Справа № 0304/1437/2012 (2-а-/0304/86/2012)
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2015 року м. Київ К/800/10897/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Ємельянової В.І., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Камінь-Каширському районі Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Камінь-Каширському районі Волинської області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2014 року, -

у с т а н о в и л а :

У серпні 2008 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Камінь-Каширському районі Волинської області (далі УПФУ) в якому просив визнати неправомірними дії та зобов'язати відповідача призначити йому пенсію із зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-ХІІ).

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що відмова УПФУ у призначенні спірної пенсії є незаконною та такою, що порушує його права, а тому ОСОБА_4 просив про задоволення позову.

Постановою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 28 вересня 2012 року в задоволенні позову відмовлено.

Оскаржуваною постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено, визнано протиправними дії та зобов'язано відповідача призначити позивачу спірну пенсію, починаючи з 10 квітня 2012 року.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить ухвалене ним судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Згідно з частиною 3 статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а підстави для його скасування відсутні.

Судами встановлено, що позивач є особою, який постійно проживає у зоні гарантованого добровільного відселення 3 категорії, 13 січня 1958 року народився у с. Сошичне Камінь-Каширського району Волинської області та постійно проживає у цьому населеному пункті.

10 квітня 2012 року позивач звернувся до УПФУ з заявою про призначення йому пенсії із зниженням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону № 796-ХІІ до якої, крім іншого, додав копію посвідчення особи, яка постійно проживає у зоні гарантованого добровільного відселення 3 категорії та довідку про період його проживання на території радіоактивного забруднення, виданої органам місцевого самоврядування.

Проте, відповідач відмовив позивачу у задоволенні заяви, одночасно зазначивши, що він немає права на призначення спірної пенсії.

Так, відповідно до абзацу статті 55 Закону № 796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зокрема, особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

За змістом абзацу 7 підпункту 5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок) до заяви про призначення пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» додаються посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Як правильно встановлено судом апеляційної інстанції, позивач додав до заяви усі передбачені Порядком документи, зокрема, довідку Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського районну Волинської області від 12 березня 2012 року № 418 у якій зазначено, що ОСОБА_4 з дня народження 1958 року і по даний час постійно проживав у с. Сошичне Камінь-Каширському районі Волинської області, яке згідно постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 23 липня 1991 року № 106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - постанова № 106) віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

За таких обставин, у відповідача не було підстав для відмови ОСОБА_4 у призначенні спірної пенсії, при цьому, наявність або відсутність реєстрації місця проживання позивача не є перешкодою для реалізації його права на соціальний захист, гарантованого Конституцією України.

З огляду на викладене, висновки апеляційного суду про наявність у позивача права на призначення спірної пенсії ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального та дотриманні норм процесуального права.

Враховуючи викладене, рішення суду апеляційної інстанції відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги його висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Камінь-Каширському районі Волинської області відхилити, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Ємельянова

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало