Справа № 750/892/15-а
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/892/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Лямзіна Н.Ю. Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

04 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.

Суддів: Бєлової Л.В.

Міщука М.С.

За участю секретаря: Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про скасування постанови про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській про визнання постанови про накладення штрафу від 20.01.2015 року такою, що суперечить нормам чинного законодавства та скасування постанови про накладення штрафу ВП № 45847554 від 20 січня 2015 року.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 квітня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області звернувся до суду з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов, мотивуючи свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на виконання виконавчого листа 751/7891/14, виданого 11 грудня 2014 року Київським апеляційним адміністративним судом, державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області 15 грудня 2014 року відкрито виконавче провадження ВП№ 45847554 та надано строк для добровільного виконання рішення суду - до семи днів з моменту винесення постанови.

05 січня 2015 року Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області листом від 29 грудня 2014 року № 6725/03 повідомило відповідача про те, що ОСОБА_3 проведено перерахунок пенсії, згідно рішення суду та нараховано до виплати -2771,80 грн. Рішення суду виконано частково в частині нарахування пенсії, але виплата не здійснена, в зв'язку з відсутністю коштів та буде здійснена при находженні коштів з Державного бюджету України на ці витрати.

20 січня 2015 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області винесено постанову ВП № 45847554 про накладення на позивача штрафу в сумі 680 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою та вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В силу ст. 25 вищезазначеного Закону, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону № 606-XIV, у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Статтею 89 Закону № 606-XIV визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області 15 грудня 2014 року відкрито виконавче провадження ВП№ 45847554, на виконання виконавчого листа 751/7891/14, виданого 11 грудня 2014 року Київським апеляційним адміністративним судом.

05 січня 2015 року листом від 29 грудня 2014 року № 6725/03 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомило відповідача про те, що проведено перерахунок пенсії, згідно рішення суду, однак рішення суду виконано частково в частині нарахування пенсії, але виплата не здійснена, в зв'язку з відсутністю коштів, виплата буде здійснена при находженні коштів з Державного бюджету України на ці витрати.

20 січня 2015 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області винесено постанову ВП № 45847554 про накладення на позивача штрафу в сумі 680 грн. 00 коп.

Матеріали справи свідчать, що рішення суду виконано частково в частині нарахування пенсії, але виплата не здійснена, в зв'язку з відсутністю коштів.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що посилання суб'єктів владних повноважень на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань, не є беззаперечним доказом неможливості виконання рішення суду.

Крім того, інших доказів поважності причини невиконання позивачем рішення суду -державному виконавцю не надано.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про те, що під час прийняття оскаржуваної постанови державний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області є необґрунтованими, а тому судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновки суду першої інстанції та не знайшли свого належного підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Бєлова Л.В.

Міщук М.С.

Повний текст ухвали виготовлено 09.06.2015 року

.

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Бєлова Л.В.

Гром Л.М.