Справа № 2а/0370/653/12
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" червня 2015 р. м. Київ К/800/15724/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Головуючого судді Малиніна В.В.,
суддів Ситникова О.Ф., Швеця В.В.
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Любомльське ремонтно-транспортне підприємство» на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 22 березня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2015 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Любомльське ремонтно-транспортне підприємство» до Відділу державної виконавчої служби Любомльського районного управління юстиції Волинської області про визнання дій неправомірними, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Любомльське ремонтно-транспортне підприємство» звернулось до Волинського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Любомльського районного управління юстиції Волинської області, позовні вимоги якого роз'єднані рішенням суду першої інстанції, де просило визнати дії відповідача при виконанні виконавчого листа, виданого Волинським окружним адміністративним судом № 2477 від 29.11.2011 року неправомірним.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 22 березня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2015 року у задоволені позову відмовлено.

Вважаючи, що рішення вказаних судів прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати.

Відповідач письмових заперечень на вказану касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України не надав.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга заявника підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що постановою ВДВС Любомльського РУЮ від 03.12.2010 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом Волинського окружного адміністратвиного суду від 29.11.2010 року №2477 (підстава - постанова Волинського окружного адміністративного суду від 10.09.2009 року у справі № 2а-18413/10/0370) та надано боржнику строк для добровільного виконання рішення суду до 09.12.2010 року.

Постановою відповідача від 28.01.2011 року дане виконавче провадження приєднано до зведеного виконавчого провадження, оскільки у ВДВС Любомльського РУЮ відкрито кілька виконавчих документів щодо одного й того самого боржника.

З квитанції № 6 від 30.06.2011 року на суму 2816,00 грн. та платіжного доручення №46 від 15.07.2011 року на суму 2300,00 грн. вбачається, що боржник - ПрАТ «Любомльське РТП» на виконання постанови Волинського окружного адміністративного суду від 10.09.2009 року у справі № 2а-18413/10/0370 здійснило оплату заборгованості на рахунок УПФУ у Любомльському районі, про що повідомлено ВДВС Любомльського РУЮ листами від 11.07.2011 року та 20.07.2011 року.

Оскільки вказане рішення суду не було виконане в строк, визначений державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження - до 09.12.2010 року, тому державною виконавчою службою були проведені дії щодо реалізації арештованого майна у зведеному виконавчому провадженні.

Постановою заступника начальника ВДВС Любомльського РУЮ від 28.07.2011 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Волинським окружним адміністративним судом про стягнення з ПрАТ «Любомльське РТП» 4411 грн. 11 коп. заборгованості на користь УПФУ у Любомльському районі, у зв'язку з його виконанням.

Не погоджуючись із діями держаного виконавця при здійсненні примусового виконання вказаного рішення суду, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову суди попередніх інстанцій прийшли до висновку, що відповідач, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

З даними висновками колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується вважає їх передчасними, з огляду на наступне.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» 21.04.1999 року № 606-XIV (у відповідній редакції) (далі - Закон) встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Положеннями статті 25 Закону передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої, третьої та четвертої статті 31 Закону копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

За умови авансування стягувачем у порядку, передбаченому цим Законом, витрат на організацію та проведення виконавчих дій документи виконавчого провадження можуть надсилатися його учасникам рекомендованими листами.

За письмовою заявою учасників виконавчого провадження документи виконавчого провадження можуть надсилатися адресатам каналами факсимільного зв'язку або електронною поштою. Документи виконавчого провадження, надіслані каналами факсимільного зв'язку або електронною поштою, вважаються врученими за наявності належного підтвердження їх одержання адресатами.

Суди попередніх інстанції даних обставин не встановлювали, що унеможливлює дослідити питання законності оскаржуваних позивачем постанов, в частині надіслання та їх отримання боржником, зокрема постанови про відкриття виконавчого провадження.

Дане питання має бути встановлене в судовому засіданні в поєднанні з фактом добровільної сплати позивачем заборгованості, яка визначена відповідним судовим рішенням.

Крім того, матеріали справи не містить всіх матеріалів виконавчого провадження, включаючи аркуш внутрішнього опису, що позбавляє можливості їх дослідити та прийняти рішення.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що з відповідної заяви позивача, визначеної судом першої інстанції як позовною заявою, вбачається, що позивач оскаржує всі дії відповідача по проведенню виконавчих дій у виконавчому провадженню відкритого на підставі виконавчого листа Волинського окружного адміністративного суду від 29.11.2010 року № 2477. З оскаржуваного рішення та доводів, зазначених у касаційній скарзі вбачається, що виконавцем задля погашення наявної заборгованості було звернуто стягнення на належне майно боржника виконавчого провадження (позивача), а саме об'єкт нерухомості, шляхом проведення відповідних прилюдних торгів. Разом з тим, відповіді дії відповідача не переглядались судами попередніх інстанцій на предмет їх відповідності Закону.

Згідно з вимогами статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах та відповідно до законів України.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

У зв'язку із зазначеним колегія суддів вважає, що справу необхідно направити на новий розгляд до суду першої інстанції для з'ясування цих питань в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Любомльське ремонтно-транспортне підприємство» задовольнити частково.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 22 березня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2015 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Любомльське ремонтно-транспортне підприємство» до Відділу державної виконавчої служби Любомльського районного управління юстиції Волинської області про визнання дій неправомірними скасувати, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та не підлягає перегляду.

Головуючий суддя В.В. Малинін

Судді: О.Ф. Ситников

В.В. Швець