Справа № 813/6483/14
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 р. Справа № 876/1064/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Обрізка І.М., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Мартинишина Р.С.,

прокурора Шимін Н.М.,

представника відповідача Винничука А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Винниківської міської ради, ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2014 року у справі за позовом прокурора Личаківського району м.Львова до Винниківської міської ради, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішень,

встановив:

Прокурор Личаківського району міста Львова звернувся до Винниківської міської ради про визнання протиправними та скасування рішень Винниківської міської ради №2164 «Про надання гр. ОСОБА_3 та гр.ОСОБА_2 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право на земельну ділянку на АДРЕСА_1» від 27.05.2010 року та № 859 «Про затвердження гр. ОСОБА_3 та гр.ОСОБА_2 технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі та передачу у спільну сумісну власність земельної ділянки на АДРЕСА_1» від 18.07.2013 року.

В позові покликався на те, що при прийнятті оспорюваних рішень порушені вимоги ст. ст. 79-1, 118, 122 Земельного кодексу України. Зазначає, що станом на 27.05.2010 року - день прийняття рішення, межі земельної ділянки не були визначені у натурі (на місцевості), площа та конфігурація земельної ділянки змінювались, тому така земельна ділянка вважається новою та не сформованою, а приватизація її могла здійснюватись виключно шляхом розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який не розроблявся. У зв'язку з протиправністю винесених рішень просить їх скасувати.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2014 року позов задоволений, рішення Винниківської міської ради № 2164 від 27.05.2010 року та № 859 від 18.07.2013 року визнані протиправними та скасовані.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції Винниківська міська рада та третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 подали апеляційні скарги.

Вважають, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, а судом при її ухваленні порушені норми матеріального права. Просять постанову суду скасувати і прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог прокурора відмовити.

В апеляційній скарзі зазначають, що оскаржуваною постановою порушується право власності на земельну ділянку, оскільки оспорювані рішення на час подання позову вже були реалізовані Земельна ділянка на АДРЕСА_1 була сформована, їй присвоєний кадастровий номер та вона була зареєстрована в Державному реєстрі. Вказують, що рішення Винниківської міської ради прийняті в межах повноважень ради та на підставі закону і підстав для їх скасування немає.

Під час апеляційного розгляду представник Винниківської міської ради підтримав апеляційну скаргу з підстав, що у ній зазначені. Суду пояснив, що треті особи є власниками земельної ділянки та надав суду копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення, а постанова суду - скасуванню, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що відповідач - Винниківська міська рада, приймаючи оспорювані рішення порушила вимоги ст.ст.118,122 Земельного кодексу України, ст.50 Закону України «Про землеустрій»; не врахувала того, що станом на день прийняття рішення - 27.05.2010 року межі земельної ділянки не були визначені в натурі; площа та конфігурація вказаної земельної ділянки змінювалась, а тому така земельна ділянка була новою та не сформованою у розумінні ст.79-1 Земельного кодексу України, що позбавляло раду давати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право на земельну ділянку, без розробки проекту відведення земельної ділянки. Приватизація земельної ділянки могла здійснюватись виключно шляхом розроблення проекту землеустрою щодо її відведення відповідно до вимог Земельного кодексу України та Закону України «Про землеустрій».

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, вважає, що суд першої інстанції не дослідив належним чином всіх істотних обставин, які мають значення для справи, не встановив належним чином предмет позову та в порядку адміністративного судочинства розглянув спір між сторонами, який фактично є спором про право цивільне і повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Як встановлено судом першої інстанції, спірним рішенням відповідача № 2164 від 27.05.2010 року надано дозвіл гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_2 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право на земельну ділянку на АДРЕСА_1.

На підставі даного рішення виготовлена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку на АДРЕСА_1. Тобто, рішення є реалізованим, що не заперечується сторонами.

Рішенням Винниківської міської ради № 859 від 18.07.2013 року затверджено гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_2 технічну документацію із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі та передано у спільну сумісну власність земельну ділянку, яка є у їх фактичному користуванні площею 0,1 га для обслуговування житлового будинку на АДРЕСА_1.

Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.08.2013 року на земельну ділянку у АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку ( наданої представником апелянта суду і дослідженої під час апеляційного розгляду ), дана земельна ділянка є спільною частковою власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - третіх осіб у справі і зареєстрована реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції 21.08.2013 року.

Таким чином, на час подання прокурором позову право власності на земельну ділянку, щодо якої виносились оспорювані рішення, було зареєстроване, тобто, оспорювані рішення були реалізовані, але ця обставина залишилась поза увагою суду першої інстанції.

Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

Прийняті Винниківською міською радою (як суб'єктом владних повноважень) рішення є ненормативними актами органу місцевого самоврядування, які вичерпали свою дію внаслідок їх виконання. Скасування такого акта не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на земельну ділянку або укладання договору оренди юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства. Подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 11.11.2014 року у справі № 21-493а14.

Ураховуючи наведене, позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки у таких осіб виникло право власності або володіння земельною ділянкою і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Приймаючи до уваги те, що розгляд даного позову не впливає на законність правовстановлюючих документів щодо права власності чи користування земельною ділянкою до розгляду спору про їх оскарження (не породжує юридичних наслідків), колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позову прокурора.

Згідно з п. 1 ч. 1 статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно із статтею 15 Цивільного процесуального кодексу України справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, розглядаються судами в порядку цивільного судочинства, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Оскільки, як встановлено апеляційним судом, треті особи - ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_2 отримали 21.08.2013 року свідоцтво про право власності на земельну ділянку, то даний спір фактично є спором про право власності на землю.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельної ділянки у власність ( тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації ) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися в порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За наведених обставин, а також у зв'язку з тим, що судом першої інстанції не з'ясовані істотні для справи обставини, порушені норми матеріального та процесуального права, постанову суду слід скасувати, а провадження у справі - закрити, роз'яснивши прокурору право звернення до суду з даним позовом в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ч.3 ст.160 КАС України, ст.ст. 157, 195, 196, 198, 202, 203, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив :

Апеляційні скарги Винниківської міської ради, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2014 року у справі № 813/6483/14 скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий суддя Л.П. Іщук

Судді І.М. Обрізко

Т.В. Онишкевич