Справа № 2-а-3160/11
Суддя: Черненко В. О.
Дата ухвалення: 2011-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-3160/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2011 рокуГородищенський районний суд

Черкаської області

в складі:

головуючого судді Черненка В.О.

при секретарі Сидоренко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городище в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області про визнання дій посадових осіб ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Городищенської районної державної адміністрації неправомірними та перерахунок і виплату щорічної допомоги на оздоровлення інваліду 3 групи, учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить: визнати дії посадових осіб ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області, в частині нарахування та виплати йому щорічної разової допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліду 3 групи, неправомірними та зобовязати відповідача провести перерахунок та виплату зазначеної допомоги на оздоровлення за 2009 2011 роки згідно із статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з подальшою щорічною виплатою відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», довічно.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що, він є ліквідатором аварії на ЧАЕС 1 категорії та став інвалідом 3 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат на момент виплати допомоги. Згідно довідки №309 від 14.09.2011 року, виданої відповідачем, йому виплачена допомога на оздоровлення в 2009 році в розмірі 90 гривень, в 2010 році 90 гривень, в 2011 році 90 гривень, а відповідно до вимог вищезазначеного закону, він мав би, за його підрахунками, отримати за 2009 2011 роки допомогу на оздоровлення в загальній сумі 9781 гривня 64 копійки. З врахуванням виплачених сум, йому, за 2009 2011 роки було не донараховано та не виплачено 9511 гривень 64 копійки одноразової щорічної допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, яку відповідач в добровільному порядку виплачувати відмовляється. Посилаючись на приписи ст.ст. 8, 19, 22, 64, 91, 95 ОСОБА_3 України, ст.ст. 1, 13, 48, 70 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991 року, рішення Конституційного Суду України №8-рп/99 від 06.07.1999 року, №5-рп/2002 від 20.03.2002 року, №7-рп/2004 від 17.03.2004 року, №20-рп,2004 від 01.12.2004 року та №6-рп/2007 від 09.07.2007 року, вважає, що відповідач, виплачуючи йому щорічну допомогу на оздоровлення у значно меншому розмірі аніж встановлено ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ, значно звузив його конституційні права, а тому діяв незаконно. В звязку з цим, він звернувся до суду та просить визнати дії посадових осіб ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області, в частині нарахування та виплати йому щорічної разової допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліду 3 групи, неправомірними та зобовязати відповідача провести перерахунок та виплату зазначеної допомоги на оздоровлення за 2009 2011 роки згідно із статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з подальшою щорічною виплатою відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», довічно.

Ухвалою суду зазначені вимоги позивача за 2009 2010 роки, залишені без розгляду у відповідності до вимог ст. 99 та ст. 100 КАС України.

В судовому засіданні, представник позивача, вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області позовні вимоги не визнала, надала письмові заперечення та пояснила, що згідно ст.ст. 116 ОСОБА_3 України забезпечення проведення фінансової політики, політики у сфері соціального захисту та розробка проекту Закону про Державний бюджет України покладено на КМ України, постанови і розпорядження якого, в межах його компетенції є обовязковими до виконання. ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області виплату щорічної допомоги на оздоровлення здійснює на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тобто, діє в межах своєї компетенції та на підставі чинного законодавства. Також, при вирішенні даного спору просила застосувати ст. 99 КАС України, та як вважає що позивач пропустив наданий законом строк для звернення до суду за захистом свого порушеного права.

Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши та оцінивши всі наявні докази у справі, вважає, що позов обґрунтований, а тому підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 зазначеної статті, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлене інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ, допомога на оздоровлення носить щорічний характер та виплачується одноразово на протязі поточного року. Виплата допомоги на оздоровлення за 2011 рік була здійснена відповідачем в серпні 2011 року, і відповідно, після цієї дати починається обчислюватися строк, встановлений КАС України, на звернення до суду з адміністративним позовом.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач звернувшись 29.11.2011 року до суду з позовом щодо перерахування та виплати йому щорічної одноразової допомоги на оздоровлення, передбаченої ст.48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за 2011 рік, діяв в межах строку, передбаченого ст. 99 КАС України.

Позивач має статус постраждалого від наслідків Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, та є інвалідом третьої групи, що підтверджується відповідними посвідченням та довідкою, що також не заперечується відповідачем, згідно довідки якого за №309 від 14.09.2011 року, позивачу, у серпні 2011 року була виплачена щорічна допомога на оздоровлення в розмірі 90 гривень.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року.

Статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року, в редакції Закону України № 2638-14 від 11.07.2001 року, яка вступила в силу 01.08.2001 року та є чинною і на цей час, передбачена виплата щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС 1 категорії третьої групи інвалідності в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Порядок використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 936 від 20.09.2005 року визначено, що виплата таких компенсацій та допомоги провадиться управліннями праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадян та центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, яким в даному випадку є ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області, на обліку в якому перебуває позивач.

Пунктом 28 статті 67 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» були внесені зміни до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до яких, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008, визнані такими, що не відповідають ОСОБА_3 України (є неконституційними), положення статті 67 розділу I, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» та пункту 3 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Таким чином, з 22.05.2008 року поновлена редакція ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до якої, щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії третьої групи інвалідності виплачується в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Дія цієї правової норми до цього часу не зупинялася і не змінювалася.

Оскільки закони мають пріоритет над підзаконними актами, то суд не погоджується з доводами відповідача про обґрунтованість застосування Постанови КМ України від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо виплати позивачу допомоги у розмірі 90.00 гривень. Крім того, стаття 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» наділяє Кабінет Міністрів України повноваженнями щодо підвищення розмірів всіх доплат, пенсій і компенсацій, а не, навпаки, щодо зменшення розміру цих виплат. Дія цієї норми, взагалі, не змінювалася і не зупинялася.

Згідно ч.2 ст. 152 ОСОБА_3 України, закони, інші правові акти, або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України, остаточними, не можуть бути оскаржені та мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей законів, що визнані неконституційними.

З огляду на судову практику Верховного Суду України в справах, розглянутих відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема на положення статей 21, 105, 162 КАС України суд, встановивши, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, може визнати такі дії незаконними і зобовязати відповідача провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум.

Згідно ст. 8 ОСОБА_3 України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_3 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_3 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_3 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_3 України гарантується.

Згідно ч. 2 ст. 19 ОСОБА_3 України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_3 та законами України.

Згідно ст. 22 ОСОБА_3 України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією ОСОБА_3, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ч. 1 ст. 46 ОСОБА_3 України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 9 КАС України, суд вирішує справи на підставі ОСОБА_3 та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_3 та Законами України.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано, що ОСОБА_3 України не надає Закону України «Про Державний бюджет» вищої юридичної сили стосовно інших законів, Конституційний Суд дійшов висновку, що Законом України «Про державний бюджет України» не можуть вноситися зміни до інших законів і не може зупинятися їх дія.

Згідно висновку Європейського Суду з прав людини у рішенні від 08.11.2005 року у справі «Кечко проти України», зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань. Згідно ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», від 23 лютого 2006 року N 3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 21 ЗУ «Про державний бюджет України на 2011 рік», встановлено мінімальну заробітну плату на 2011 рік: з 01січня 894 грн., з 01 квітня 911 грн., з 01 жовтня 934 грн., з 01 грудня 953 грн. Зі змісту зазначеного Закону не вбачається будь-яких обмежень щодо можливості застосування визначеного в ньому розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року.

Виходячи із пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні щорічної допомоги на оздоровлення, відповідно до ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ, який був чинним на момент нарахування щорічної допомоги, відповідач повинен був виходити саме з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом, а не з розмірів визначених Постановою Кабінету Міністрів № 562 від 12.07.2005 року.

Виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України, суд вважає, що відповідачем неправомірно була нарахована та виплачена позивачу щорічна допомога на оздоровлення за 2011 рік, тобто, не у відповідності із ч.4 ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а у меншій сумі, визначеній постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 року всупереч Закону України. Суд дійшов висновку, що відповідач, не діяв у відповідності до ОСОБА_3 України та законів, які регулюють правовідносини з питань призначення та виплати щорічної одноразової допомоги на оздоровлення позивачу, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, третьої групи інвалідності, не забезпечив в установленому законами порядку здійснення права позивача на отримання зазначеної допомоги в установленому законом розмірі, відповідач керувався правовими нормами, які суперечили вимогам законів та ОСОБА_3 України, та не діяв у відповідності до вимог міжнародного законодавства, всі заперечення відповідача проти позову не ґрунтуються на діючому законодавстві та нормах ОСОБА_3 України.

Враховуючи невідповідність дій відповідача вимогам законів та ОСОБА_3 України, з метою захисту прав позивача від порушень з боку відповідача, суд дійшов висновку про необхідність захисту цих прав шляхом зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу щорічну разову грошову допомогу на оздоровлення за 2011 рік, з розрахунку чотирьох мінімальних заробітних плат, відповідно до ч.4 ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з врахуванням частково отриманої суми цієї допомоги, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, що був установлений на час виплати допомоги.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 6, 8, 19, 21, 22, 46, 48, 58, 64, 92, 95, 152 ОСОБА_3 України, ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», № 796-ХІІ, від 28.02.1991 року, Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року, № 10-рп/2008, Рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Кечко проти України», ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», від 23 лютого 2006 року N 3477-IV, ст. ст. 6, 17, 71, 99, 100, 102, 159, 160, 163, 181, 185, 186 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області про визнання дій посадових осіб ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Городищенської районної державної адміністрації неправомірними та перерахунок і виплату щорічної допомоги на оздоровлення інваліду 3 групи, учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, задоволити.

Визнати неправомірними дії посадових осіб ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області по не нарахуванню та по не виплаті учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, третьої групи інвалідності ОСОБА_1, щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2011 рік, в розмірі передбаченому ст.48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року.

Зобов'язати ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Городищенської районної державної адміністрації зробити перерахунок та виплату учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, інваліду третьої групи ОСОБА_1 щорічну одноразову допомогу на оздоровлення за 2011 рік, передбачену ст.48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час виплати цієї допомоги, та враховуючи частково виплачену позивачу суму даної допомоги та в подальшому, щорічно виплачувати зазначену допомогу відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», довічно.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду, через Городищенський районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення постанови.

Суддя ОСОБА_4