Справа № 814/3566/14
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/3566/14

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Єнтіна А. П.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Крусяна А.В.

- Шляхтицького О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Кворум-Нафта» до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 18.11.2014 року № ,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кворум-Нафта» (далі - позивач, ТОВ «Кворум-Нафта») звернулось до адміністративного суду з позовом, в якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області (далі - відповідач, ДПІ, контролюючий орган) від 18.11.2014 року №, яким йому визначено суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 11 030,96 грн.

Мотивуючи свої вимоги, позивач вказав на те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято із порушенням вимог податкового законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Відповідач позов не визнав, в письмових запереченнях зазначив про правомірність застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за встановлені під час перевірки порушення норм податкового законодавства.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2015 року позов задоволено частково. Скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області № від 18.11.2014 року в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 10 689,96 гривень. Відшкодовано судові витрати в сумі 182,70 грн. з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кворум-Нафта» ().

Не погодившись з таким рішенням Державна податкова інспекція у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області звернулась до суду з апеляційною скаргою на зазначену постанову. Апелянт просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно до вимог п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки у судове засідання не прибули сторони, які беруть участь у справі, проте про розгляд справи були належним чином повідомлені.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Кворум-Нафта» зареєстроване як юридична особа державним реєстратором виконавчого комітету Миколаївської міської ради та як платник податків взятий на облік в ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва з 14.04.2014 року за № 14036529.

В листопаді 2014 року відповідачем проведено фактичну перевірку ТОВ «Кворум-Нафта» з питань додержання порядку здійснення розрахункових операцій, введення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, виробництва та обігу підакцизних товарів у АЗС, що знаходиться за адресою: вул. Першотравнева, 46/1, Очаків, Миколаївська область, результати якої оформлено актом №0135/14/29/32938047 від 03.11.2014 року (далі по тексту - Акт перевірки).

Перевіркою було встановлено порушення позивачем п. 10, 12, 13 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме:

- невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, зазначеній у денному звіті реєстратора розрахункових операцій на 1,33 грн.;

- не роздрукування контрольної стрічки за 29.10.2014 року та часткове роздрукування контрольної стрічки за 28.10.2014 року на РРО;

- ведення з порушенням встановленого законодавством обліку товарних запасів за місцем їх реалізації (зберігання).

На підставі виявлених і зафіксованих у наведеному акті перевірки порушень, 18.11.2014 року ДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 11 030,96 гривень, з яких 10 689,96 грн. - за ведення з порушенням встановленого законодавством обліку товарних запасів, 340,00 грн. - за не роздрукування контрольної стрічка на РРО та 1,00 грн. - за невідповідність суми готівкових коштів.

Оскаржуючи податкове повідомлення-рішення позивач вказує на відсутність з його боку порушення п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: ведення з порушенням встановленого законодавством обліку товарних запасів, а тому й безпідставність застосування відповідачем за це порушення штрафних (фінансових) санкцій в сумі 10 689,96 грн. Визначені податковим повідомленням-рішення штрафні (фінансові) санкції за решту встановлених під час перевірки порушень, позивачем не оскаржуються.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність задовольнити адміністративний позов частково.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимогами ст.3 Податкового кодексу України визначено, що податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу (ПКУ); Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв'язку з оподаткуванням ввізним або вивізним митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України; чинних міжнародних договорів, якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Пунктом 12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» визначено, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані, зокрема, вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Вимогами ст.6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» визначено, що облік товарних запасів юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) здійснюється в порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку.

Під час проведення перевірки контролюючим органом проводилась інвентаризація товарно-матеріальних цінностей, а саме зняття залишків нафтопродуктів, що містяться у підземних резервуарах АЗС у розрізі видів пального, результати якої відображено у Відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей), яку додано до Акту перевірки.

Відповідачем за результатами проведеної на підставі Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 року № 281/171/578/155, інвентаризації виявлено надлишок ПММ на загальну суму 4089,88 грн. та нестачу ПММ на суму 1255,10 грн., що в свою чергу свідчить про ведення позивачем з порушенням встановленого законодавством порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації (зберігання).

Наказом Міністерства фінансів України від 20.01.1999 року №246, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 року за №751/4044, затверджено Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 «Запаси» (далі іменується ПСБУ-9), яке визначає методологічні засади формування у бухгалтерському обліку інформації про запаси і розкриття її у фінансовій звітності.

Пунктом 4 ПСБУ-9 визначено, що запаси - активи, які, зокрема, утримуються для подальшого продажу за умов звичайної господарської діяльності.

Пунктом 6 ПСБУ-9 визначено, що для цілей бухгалтерського обліку запаси включають, зокрема, товари у вигляді матеріальних цінностей, що придбані (отримані) та утримуються підприємством з метою подальшого продажу.

Пунктом 8 ПСБУ-9 визначено, що придбані (отримані) або вироблені запаси зараховуються на баланс підприємства за первісною вартістю, яка розрахована у відповідності до п.9 ПСБУ-9.

Як вважає позивач, встановлений надлишок ПММ не перевищує відносну похибку 0,8% у бік збільшення або бік зменшення від різниці з даними бухгалтерського обліку, а тому не свідчить про ведення з порушенням встановленого законодавством порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації (зберігання).

В свою чергу відповідач зазначає, що фактичні залишки запасів паливно-мастильних матеріалів вирахувано за допомогою градуювальних таблиць, а отже і з урахуванням усіх відносних похибок та коефіцієнтів

Відповідно до вимог п.п.4.2.2.1 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі Інструкція), затвердженої наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв'язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України від 20.05.2008 року №281/171/578/155, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 2 вересня 2008 року за №805/15496, визначено, що об'ємно-масовим статичним методом визначається маса нафти і нафтопродукту за їх об'ємом, густиною та температурою. Об'єм нафти і нафтопродуктів визначається за допомогою градуйованих резервуарів та засобів вимірювань рівня нафти і нафтопродуктів у резервуарах, залізничних цистернах, танках суден або за повною місткістю мір (автоцистернах, причепах-цистернах, напівпричепах-цистернах).

Підпунктом 4.2.2.2 Інструкції визначено, що границі відносної похибки методу не мають перевищувати, зокрема, +- 0,8% - під час вимірювання маси нетто нафти, нафтопродуктів до 100 т і відпрацьованих нафтопродуктів.

Аналогічні положення містяться у «ГОСТ 26976-86. НЕФТЬ И НЕФТЕПРОДУКТЫ. МЕТОДЫ ИЗМЕРЕНИЯ МАССЫ», затвердженому Постановою Держстандарту СРСР від 26.08.1986 року №2495 (пункт 3.1), на який є посилання у підпункті 4.2.2.2 Інструкції.

Як вбачається із градуювальної таблиці на сталеві резервуари, які належать ТОВ «Кворум-нафта» похибка визначення місткості резервуара об'ємним методом становить 0,25%.

Господарська одиниця позивача - автозаправна станція, що розташована за адресою: Миколаївська область, Очаківській район, місто Очаків, вулиця Першотравнева, 46/1 (яка є стаціонарним об'єктом), розрахункові операції з реалізації нафтопродуктів, здійснює із застосуванням реєстратора розрахункових операцій моделі НД 797.01, заводський номер НД00000996, фіскальний номер (далі іменується РРО), зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений до фіскального режиму роботи, з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, про що вказано у Акті перевірки.

У висновку на заперечення позивача на Акт перевірки ДПІ вказує на те, що облік нафтопродуктів на АЗС здійснюється об'ємним методом, адже п. 4.3.1 Інструкції передбачає, що об'єм та маса нафти і нафтопродуктів визначаються у стаціонарних резервуарах, залізничних цистернах, танках суден, мірах повної місткості та технологічних трубопроводах, градуйованих відповідно до вимог чинних нормативних документів Держспоживстандарту України, та/або за допомогою об'ємних та масових лічильників, а тому об'ємно-масовий статичний метод вимірювань безпідставно застосований ТОВ «Кворум-Нафта».

Колегія суддів не погоджується з таким висновком у зв'язку з тим, що підпункт 4.2.1 Інструкції визначає, що: «Облік нафти і нафтопродуктів на НПЗ, підприємствах із забезпечення нафтопродуктами, підприємствах нафтопровідного і нафтопродуктопровідного транспорту, наливних пунктах ведеться в одиницях маси, а на АЗС - одиницях об'єму. Для визначення маси та об'єму нафти і нафтопродуктів можуть використовуватися об'ємно-масовий статистичний, об'ємно-масовий динамічний, прямий масовий (статистичне зважування та зважування під час руху) і об'ємний методи вимірювань відповідно до вимог ГОСТ 26976.»

Підпункт 4.2.2.1 Інструкції визначає, що: «Об'ємно-масовим статистичним методом визначається маса нафти і нафтопродукту за їх об'ємом, густиною та температурою. Об'єм нафти і нафтопродуктів визначається за допомогою градуйованих резервуарів та засобів вимірювань рівня нафти і нафтопродуктів у резервуарах, залізничних цистернах, танках суден або за повною місткістю мір (автоцистернах, причепах-цистернах, напівпричепах-цистернах)».

Підпункт 4.2.5.1 Інструкції визначає, що: «Об'ємним методом вимірюється лише об'єм нафтопродукту. Для вимірювань об'єму нафтопродуктів на АЗС використовуються ПРК і ОРК, що мають відлікові пристрої для індикації ціни, об'єму та вартості виданої дози».

Підпункт 4.3.2.9 Інструкції визначає, що: «Об'єм нафти або нафтопродукту в резервуарі визначають за різницею загального об'єму та об'єму підтоварної води та/або льоду».

Під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій не встановлено, що замір об'єму нафтопродів здійснювався саме із застосуванням об'ємного методу за допомогою ПРК, що має відліковий пристрій для індикації ціни, об'єму.

Тому, колегія суддів вважає, що відповідач неправомірно застосував похибку визначення місткості резервуара об'ємним методом 0,25%, хоча при цьому у відомості про результати перевірки вказав на визначення залишків ПММ за допомогою градуювальних таблиць та облікових даних, тобто за об'ємно-масовим статистичним методом, похибка за яким становить +- 0,8%.

За таких обставин, відносна похибка у бік збільшення або зменшення від різниці з даними бухгалтерського обліку позивача не перевищувала 0,8 %, що свідчить про те, що позивач веде облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації у порядку встановленому законодавством та здійснює продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено суду правомірність прийнятого рішення. В той же час, позивачем надано суду достатньо доказів правомірності своїх дій та відсутності фактів порушення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: в частині скасування податкового повідомлення-рішення № від 18.11.2014 року в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 10 689,96 грн.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2015 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після надіслання її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Головуючий: О.В. Джабурія

Суддя: А.В. Крусян

Суддя: О.І. Шляхтицький