Справа № 2а-11757/11/1270
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2015 року м. Київ К/9991/30415/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Бутенка В.І.,
Олексієнка М.М., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в місті Первомайську Луганської області про визнання незаконним та скасування рішення, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 19 січня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2012 року, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2011 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом, у якому просив визнати незаконним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в місті Первомайську Луганської області від 28 липня 2011 року № 265 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI), зобов'язати відповідача прийняти звітність за іншою довільною формою з поясненнями, поданими ним до Управління Пенсійного фонду України в місті Первомайську Луганської області 18 травня 2011 року за вхідним № 4317/57-75.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 19 січня 2012 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в місті Первомайську Луганської області в частині позовних вимог про зобов'язання прийняти звітність за іншою довільною формою з поясненнями, поданими до Управління Пенсійного фонду України в місті Первомайську Луганської області 18 травня 2011 року за вхідним № 4317/57-75.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 19 січня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2012 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України постанову Луганського окружного адміністративного суду від 19 січня 2012 року скасувати, а ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2012 року змінити, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 як фізична особа-підприємець зареєстрований виконавчим комітетом Первомайської міської ради Луганської області 22 березня 2000 року, він є платником єдиного податку та як платник внесків перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в місті Первомайську Луганської області.

28 липня 2011 року Управлінням Пенсійного фонду України в місті Первомайську Луганської області прийнято рішення № 265 про застосування до позивача на підставі пункту 4 частини 11 статті 25 Закону № 2464-VI штрафних санкцій за неподання звітності, передбаченої вказаним Законом, в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 170 гривень.

Згідно частини 3 статті 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV страхувальники набувають статусу платників страхових внесків до Пенсійного фонду з дня взяття їх на облік територіальним органом Пенсійного фонду, а особи, визначені частиною 1 статті 12 цього Закону, - з дня набрання чинності договором про їх добровільну участь.

З 1 січня 2011 року набрав чинності Закон № 2464-VI, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

За змістом пунктів 1, 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) платниками єдиного внеску є: фізичні особи-підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців); фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту); фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

У пункті 2 розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI встановлено, що з дня набрання чинності цим Законом суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали спрощену систему оподаткування відповідно до Указу Президента України від 3 липня 1998 року № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян», нараховують, обчислюють та сплачують єдиний внесок відповідно до цього Закону.

З дня набрання чинності цим Законом платники страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, вважаються платниками єдиного внеску. Перереєстрація платників страхових внесків та застрахованих осіб не здійснюється. Пенсійний фонд спільно з фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування та Державною податковою адміністрацією України проводить звірення платників страхових внесків у порядку, встановленому Пенсійним фондом спільно з Державною податковою адміністрацією України за погодженням з фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування (пункт 3 розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI).

Тобто, суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали спрощену систему оподаткування відповідно до Указу Президента України від 3 липня 1998 року № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян», є платниками єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в силу імперативних положень Закону № 2464-VI, який не передбачає здійснення жодних реєстраційних чи перереєстраційних процедур таких платників з подальшою видачею відповідних документів.

Згідно пункту 4 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний подавати звітність до територіального органу Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом за погодженням з відповідними фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування та центральним органом виконавчої влади у галузі статистики.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 8 жовтня 2010 року

№ 22-2 було затверджено Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - Порядок № 22-2), зареєстрований в Міністерстві юстиції України 1 листопада 2010 року за № 1014/18309.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку № 22-2 звіт до органів Пенсійного фонду подається особисто фізичною особою, страхувальником або відповідальною особою фізичної особи або страхувальника за місцем взяття на облік в органах Пенсійного фонду.

За змістом пунктів 2.2, 2.6 Порядку № 22-2 звіт подається одним із способів: в електронній формі з використанням ЕЦП через центр обробки електронних звітів згідно з Порядком подання звітів до Пенсійного фонду України в електронній формі, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 19 квітня 2007 року № 7-7, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 27 квітня 2007 року за № 436/13703 (звіт на паперових носіях не подається); на паперових носіях, завірених підписом керівника страхувальника та скріплених печаткою (за наявності), разом з електронною формою на електронних носіях інформації; на паперових носіях, якщо у страхувальника кількість застрахованих осіб не більше п'яти. На паперових носіях звіт формується у двох примірниках та подається страхувальником до органу Пенсійного фонду за місцем взяття його на облік. Один примірник звіту з відміткою органу Пенсійного фонду про його прийняття зберігається у страхувальника.

Звіт страхувальником повинен подаватися в повному обсязі. У разі неподання однієї із необхідних таблиць звіт не приймається. Звіт, надісланий поштою, не вважається поданим (пункт 2.11 Порядку № 22-2).

Відповідно до пункту 3.1 вказаного Порядку страхувальники, крім зазначених у пунктах 3.3 - 3.4 цього розділу, а також страхувальники, зазначені в пункті 3.2, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у свідоцтві про державну реєстрацію його, як підприємця), у частині подання звіту за таких осіб зобов'язані формувати та подавати до органів Пенсійного фонду звіт не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Базовим звітним періодом для них є календарний місяць. Звіт подається за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку.

Судами встановлено, що поданий позивачем 18 травня 2011 року до Управління Пенсійного фонду України в місті Первомайську Луганської області звіт, за вхідним № 4317/57-75, оформлено у довільній формі у вигляді інформаційного листа, без дотримання вимог форми та змісту, визначених у додатку 4 до Порядку № 22-2. Оспорюваним рішенням Управління Пенсійного фонду України в місті Первомайську Луганської області від 28 липня 2011 року № 265 до позивача було застосовано штрафні санкції за неподання звітності за червень 2011 року. Інформаційний лист від 18 травня 2011 року за вхідним № 4317/57-75, який позивач трактує як звіт, було подано відповідачеві до настання звітного періоду, тобто червня 2011 року. Докази того, що за червень 2011 року позивач подавав до Управління Пенсійного фонду України в місті Первомайську Луганської області звітність в суд надано не було, при цьому в позовній заяві позивач також посилається лише на подання звіту від 18 травня 2011 року.

Згідно пункту 4 частини 11 статті 25 Закону № 2464-VI за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої цим Законом, територіальним органом Пенсійного фонду накладається штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства та встановлені судами обставини цієї справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком судів щодо правомірності рішення Управління Пенсійного фонду України в місті Первомайську Луганської області від 28 липня 2011 року № 265 про застосування до позивача штрафних санкцій за неподання звітності за червень 2011 року, передбаченої Законом № 2464-VI.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів і встановлених обставин справи, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без

задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 19 січня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в місті Первомайську Луганської області про визнання незаконним та скасування рішення - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Бутенко В.І.

Олексієнко М.М.