позивач вважає що дані висновки не відповідають дійсності, а дії щодо проведення перевірки вчинені із порушенням норм Закону, а тому мають бути визнані незаконними.

Ухвалою суду від 27 травня 2015 року позовну заяву ОСОБА_3 до Департаменту самоврядного контролю Вінницької міської ради про визнання незаконними дій в частині визнання незаконними дій Департаменту самоврядного контролю Вінницької міської ради щодо відображення в акті перевірки дотримання вимог законодавства при використанні земель м. Вінниця №231/9-04/13 від 05.12.2014 року інформації про влаштування ОСОБА_3 на змельній ділянці площею 0,0445 га по АДРЕСА_1 металевого паркану із дротяною сіткою на фундаменті та складування будівельних відходів - залишено без розгляду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись при цьому на обставини, що наведені у адміністративному позові.

Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на подані суду письмові заперечення, в яких зазначив, що посадові особи Департаменту самоврядного контролю Вінницької міської ради діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України, у зв'язку з чим просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В судовому засіданні в якості свідка судом допитано директора Вінницької філії ПП "Спеціалізоване підприємство юстиція" ОСОБА_4, який пояснив, що на момент проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 334, 7 кв. м, у тому числі житловою площею 127, 9 кв. м та земельної ділянки площею 0, 1000 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, металева конструкція (паркан) вже була встановлена, хто її встановлював йому не відомо. Крім того зазначив, що на земельній ділянці будівельні відходи вже були розміщенні, однак в меншій кількості ніж зазначено на фотокопіях, які містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, а також показання свідка, дослідивши адміністративну справу, суд встановив наступне.

5 грудня 2014 року головним спеціалістом відділу контролю за використанням територій та сплати місцевих податків Департаменту самоврядного контролю Вінницької міської ради Томчук Л.О., за участю головного спеціаліста Департаменту архітектури, містобудування та кадастру Вінницької міської ради Лірника В.І. проведено перевірку дотримання вимог законодавства при використанні земель міста Вінниці по АДРЕСА_1.

Перевіркою встановлено самовільне зайняття земельної ділянки площею 0,0445 га, яка розташована по АДРЕСА_1 із земель загального користування територіальної громади міста Вінниці, яке виявилося у огородженні даної земельної ділянки металевим парканом, дротяною сіткою на фундаменті.

За результатами перевірки складено акт №231/9-04-13 від 05.12.2014 року, в якому зазначено, що ОСОБА_3 використовує земельну ділянку без відповідних дозвільних документів (складуються будівельні відходи), у зв'язку з чим їй запропоновано звільнити земельну ділянку загальною площею 0,0445 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом знесення самовільно встановлених парканів та приведенням її в первинний стан; сплатити плату (земельний податок) за земельну ділянку площею 0,0445 га за фактичне використання без правовстановлюючих документів; усунути порушення п. 6.4.7, п. 6.13.1(4) Правил благоустрою території міста Вінниці, затверджених пішенням міської ради від 01.03.2011 року №104 шляхом демонтажу будівельних відходів.

Надаючи правову оцінку діям, що оскаржуються, суд зважає на таке.

Землекористувачами є юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно пункту "в" статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Статтею 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або оріанів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, або за результатами аукціону.

З 1 січня 2013 року право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав; право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст.ст.125, 126 ЗК України).

Необхідно зазначити, що перевірка проводилася щодо використання землі загального користування, яка в силу ст. 83 ЗК України не може передаватися у приватну власність.

Разом із тим, ОСОБА_3 не є власником чи користувачем земельної ділянки територіальної громади міста площею 0,0445 га по АДРЕСА_1 в земельно-правовому розумінні цих понять.

Таким чином проведення перевірки у відсутність ОСОБА_3 не суперечить вимогам Порядку проведення перевірок Департаментом самоврядного контролю Вінницької міської ради, який затверджений рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 08.09.2011 №2140.

Виходячи з мети перевірки та фактів, які необхідно було перевірити за дорученням в.о.міського голови С. Моргунова від 18.08.2014 року №01-01-31350 наданого за результатами розгляду звернення щодо складування сміття на проїзній частині дороги по АДРЕСА_1, Департамент проводив роботу зі збору інформації та документів необхідних для виявлення факту самовільного зайняття указаної земельної ділянки. Тобто перевірка не планувалася щодо ОСОБА_3, оскільки її об'єктом була земля загального користування, що підтверджується виданим директором Департаменту наказом від 04.12.2014 року №288, згідно з яким призначено проведення позапланової перевірки щодо дотримання вимог земельного законодавства при використанні земель, розташованих за адресою:АДРЕСА_1 з 4 грудня 2014 до 17 грудня 2014 року.

Порядком не передбачено вручення (надсилання) наказу особам щодо яких проводяться перевірки та допускається проведення позапланових перевірок без попередження (п. 2.8 Порядку).

Слід зазначити, що Порядком визначені наступні перевірки:

· дотримання вимог законодавства при використанні земель міста (розділ 6):

· дотримання вимог законодавства щодо використання майна, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста (розділ 7);

· дотримання вимог затвердженої містобудівної документації при забудові відповідних територій (розділ 8);

· дотримання вимог законодавства при розміщенні об'єктів зовнішньої реклами (розділ 9).

В залежності від мети зазначених перевірок, питань та фактів, які необхідно перевірити й визначається особа, щодо якої планується перевірка, отже не завжди є наявний суб'єкт перевірки, на відміну від об'єкта контролю - земельні ділянки комунальної власності; майно, що перебуває у комунальній власності; об'єкт будівництва; об'єкт зовнішньої реклами.

Па підставі наказу №288 від 04.12.2014 року, за наявності відповідного доручення Департаментом 5 грудня 2014 року проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства при використанні земель міста Вінниці.

Згідно з висновками перевірки, викладеним в акті від 5 грудня 2014 року №231/9-04-13 ОСОБА_3 самовільно зайнята земельна ділянка із земель загального користування територіальної громади міста. Тому, для надання пояснень щодо виявлених порушень та ознайомлення зі змістом акту ОСОБА_3 вручався другий його примірник.

Наказ №288 від 04.12.2014 року прийнятий Департаментом в межах повноважень, а перевірка проведена у спосіб, що передбачений Порядком.

Згідно п. 2.7 Порядку Департамент мав підстави для проведення подібного виду перевірки, оскільки для цього є необхідний наказ директора Департаменту та доручення міського голови.

Тому відсутні підстави для визнання протиправними дій Департаменту, пов'язаних з проведенням позапланової перевірки, оскільки положення Порядку не містять жодних застережень щодо неможливості проведення перевірок з питань, що відносяться до компетенції Департаменту та не встановлює обов'язковості настання інших обставин для їх проведення, крім доручень керівництва міської ради.

Питання про визнання протиправними дій щодо проведення перевірки можна ставити лише у випадку відсутності у відповідача компетенції на її проведення через недотримання підстав для цього, саме такої позиції дотримується Вищий Адмінгістративний Суд України у своїх рішеннях від 28.04.2014 р. № К/800/38854/13, від 15.04.2014 р. №К/9991/17719/12, від 27.05.2014 р. №К/800/2130/13, від 30.10.2013 р. №К/9991/12000/12, від 09.07.2014 №К/800/19335/13.

При цьому процедурні порушення, допущенні під час призначення та/або проведення перевірки, не повинні сприйматися як безумовне свідчення протиправності рішень, прийнятих за результатами відповідної перевірки.

Слід зазначити, що рішень з владними приписами і вимогами обов'язкових до виконання відносно позивача за результатамиперевірки Департамент не приймав та до юридичної відповідальності позивача не притягував, оскільки такі дії виходять за межі його повноважень.

В позовній заяві, посилаючись на положення Порядку, позивач фактично оскаржує акт перевірки, висновки якого не породжують обов'язкових юридичних наслідків, що унеможливлює розгляд такого спору в судовому порядку.

Зі змісту ст.17 КАС України та визначення понять «позивач» чи «адміністративний позов», наведених у ст.З даного Кодексу, випливає, що особа мас право звернутися до адміністартивного суду з позовом про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, якщо такі рішення, дії чи бездіяльність порушують права, свободи чи законні інтереси позивача в публічно-правових відносинах за участю позивача. При цьому, позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішенням, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

Тобто судовому захисту підлягають лише порушене право або інтерес особи, при чому такі порушення мають полягати у відповідних правових наслідках у вигляді зміни стану прав та обов'язків позивача або створення об'єктивних перешкод у реалізації законного інтересу відповідної особи, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона вправі розраховувати в разі належної поведінки зобов'язаної особи. Лише в такому разі позовні вимоги можуть бути задоволені.

Обов'язковою ознакою дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер.

Предметом оскарження можуть бути дії чи бездіяльність органу місцевого самоврядування, їх посадових чи службових осіб, якщо вони обмежують чи порушують права, свободи чи законні інтереси особи.

Аналогічне розуміння правових підстав, необхідних для судового захисту, викладено у постанові Вищого Адміністративного Суду України від 03.09.2014 р. №К/9991/67708/12, в постанові Верхового Суду України від 10.09.2013 р. у справі №21-237а13 та в ухвалі Вищого Адміністративного Суду України від 05.02.2015 №К/800/54665/13.

За наведених обставин в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

З урахуванням положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя О.О. Жмудь