Справа № 2а-6315/11/1470
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

10 червня 2015 року м. Київ К/800/30074/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Сороки М.О.,
Васильченко Н.В.,
Смоковича М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Миколаєва до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10014/0187 філії - МОУ Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення надмірно сплаченої суми пенсії в розмірі 17622,27 грн., за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Миколаєва (далі - УПФ) на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2011 року і ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2013 року, -

встановив:

У серпні 2011 року УПФ звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з відповідача на його користь 17622,27 грн. надмірно сплаченої суми пенсії.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2011 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, УПФ звернулося з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, у якій просить їх скасувати як такі, що ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у касаційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 220 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлено, що в результаті проведення позивачем перевірки щодо своєчасності зарахування пенсій на поточні та карткові рахунки одержувачів та порядку виплати пенсій та грошової допомоги Філією - Міське відділення № 8351 ВАТ «Державний ощадний банк України» складено акт № 67 від 31.12.2009.

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_4, на ім'я якої було відкрито рахунок № НОМЕР_1 і на який до 04.06.2009 перераховувалися нараховані суми пенсій, у 2002 році знята з реєстраційного обліку за місцем проживання в України в зв'язку з виїздом до Ізраїлю.

З 05.06.2002 виплата сум пенсії з її рахунку проводилася на підставі довіреності.

17.02.2009 банк повідомив УПФ про отримання нарахованих сум із зазначеного рахунку за довіреністю більше одного року.

На виконання листа УПФ кошти, що знаходилися на банківському рахунку ОСОБА_4 у розмірі 7095 грн., були повернуті на рахунок Пенсійного фонду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що контроль за виконанням пенсіонерами вимог щодо щорічного поновлення заяв про виплату пенсії за довіреністю до компетенції банку не належить. Крім того, обов'язок банку повідомляти Пенсійний фонд про отримання пенсії та грошової допомоги за довіреністю більше, як один рік, виник у банків з 04.12.2008, а в період виникнення та існування спірних правовідносин, між сторонами не існувало домовленості стосовно строків, на протязі яких банк має повідомляти Пенсійний фонд про вищезгадані обставини.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України також погоджується з таким висновком судів попередніх інстанцій, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов'язані повідомляти органу соціального забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу соціального забезпечення заподіяну шкоду відповідно до статті 103 цього Закону.

За змістом частини другої статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія може виплачуватися за довіреністю, порядок оформлення і строк дії якої визначаються законом. Виплата пенсії за довіреністю здійснюється протягом усього періоду дії довіреності за умови поновлення пенсіонером заяви про виплату пенсії за довіреністю через кожний рік дії такої довіреності.

Нормами частини першої статті 50 вказаного закону визначено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Разом з тим, відповідно до пункту 14 «Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках», затвердженим постановою КМУ від 30.09.1999 № 1596, якщо суми пенсій та грошової допомоги одержуються за довіреністю більше як один рік уповноважений банк зобов'язаний повідомити про це відповідний орган Пенсійного фонду або орган праці та соціального захисту населення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в період виникнення та існування спірних правовідносин діяв укладений сторонами договір № 32 від 03.01.2006, пункт перший статті 7 якого не встановлював строків, на протязі яких банк мав повідомляти Пенсійний фонд про отримання пенсіонером пенсії за довіреністю більше як один рік.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1016 від 19.11.2008, яка набрала чинності з 04.12.2008 до пункту 14 Порядку № 1596 були внесені зміни, згідно яких, якщо сума пенсії та грошової допомоги одержується за довіреністю більше, як один рік, уповноважений банк зобов'язаний повідомити про це відповідний орган Пенсійного фонду не пізніше 28 числа місяця, у якому виникли такі обставини.

Враховуючи, що обов'язок банка повідомляти Пенсійний фонд про отримання пенсії та грошової допомоги за довіреністю більше, як один рік, виник у банків з 04.12.2008, а в період виникнення та існування спірних правовідносин між сторонами не існувало домовленості стосовно строків, на протязі яких банк має повідомляти Пенсійний фонд про вищевказані обставини, суди попередніх інстанцій прийшли правильного висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

З таким висновком погоджується колегія суддів Вищого адміністративного суду і доводи касаційної скарги його не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки оскаржувані судові рішення постановлені з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд,-

ухвалив:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Миколаєва залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2011 року і ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: