Справа № 279/13207/14-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Ольшевська Н.В.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
УХВАЛА

іменем України

"02" червня 2015 р. Справа № 279/13207/14-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Євпак В.В.

Шидловського В.Б.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Коростені та Коростенському районі Житомирської області на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від "12" лютого 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м.Коростені та Коростенському районі Житомирської області, Управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату коштів ,

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2014 року позивач - ОСОБА_3 звернулася до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області, Управління Пенсійного фонду України в м.Коростені та Коростенському районі Житомирської області, про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок і виплату коштів, передбачених ст.ст.37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від "12" лютого 2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3 коштів, передбачених статтею 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 21.05.2014 року по 03.08.2014 року, в розмірі 40 % мінімальної заробітної плати вказаного періоду, щомісячно, з врахуванням проведених виплат.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м.Коростені та Коростенському районі здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3 коштів, передбачених статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 21.05.2014 року по 03.08.2014 рік, в розмірі двох мінімальних заробітних плат вказаного періоду, щомісячно, з врахуванням проведених виплат.

Вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Житомирського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення яким у задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області, Управління Пенсійного фонду України в м.Коростені та Коростенському районі Житомирської області, про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок і виплату коштів, передбачених ст.ст.37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегією суддів встановлено, що позивач - ОСОБА_3, є пенсіонером та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Коростені та Коростенському районі Житомирської області; проживає в с.Шатрище Коростенського району Житомирської області, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 106 від 23.07.1991 року віднесено до зони гарантованого (добровільного) відселення; а також є потерпілим від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3-ї категорії, що підтверджується відповідним посвідченням.

Відповідач виплачував позивачу підвищення до пенсії, у сумах, які на думку позивача, є значно нижчими, ніж передбачено статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у зв'язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідно до статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата - у зоні гарантованого (добровільного) відселення - у розмірі двох мінімальних заробітних плат.

Однак, статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що порядок обчислення підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаного положення статті 39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23.11.2011 року № 1210.

Відповідно до вказаної постанови Кабінету Міністрів України, позивачу провадиться нарахування та виплата підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Положення пункту 28 розділу II Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 107-VI, яким були внесені зміни до статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи", які обмежували права громадян, щодо виплати підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, рішенням Конституційного суду України у справі № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, визнано неконституційними.

Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їхні окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відтак, вище наведені положення статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи", є чинними у редакції до внесення змін до них Законом України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Закони України "Про державний бюджет України на 2011 рік", "Про державний бюджет України на 2012 рік" та "Про державний бюджет України на 2013 рік" втратили чинність.

Законом України "Про Державний бюджет на 2014 рік" від 16 січня 2014 року № 719-VII, що набрав чинності з 01 січня 2014 року, такі обмеження не встановлені.

Доводи відповідача, щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів на фінансування виплат в порядку статті 39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки постанову винесено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права і суд дав правильну оцінку обставинам справи, то колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав, які могли б призвести до зміни чи скасування зазначеної постанови.

Доводи, наведені апелянтом в поданій ним апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Коростені та Коростенському районі Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від "12" лютого 2015 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: В.В. Євпак

В.Б. Шидловський

Роздруковано та надіслано: рек з пов про вруч

1 - в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3 - відповідачу: Управління Пенсійного фонду України в м.Коростені та Коростенському районі Житомирської області вул.Грушевського, 16/1, м.Коростень, Коростенський район, Житомирська область, 11501

4 - Управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області вул.І.Франка, 5, м.Коростень, Коростенський район, Житомирська область, 11500

- ,