Справа № 2а-1973/12/0170/13
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2015 року м. Київ К/9991/65010/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Бутенка В.І.,
Олексієнка М.М., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Бахчисарайському районі Автономної Республіки Крим про скасування рішення, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Бахчисарайському районі Автономної Республіки Крим на постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 7 березня 2012 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2012 року, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2012 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом, у якому просила скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Бахчисарайському районі Автономної Республіки Крим від 20 січня 2012 року № 42 про застосування фінансових санкцій за надання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку, на суму 8563,80 гривень.

На обґрунтування позовних вимог фізична особа-підприємець ОСОБА_4 послалася на те, що норми закону, які були застосовані відповідачем при прийнятті зазначеного рішення, а саме пункт 5 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), втратили чинність 1 січня 2011 року, тому на момент винесення рішення не могли бути застосовані, у зв'язку з чим прийняте рішення є протиправним.

Постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 7 березня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2012 року, позовні вимоги задоволено.

У касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Бахчисарайському районі Автономної Республіки Крим, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 7 березня 2012 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2012 року і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 як фізична особа-підприємець зареєстрована у Бахчисарайській районній державній адміністрації Автономної Республіки Крим 26 червня 2002 року, з цього ж

дня перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Бахчисарайському районі Автономної Республіки Крим.

У січні 2012 року Управління Пенсійного фонду України в Бахчисарайському районі Автономної Республіки Крим провело планову перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та інших платежів, контроль за нарахуванням та сплатою яких покладено на Пенсійний фонд України, а також достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування за період з 26 червня 2002 року по 19 січня 2012 року, за результатами якої складено Акт від 20 січня 2012 року № 9-ф, згідно якого встановлено порушення: ненадання позивачем відомостей на одну застраховану особу за 2005 рік.

Внаслідок цього Управління Пенсійного фонду України в Бахчисарайському районі Автономної Республіки Крим 20 січня 2012 року на підставі пункту 5 частини 9 статті 106 Закону № 1058-IV прийняло рішення про застосування до позивача фінансових санкцій за надання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку, на суму 8563,80 гривень.

Так, за період до 1 січня 2011 року відносини, що виникали між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, регулювалися Законом № 1058-IV. Зазначеним Законом визначалися платники страхових внесків, порядок їх нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками.

Пунктом 5 частини 9 статті 106 Закону № 1058-IV, який діяв до 1 січня 2011 року, було встановлено, що за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством, до територіальних органів Пенсійного фонду накладається штраф у розмірі 10 відсотків суми страхових внесків, які були сплачені або підлягали сплаті за відповідний звітний період, за кожний повний або неповний місяць затримки подання відомостей, звітності, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а в разі повторного протягом року такого порушення - у розмірі 20 відсотків зазначених сум та не менше 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із набранням чинності з 1 січня 2011 року Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI) наведена вище норма матеріального права була виключена.

У той же час згідно з абзацом п'ятим пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Абзацом шостим цього ж пункту встановлено, що на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Наведене правило щодо збереження порядку стягнення та контрольних функцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, передбачених законодавством, чинним до 1 січня 2011 року, поширюється лише на заборгованість зі сплати страхових внесків та сум штрафних санкцій, які були нараховані та/або не сплачені до зазначеної дати.

Питання ж відповідальності страховиків, не пов'язані із такою заборгованістю, знаходяться поза межами регулювання Закону № 1058-ІV та абзаців п'ятого, шостого пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону

№ 2464-VI.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що Управління Пенсійного фонду України в Бахчисарайському районі Автономної Республіки Крим протиправно винесло рішення від 20 січня 2012 року № 42 про застосування до позивача фінансових санкцій за надання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку, за 2005 рік на підставі пункту 5 частини 9 статті 106 Закону № 1058-IV, оскільки зазначена норма Закону втратила чинність з 1 січня 2011 року згідно із Законом № 2464-VI і не діяла на дату прийняття відповідачем оскаржуваного рішення.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів та встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Бахчисарайському районі Автономної Республіки Крим - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 7 березня 2012 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2012 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Бахчисарайському районі Автономної Республіки Крим про скасування рішення - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Бутенко В.І.

Олексієнко М.М.