Справа № 2а/2370/904/12
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року м. Київ К/9991/63797/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.,

розглянула у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Черкасах Черкаської області Державної податкової служби на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2012 по справі №2а/2370/904/2012 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лакофарбовий завод «Аврора» до Державної податкової інспекції у місті Черкасах, третя особа - Приватне підприємство «Преміум Груп 7» про визнання протиправними та скасування акта, податкових повідомлень-рішень.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

На розгляд суду передано вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Лакофарбовий завод «Аврора» (далі - ТОВ «Лакофарбовий завод «Аврора», позивач) до Державної податкової інспекції у місті Черкасах (далі - ДПІ у м. Черкасах, відповідач), третя особа - Приватне підприємство «Преміум Груп 7» (далі - ПП «Преміум Груп 7») про визнання протиправними та скасування акта перевірки №105/23-1/32741978 від 08.02.2012, податкових повідомлень-рішень від 21.02.2012 № та №.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 01.06.2012 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2012 постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 01.06.2012 скасовано та прийнято нову постанову про часткове задоволення позовних вимог. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Черкасах від 21.02.2012 № та №. Провадження по справі в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування акта перевірки №105/23-1/32741978 від 08.02.2012 - закрито.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач 17.10.2012 звернувся касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 09.11.2012 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2012 в частині задоволення позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, зокрема, підпункту 11.6 пункту 11 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Міністерством транспорту України від 14.10.1997 №363 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за №128/2568, статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що посадовими особами ДПІ у м. Черкасах було проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ «Лакофарбовий завод «Аврора» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.08.2011 по 31.08.2011 при проведенні взаємовідносин з ПП «Преміум Груп 7».

За результатом проведеної перевірки контролюючим органом складено акт №105/23-1/32741978 від 08.02.2012 та встановлено порушення ТОВ «Лакофарбовий завод «Аврора» вимог підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, підпункту 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України, внаслідок заниження позивачем податку на прибуток на суму 64285,00грн. та пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, внаслідок завищення позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість на суму 55900,00грн.

Висновок податкового органу про порушення ТОВ «Лакофарбовий завод «Аврора» вимог податкового законодавства ґрунтується на неправомірному формуванні валових витрат та податкового кредиту за господарськими операціями з ПП «Преміум Груп 7» з огляду на нікчемність укладеного правочину, що свідчить про укладання угоди без настання реальних правових наслідків. Такий висновок відповідача сформовано на підставі акта №475/23-4/36157488 від 06.12.2011 про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Преміум Груп 7» щодо документального підтвердження господарських відносин з покупцями та постачальниками, їх реальності та повноти відображення в обліку за період з 01.08.2011 по 31.08.2011, в якому встановлено відсутність на підприємстві кваліфікованого персоналу, основних фондів, транспортних засобів, приміщення для зберігання товарів, що свідчить про неможливість здійснення ПП «Преміум Груп 7» господарської діяльності. Також, первинні документи, зокрема, товарно-транспортні накладні, що було надані позивачем до перевірки, складені з порушенням положень Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Міністерством транспорту України від 14.10.1997 №363 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за №128/2568.

На підставі висновків викладених в акті перевірки №105/23-1/32741978 відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 21.02.2012 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 64285,00грн. та №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 69875,00грн., з яких 55900,00грн. - основний платіж та 13975,00грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформленими з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

З наведених законодавчих положень випливає, що умовами реалізації права платника на податковий кредит, а також на зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) із метою їх використання в господарській діяльності та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства, на підтвердження факту понесення витрат на їх придбання.

Доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування валових витрат та податкового кредиту.

Необхідними умовами для визнання угоди нікчемною в силу вимог статті 228 Цивільного кодексу України є її укладання з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних протиправних наслідків.

При кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Проте, існування відповідних обставин у даній справі податковим органом не доведено.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що реальність та товарність спірних господарських операцій ТОВ «Лакофарбовий завод «Аврора» з ПП «Преміум Груп 7» підтверджується належним чином оформленими первинними документами, зокрема, наданими позивачем договором про надання транспортно-експедиційних послуг з організації перевезень вантажів автомобільним транспортом по території України, товарно-транспортними накладними та подорожніми листами.

До того ж, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду Черкаської області від 19.06.2012 по справі №06/5026/837/12 задоволено позовні вимоги ТОВ «Лакофарбовий завод «Аврора» до ПП «Преміум Груп 7» про стягнення штрафу за порушення останнім строків надання позивачу транспортних засобів під завантаження

Отже, досліджені судом апеляційної інстанції в процесі розгляду справи документи підтверджують не лише реальність укладеного правочину, а й фактичне виконання умов договору.

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що на момент вчинення спірних операцій ПП «Преміум Груп 7» було зареєстроване у встановленому законом порядку.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо необґрунтованості посилань податкового органу як на підставу неправомірності формування валових витрат та податкового кредиту на невідповідність документів, зокрема, товарно-транспортних накладних, що призначені для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення, вимогам податкового законодавства, оскільки наявність механічних помилок в товарно-транспортних накладних, що були надані податковому органу до перевірки, не є підставою для визнання господарських операцій позивача з ПП «Преміум Груп 7» нікчемними та такими, що не створюють настання реальних наслідків.

Крім того, чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов'язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, наявності чи відсутності основних фондів у останніх.

Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх податкових зобов'язань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов'язань.

А відтак, за умови невстановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Отже, податкова інспекція не навела жодних доводів щодо наявності в діях ТОВ «Лакофарбовий завод «Аврора» ознак неправомірних дій, а наведені ДПІ у м. Черкасах у касаційній скарзі доводи є такими, що не спростовують правильність висновку суду апеляційної інстанції щодо правомірності формування позивачем валових витрат та податкового кредиту за господарськими операціями з ПП «Преміум Груп 7».

Враховуючи викладене та з огляду на положення частини другої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України щодо перегляду судом касаційної інстанції рішення суду першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, колегія суддів вважає, що висновок суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у м. Черкасах від 21.02.2012 № та № є правильним.

Зважаючи на встановлені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позову.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 2201, 223, 224, 230, 231, частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Черкасах Черкаської області Державної податкової служби залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2012 по справі №2а/2370/904/2012 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв