Справа № 299/1276/14-а
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2015 року м. Київ К/800/6242/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Єрьоміна А.В.(головуючий);
Кравцова О.В., Цуркана М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Виноградівська взуттєва фабрика" до Виноградівської міської ради Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання протиправним та скасування рішення міської ради, що переглядається за касаційною скаргою Виноградівської міської ради Закарпатської області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Виноградівська взуттєва фабрика» (далі - позивач) звернувся в Виноградівський районний суд Закарпатської області з адміністративним позовом, в якому просив визнати нечинним та скасувати рішення Виноградівської міської ради Закарпатської області 17 жовтня 2013 року № 804 від «Про скасування п.3 рішення МВК від 24 лютого 2009 року № 54 «Про визнання права власності на будівлі».

В обґрунтування позову позивач зазначав, що є правонаступником відкритого акціонерного товариства «Виноградівська взуттєва фабрика» та власником чотирьохквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 24 лютого 2009 року Виноградівською міською радою. Дане право власності відповідним чином зареєстровано. Рішенням від 22 вересня 2011 року №259 Дев'ятої сесії міської ради шостого скликання Виноградівської міської ради Закарпатської області сесія міської ради вирішила скасувати пункт 3 рішення виконавчого комітету Виноградівської міської ради від 24 лютого 2009 року №54 "Про визнання права власності на будівлі", а саме: -п.3 "Визнати право власності на 4-х квартирний житловий будинок в АДРЕСА_1, за відкритим акціонерним товариством "Виноградівська взуттєва фабрика", зобовязати комунальне підприємство "Виноградівське бюро технічної інвентаризації" вилучити свідоцтво про право власності на нерухоме майно, зареєстроване за №26565775 від 26 лютого 2009 року.

У липні 2012 року товариством з обмеженою відповідальністю "Виноградівська взуттєва фабрика" було подано адміністративний позов про визнання нечинним та скасування вказаного рішення Виноградівської міської ради.

Виноградівським районним судом Закарпатської області 5 листопада 2012 року винесено постанову, якою задоволено позов у повному обсязі.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2013 року постанова Виноградівського районного суду Закарпатської області від 5 листопада 2012 року залишена без змін.

Рішенням №804 22-ї сесії міської ради 6-го скликання Виноградівської міської ради Закарпатської області від 17 жовтня 2013 року "Про скасування п.3 рішення МВК №54 від 24 лютого 2009 року "Про визнання права власності на будівлі", сесія міської ради вирішила скасувати пункт 3 рішення .

Дане рішення довести до відому КП "Виноградівське бюро технічної інвентаризації" та Реєстраційної служби Виноградівського районного управління юстиції.

Позивач просить суд визнати нечинним та скасувати рішення від 17 жовтня 2013 року №804 двадцять другої сесії міської ради шостого скликання Виноградівської міської ради Закарпатської області "Про скасування п.3 рішення МВК від 24 лютого 2009 року №54 "Про визнання права власності на будівлі".

Постановою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11 липня 2014 року в задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Виноградівська взуттєва фабрика» відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2015 року апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Виноградівська взуттєва фабрика» задоволена.

Постанова Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11 липня 2014 року скасована.

Прийнята нова постанова, якою адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Виноградівської міської ради Закарпатської області від 17 жовтня 2013 року №804 «Про скасування п.3 МВК №54 від 24 лютого 2009 року «Про визнання права власності на будівлі».

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, відповідач просить оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції скасувати, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю «Виноградівська взуттєва фабрика» створене шляхом перетворення Відкритого акціонерного товариства «Виноградівська взуттєва фабрика» та є правонаступником останнього.

Згідно Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта прийнято в експлуатацію зведений 4-хквартирний житловий будинок по АДРЕСА_1.

Відповідно до розпорядження голови Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області від 26 грудня 2008 року № 489 затверджено акт державної приймальної комісії від 22 грудня 2008 року про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом 4-хквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, (п.1.2); зобов'язано забудовника (заступника директора взуттєвої фабрики Вашкеба М.В.) передати, а Виноградівській міській раді (міському голові - Бочкай С.З.) взяти на баланс 4-хквартирний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, з метою подальшої приватизації квартир громадянами з урахуванням умов договору від 7 липня 1998 року «Про сумісну діяльність» (п.2).

Відповідно до пункту 3 рішенням Виконавчого комітету Виноградівської міської ради Закарпатської області від 24 лютого 2009 року №54 визнано за ВАТ «Виноградівська взуттєва фабрика» право власності на 4-хквартирний житловий будинок по АДРЕСА_1.

Виноградівською міською радою позивачу 26 лютого 2009 року видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме 4-хквартирний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідачем 17 жовтня 2013 року прийнято рішення №804 «Про скасування п.3 рішення МВК від 24 лютого 2009 року №54 «Про визнання права власності на будівлі», згідно якого скасовано п.3 рішення Виконавчого комітету Виноградівської міської ради від 24 лютого 2009 року №54 «Про визнання права власності на будівлі», а саме п.3 - визнати право власності на 4-хквартирний житловий будинок в АДРЕСА_1 за відкритим акціонерним товариством «Виноградівська взуттєва фабрика».

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі п.15 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відповідач скасував рішення виконавчого комітету, яке не відповідало статті 41 Конституції України, статям 318, 321, 326 Цивільного кодексу України, через що діяв у межах передбачених повноважень.

Вказаний висновок обґрунтований тим, що із вартості цілісного майнового комплексу Виноградівської взуттєвої фабрики, яка була корпоратизована згідно з Указом Президента України від 15 червня 1993 року №210/93 «Про корпоратизацію підприємств» та Положення про порядок корпоратизації підприємств, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 1993 року №508, вилучена вартість майна на суму 300227 тис.крб., у тому числі державний житловий фонд на суму 297727 тис.крб., що відповідає вартості незавершеного будівництва 4-хквартирного житлового будинку.

Вищий адміністративний суд України не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Згідно з частиною 6 зазначеної статті виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення.

Згідно із частиною 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Конституційним Судом України у Рішенні № 7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» зазначено, що системний аналіз положень Конституції і законів України дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавцем закріплюється право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов'язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб'єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну, доповнення чи скасування.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення, вносити до них зміни та скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, керуючись у своїй діяльності ними та актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

У той же час, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Аналіз наведених положень свідчить про можливість скасування органом місцевого самоврядування власного рішення та рішення виконавчого комітету, у той же час, реалізація зазначених повноважень можлива у разі дотримання сукупності умов, зокрема: відсутність факту виконання рішення, що скасовується; відсутність факту виникнення правовідносин, пов'язаних з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів або ж відсутність заперечень суб'єктів правовідносин щодо їх зміни чи припинення у разі виникнення таких правовідносин.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, на підставі рішення Виконавчого комітету Виноградівської міської ради від 24 лютого 2009 року №54 «Про визнання права власності на будівлі» позивачем отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме на 4-хквартиний будинок по АДРЕСА_2.

Як правильно вважає суд апеляційної інстанції, судом першої інстанції не враховано, що на підставі скасованого відповідачем рішення вже виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та зазначене рішення є виконаним, у тому числі шляхом отримання позивачем свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Питання приватизації державного майна, передачі незавершеного житлового будинку на баланс міської ради стосуються правовідносин, які є відмінними від розглядуваних. Зокрема, заявлений позов стосується скасування органом місцевого самоврядування рішення виконавчого комітету щодо визнання за позивачем права власності на новозведений житловий будинок; вказані відносини регулюються приписами Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відносини щодо корпоратизації підприємства і приватизації майна, яке не увійшло до складу цілісного майнового комплексу корпоратизованого підприємства, характеризуються іншим складом осіб та регулюються іншим законодавством.

Спірне рішення від 17 жовтня 2013 року №804 не стосується і не врегульовує відносин корпоратизації підприємства і приватизації майна, яке не увійшло до складу цілісного майнового комплексу корпоратизованого підприємства.

Обраний відповідачем спосіб захисту державної власності, а саме скасування рішення виконавчого комітету про визнання за позивачем права власності на об'єкт нерухомості, не є універсальним у даному випадку, а його застосування не призводить до відновлення того становища, яке існувало до прийняття виконавчим комітетом 24 лютого 2009 року рішення №54.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, відповідачем в рішенні від 17 жовтня 2013 року № 804 не наведено підстав та причин скасування рішення виконавчого комітету від 24 лютого 2009 року №54 «Про визнання права власності на будівлі».

Судом першої інстанції помилково не враховані судові рішення, якими визнано протиправним та скасовано рішення Виноградівської міської ради Закарпатської області від 22 вересня 2011 року №259 «Про скасування п.3 рішення МВК № 54 від 24 лютого 2009 року «Про визнання права власності на будівлі».

Суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що позов є підставним та обґрунтованим, підлягає задоволенню, а рішення Виноградівської міської ради Закарпатської області від 17 жовтня 2013 року №804 «Про скасування п.3 рішення МВК № 54 від 24 лютого 2009 року «Про визнання права власності на будівлі» є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку, що суд апеляційної інстанції належним чином дослідив матеріали справи та виніс обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Виноградівської міської ради Закарпатської області залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді :

З оригіналом згідно

Суддя А.В.Єрьомін