Справа № 826/1034/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/1034/15

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23 квітня 2015 року 10 год. 30 хв. № 826/1034/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Данилишин В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом приватного підприємства "Акрілат-Хімконтракт" до Київської міської митниці ДФС та Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про зобов'язання вчинити певні дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

У судовому засіданні 23 лютого 2015 року судом, відповідно до ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), допущено заміну відповідача-1 його процесуальним правонаступником - Київською міською митницею ДФС (далі - відповідач-1).

У ході судового розгляду справи представник позивача підтримав позов та просив задовольнити його повністю.

Представники відповідачів 1 та 2 у судові засідання не прибули, хоча про дати, час та місце судового розгляду справи відповідачі 1 та 2 повідомлені належним чином, заяви про розгляд справи за відсутності їх представників до суду не надійшли. При цьому, 18 лютого 2015 року до суду через канцелярію від відповідача-1 надійшли письмові заперечення проти позову разом із доказами на їх обґрунтування, які судом долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у судовому засіданні 23 лютого 2015 року судом, згідно з ч.ч. 4, 6 ст. 128 КАС України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

До суду 24 лютого 2015 року через канцелярію від відповідача-2 надійшли письмові заперечення проти позову разом із доказами на їх обґрунтування, які судом також долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем, як покупцем, та фірмою "RISEKIND LTD" (Китай), як продавцем, укладено зовнішньоекономічний контракт від 07 січня 2013 року №13/01-07 на поставку товару "L-Лизин сульфат", торговельна марка Da Cheng Group, виробник Chanschun Dahe Bio Technology Development Co. LTD, країна виробництва Китай.

Позивачем подано до митного оформлення електронну митну декларацію № 100250000/2013/070987 від 18 вересня 2013 року та товаросупровідні документи на товар. Митна вартість товару заявлена за основним методом визначення митної вартості - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

За результатами розгляду поданих документів відповідачем-1 прийнято рішення про коригування митної вартості, яким визначено митну вартість товарів за резервним методом. На підставі коригування винесено картку відмови.

Не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості, позивач оскаржив його у судовому порядку.

Так, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 квітня 2014 року у справі 826/3373/14 у задоволені позовних вимог ПП "Акрілат-Хімконтракт" відмовлено.

Поряд з цим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2014 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 квітня 2014 року скасовано та прийнято нову постанову, якою задоволено позовні вимоги ПП "Акрілат-Хімконтракт", а саме визнано протиправними та скасовано рішення про коригування митної вартості та картку відмови.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 254 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Позивачем на адресу відповідача-1 направлено заяву про повернення платнику податків митних платежів, надміру сплачених до бюджету коштів.

Листом від 17 грудня 2014 року № 383/6/26-70-25-04 відповідач-1 повідомив позивача, що митним органом подано касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2014 року у справі 826/3373/14. До того ж, у судових рішеннях у вказаній справі відсутні посилання на повернення позивачу коштів.

Суд погоджується з доводами позивача щодо наявності підстав для визнання протиправними дій відповідача-1 в частині не повернення своєчасно надміру зарахованих коштів, виходячи з оцінки наявних у матеріалах справи доказів та аналізу наступних норм та обставин.

Так, як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, позивачем на адресу відповідача-1 направлено заяву від 12 листопада 2014 року про повернення коштів, в якій зазначено, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2014 року у справі №826/3373/14 визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості, на підставі якого сплачено надміру кошти, що, у свою чергу, є підставою для повернення на відповідний рахунок сплачених коштів.

До вказаної заяви позивачем додано копії: рішення про коригування митної вартості; картки відмови; митної декларації № 00250000/2013/070987; постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 квітня 2014 року; постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2014 року; ухвали Вищого адміністративного суду України від 15 вересня 2014 року.

Листом від 17 грудня 2014 року № 383/6/26-70-25-04 відповідач-1 надав відповідь позивачу про те, що питання повернення коштів не було предметом розгляду у справі № 826/3373/14, а тому правові підстави для повернення коштів з Державного бюджету України у відповідача-1 відсутні.

В контексті викладеного суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 301 МК України, повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов'язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів.

Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України (далі - ПК України), контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Відповідно до п.п. 43.1-43.3 ст. 43 ПК України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та ст. 301 МК України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Наказом Державної митної служби України № 618 від 20 липня 2007 року затверджений Порядок повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами (далі - Порядок № 618).

Порядок № 618 визначає процедуру повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, у тому числі у випадках, зазначених у ст. 264, ч. 4 ст. 284 МК України та в міжнародних договорах України.

Згідно з розділом ІІІ Порядку №618, для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за ЄДРПОУ платника податків - юридичної особи, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) та напрям перерахування коштів: а) для повернення платнику податків - на поточний рахунок платника податків в установі банку; б) для подальших розрахунків як передоплата або грошова застава: на депозитний рахунок 3734; на банківський рахунок 2603;в) для повернення фізичній особі в готівковій формі, якщо такі кошти вносилися готівкою, - на банківський рахунок 2603; г) для погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на митні органи, незалежно від виду бюджету.

До заяви додаються: аркуші з позначенням "3/8" комплектів бланків митних декларацій форм МД-2 і МД-3 і доповнення (у разі їх оформлення) або другий аркуш оформленої посадовою особою митного органу уніфікованої митної квитанції МД-1, за якою помилково та/або надмірно сплачено митні та інші платежі; документи, що підтверджують суму помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяв про повернення надмірно сплачених митних та інших платежів, у випадках, передбачених в абзацах 3-8 цього пункту.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум. Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), форма якого наведена в додатку 1 до Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженого наказом Державної митної служби України та Державного казначейства України від 20 липня 2007 року № 611/147, керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Порядок і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом Державної митної служби України.

Керівник (заступник керівника) митного органу на підставі результатів перевірки (у разі її проведення) підписує Висновок про повернення, Реєстр висновків про повернення та супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України (далі - пакет документів на повернення коштів).

У постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2014 року № 21-21а14 зазначено, що у разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у порядку, передбаченому Порядком повернення та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

З наявної у матеріалах справи копії листа від 17 грудня 2014 року № 383/6/26-70-25-04 вбачається, що митний орган не ставить під сумнів обґрунтованість вказаних позивачем причин повернення коштів та не зазначає про жодні недоліки у документах, які надані позивачем в якості додатків до заяви. Разом з тим, єдиною підставою для відмови позивачу у поверненні коштів є те, що питання повернення коштів не було предметом розгляду у справі № 826/3373/14.

Проаналізувавши викладені норми та обставини, суд прийшов до висновку, що підстави для відмови позивачу у поверненні коштів є необґрунтованими.

При цьому, з метою належного захисту прав та інтересів позивача суд, керуючись ч. 2 ст. 11 КАС України, вважає за необхідне визнати протиправною відмову відповідача у поверненні позивачу надмірно сплачених ним коштів, оформлену листом від 17 грудня 2014 року № 383/6/26-70-25-04.

Однак, позивач жодним чином не обґрунтував, у чому саме полягає протиправність рішення, дії чи бездіяльності відповідача-2 щодо не перерахування з Держаного бюджету України на користь позивача надмірно зарахованих коштів, оскільки зазначене повернення грошових коштів з бюджету можливо із додержанням відповідної процедури, тільки на підставі висновку митниці, який на адресу відповідача-2 не надходив.

Тобто, заявлена вимога про зобов’язання відповідача-2 вчинити певні дії є передчасною та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Із системного аналізу вище викладених норм та з’ясованих обставин суд прийшов до висновку, що позов приватного підприємства "Акрілат-Хімконтракт" до Київської міської митниці ДФС та Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про зобов'язання вчинити певні дії є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). У зв'язку з тим, що законним представником позивача не заявлено вимогу про стягнення судового збору за рахунок бюджетних коштів, суд не присуджує на користь позивача здійснені ним судові витрати відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 11, 69-71, 86, 128, 156-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Київської міської митниці ДФС щодо відмови приватному підприємству "Акрілат-Хімконтракт" (код ЄДРПОУ 24744461) у наданні висновку про наявність підстав для повернення надмірно сплачених платежів за результатами розгляду заяви від 12 листопада 2015 року № 2.

4. Позов в іншій частині залишити без задоволення.

Копії постанови направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС УКраїни, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин