Справа № 808/8459/14 (ДО/808/1161/14)
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 червня 2015 рокусправа № 808/8459/14 (ДО/808/1161/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

за участю секретаря судового засідання: Фірсіка Д.Ю

за участі представника позивача Шокурова Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання приміщенні Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. імені Газети «Правда», 29 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02.04.2015 р. в справі № 808/8459/14 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Донецькій області, Горлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Міндоходів у Донецькій області (далі - ГУ Міндоходів), Горлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області (далі - Горлівська ОДПІ) про визнання протиправною бездіяльності, стягнення заборгованості, з урахуванням заяв про зміну та уточнення позовних вимог просила визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо не проведення з позивачем повного розрахунку при звільненні; стягнути з відповідачів на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.10.2014 р. по 19.12.2014 р. в сумі 7370,80 грн.; стягнути з відповідачів на користь позивача завдану моральну шкоду в сумі 10000,00 грн.; стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на правову допомогу адвоката в сумі 3000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що наказом Горлівської ОДПІ від 14.10.2014 р. № 180-о позивач звільнена з посади начальника відділу оподаткування та контролю об'єктів і операцій Центрально-Міського відділення за угодою сторін згідно з п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України з виплатою грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки - 20 календарних днів за період з 21.06.2013 р. по 20.06.2014 р., 10 календарних днів за період з 21.06.2014 р. по 24.10.2014 р., невикористані 15 календарних днів додаткової відпустки за стаж роботи на державній службі за період роботи з 10.04.2014 р. по 24.10.2014 р. Вказує, що у день звільнення відповідачі не провели з позивачем повного розрахунку, а тому така бездіяльність є протиправною. Також вважає, що з урахуванням вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, та наданої Горлівською ОДПІ довідки від 05.11.2014 р., середньоденна заробітна плата позивача становить 184,27 грн., а тому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 25.10.2014 р. по 19.12.2014 р. становить 7370,80 грн. Крім того, зазначає, що внаслідок протиправної бездіяльності відповідачів позивачу спричинені моральні страждання через те, що вона залишилась без засобів до існування, не могла придбати продукти харчування та сплатити транспортні послуги для виїзду із зони бойових дій, позивачем втрачено нормальні життєві зв'язки, що вимагає додаткових зусиль для організації життя.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 02.04.2015 р. в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10.06.2015 р. здійснена заміна первісного відповідача - Головного управління Міндоходів у Донецькій області належним - Головним управлінням ДФС у Донецькій області.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову, ухвалити нове рішення про задоволення позову через порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Апелянт зазначає, що враховуючи приписи Конституції України, Закону України «Про оплату праці», встановлені законом права громадянина, в тому числі щодо конкретних соціальних гарантій (право на оплату праці) можуть бути змінені виключно законом, а не підзаконним нормативно-правовим актом. Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. На час прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 07.11.2014 р. № 595 «Про затвердження Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» воєнний або надзвичайний стан в державні відсутній, ця постанова не є законом, тому не може змінювати у бік звуження права громадян, які встановлено актами вищої юридичної сили. Позивач вказує, що суд першої інстанції не мав права застосовувати цей порядок, з огляду на те, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва в справі № 826/18826/14 від 11.02.2015 р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 р., визнано незаконним та нечинним з моменту прийняття п. 2 Тимчасового порядку.

Апелянт вказує на необґрунтованість застосування судом першої інстанції до даних правовідносин Закону України «Про боротьбу з тероризмом» у зв'язку з тим, що тимчасові обмеження прав і свобод громадян, які можуть вводитися у районі проведення антитерористичної операції відповідно до цього Закону, не можуть встановлюватися Кабінетом Міністрів України, Національним Банком України та органами Державної казначейської служби та стосуватися обмеження прав громадян у сфері оплати праці. З цих підстав позивач вважає хибним висновок суду про відсутність у відповідачів об'єктивної можливості виплатити належні суми при звільненні.

Також судом не взято до уваги доводи позивача про відсутність фактичного простою в роботі Горлівської ОДПІ, а також той факт, що після закінчення простою 07.12.2014 р. відповідачем не проводився розрахунок до 19.12.2014 р., у зв'язку з чим відповідач повинен був сплатити середній заробіток хоча б за цей проміжок часу.

Посилання суду на постанови Національного Банку України щодо призупинення здійснення усіх видів фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою, позивач вважає хибним, вказуючи на те, що це не перешкоджало використовувати платіжні системи на контрольованій українською владою території для отримання заробітної плати.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представники відповідачів до судового засідання не з'явились, про дату, час, місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку з чим колегія суддів визнала за можливе здійснити апеляційний перегляд справи за відсутністю представників відповідачів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 працювала начальником відділу оподаткування та контролю об'єктів і операцій Центрально-Міського відділення Горлівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області. 24.10.2014 р. наказом № 180-о від 14.10.2014 р. позивач звільнена за угодою сторін згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП. За вказаним наказом позивачу належить виплатити компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки - 20 календарних днів за період з 21.06.2013 р. по 20.06.2014 р., 10 календарних днів за період з 21.06.2014 р. по 24.10.2014 р., невикористані 15 календарних днів додаткової відпустки за стаж роботи на державній службі за період роботи з 10.04.2014 р. по 24.10.2014 р.

На підставі наказу Міністерства доходів і зборів України від 08.07.2014 р. № 389 «Про встановлення простою у роботі» з 08.07.2014 р. встановлено простій у роботі Горлівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області, що виник не з вини працівників та зумовлений загрозою їх життю та здоров'ю.

Позивач неодноразово звертався до відповідачів із заявами про сплату заборгованості по заробітній платі та відповідних компенсацій за дні невикористаної відпустки.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» та наказу Державної фіскальної служби України від 07.12.2014 р. № 256 «Про переміщення та закінчення простою» Горлівську ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області переміщено на контрольовану територію за адресою: 84500, Донецька область, м. Артемівськ, вул. Комсомольська, буд. 8. Крім того, Горлівську ОДПІ зареєстровано як отримувача бюджетних коштів у органі Державної казначейської служби у м. Артемівську.

Розрахунок з позивачем у сумі 9 121,39 грн. (оплата за час простою у вересні у сумі 2 999,63 грн., оплата за час простою у жовтні та компенсація за невикористану відпустку 6 121,76 грн.) Горлівською ОДПІ проведено 19.12.2014 р., а також позивачу надана довідка від 05.11.2014 №б/н про середню заробітну плату позивача.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності вини відповідачів у не проведенні повного розрахунку з позивачем, оскільки до переміщення Горлівської ОДПІ на контрольовану територію відповідач не мав можливості здійснити заходів щодо перерахування належних позивачу при звільненні коштів.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 перебувала в трудових правовідносинах з Горлівською ОДПІ з 21.06.1994 р., працювала начальником відділу оподаткування та контролю об'єктів і операцій Центрально-Міського відділення Горлівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області. 24.10.2014 р. наказом № 180-о від 14.10.2014 р. позивач звільнена за угодою сторін згідно з п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України. За вказаним наказом позивачу належить виплатити компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки - 20 календарних днів за період з 21.06.2013 р. по 20.06.2014 р., 10 календарних днів за період з 21.06.2014 р. по 24.10.2014 р., невикористані 15 календарних днів додаткової відпустки за стаж роботи на державній службі за період роботи з 10.04.2014 р. по 24.10.2014 р.

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 08.07.2014 р. № 389 «Про встановлення простою у роботі» з 08.07.2014 р. встановлено простой у роботі Горлівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області, що виник не з вини працівників та зумовлений загрозою їх життю та здоров'ю.

Після звільнення позивач неодноразово зверталась до відповідачів із заявами про виплату заборгованості по заробітній платі та відповідних компенсацій за дні невикористаної відпустки.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» та наказу Державної фіскальної служби України від 07.12.2014 р. № 256 «Про переміщення та закінчення простою» Горлівську ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області переміщено на контрольовану територію за адресою: 84500, Донецька область, м. Артемівськ, вул. Комсомольська, 8. Крім того, Горлівську ОДПІ зареєстровано як отримувача бюджетних коштів у органі Державної казначейської служби у м. Артемівську.

Розрахунок з позивачем у сумі 9121,39 грн. (оплата за час простою у вересні у сумі 2999,63 грн., оплата за час простою у жовтні та компенсація за невикористану відпустку 6121,76 грн.) Горлівською ОДПІ проведено 19.12.2014 р., а також позивачу надана довідка від 05.11.2014 б/н про середню заробітну плату позивача.

Предметом спору в даній справі є наявність правових підстав для стягнення на користь позивача середньої заробітної плати за час затримки розрахунку, а також моральної шкоди.

Правовідносини, що виникли між сторони, регулюються Кодексом законів про працю України, Законом України «Про оплату праці».

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум..

За приписами ч. 1 ст. 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Тобто, необхідною умовою для виплати робітнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є наявність вини власника або уповноваженого ним органу у нездійсненні розрахунку.

Вирішуючи питання про наявність вини Горлівської ОДПІ у невиплаті ОСОБА_2 належних сум при звільненні, колегія суддів виходить з наступного.

Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 р. № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України (таємне).

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон №1669). Даний Закон набрав чинності 15.10.2014 р.

Як встановлено статтею 1 цього Закону, періодом проведення антитерористичної операції вважається час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 р. № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону №1669 дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян.

Постановою Правління Національного Банку України «Про призупинення здійснення фінансових операцій» від 06.08.2014 р. № 466 призупинено здійснення усіх видів фінансових операцій на території, яка не контролюється українською владою.

Задля забезпечення виплати заробітної плати працівникам територіальних органів Міндоходів у Донецькій та Луганській області за серпень 2014 року розпорядником бюджетних коштів Міністерством доходів і зборів України видано наказ від 28.08.2014 р. № 68-ф «Про виплату заробітної плати», яким надано право Харківській митниці Міндоходів здійснити всі необхідні заходи для забезпечення виплати заробітної плати працівникам територіальних органів Міндоходів у Донецькій області за серпень 2014 року.

Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014 р. «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» встановлено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, місцеві державні адміністрації зобов'язані забезпечити до 01.12.2014 р. переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Цією ж постановою затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей (далі - Тимчасовий порядок), пунктом 2 якого визначено, що у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади.

Крім того, п. п. 4 та 6 Тимчасового порядку передбачена можливість переміщення установи на контрольовану територію, і таке переміщення, а також її функціонування на цій території здійснюється за рішенням органу вищого рівня.

Пунктом 11 Тимчасового порядку встановлено, що установи, які переміщені на контрольовану територію, відкривають рахунки в органах Казначейства за місцезнаходженням у порядку, встановленому законодавством.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» від 07.11.2014 р. № 1085-р місто обласного значення м. Горлівка Донецької області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Горлівську ОДПІ переміщено на контрольовану органами державної влади територію у грудні 2014 року на підставі наказу ДФС України від 07.12.2014 р. №256 «Про переміщення та закінчення простою».

Повний розрахунок з позивачем щодо належних сум при звільненні здійснено Горлівською ОДПІ 19.12.2014 р.

Відтак, є правильним висновок суду першої інстанції, що до переміщення Горлівської ОДПІ на контрольовану територію цей орган (Горлівська ОДПІ) не мав можливості здійснити необхідних заходів щодо перерахування належних позивачу при звільнені виплат, а після закінчення простою та переміщення на контрольовану територію такі виплати були здійсненні.

Отже, в даному випадку відсутня вина Горлівської ОДПІ у непроведенні повного розрахунку з позивачем у день звільнення, відповідно, відсутні правові підстави для стягнення з Горлівської ОДПІ на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

При цьому колегія судді зазначає, що належним відповідачем в даній справі є саме Горлівська ОДПІ, оскільки саме з цим органом державної податкової служби ОСОБА_2 перебувала в трудових правовідносинах, саме Горлівська ОДПІ виплачувала заробітну плату позивачу та повинна здійснити повний розрахунок з позивачем щодо належних їй сум при звільненні. Головне управління ДФС у Донецькій області не може відповідати за зобов'язаннями територіального органу з тих підстав, що ОСОБА_2 не перебувала в трудових правовідносинах з ГУ Міндоходів у Донецькій області (ГУ ДФС у Донецькій області). Крім того, на ГУ ДФС у Донецькій області жодним нормативним актом не покладено обов'язку щодо виплати заробітної плати працівнику територіальних органів.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що доводи щодо того, що не можуть змінюватися підзаконними нормативно-правовими актами встановлені законом права громадянина, в тому числі щодо конкретних соціальних гарантій (право на оплату праці), конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України, а на час прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 07.11.2014 р. № 595 «Про затвердження Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» воєнний або надзвичайний стан в державні відсутній є хибними, оскільки в даному випадку жодним чином не обмежене право позивача на отримання заробітної плати.

В справі, що розглядається, предметом доказування є наявність підстав на отримання позивачем середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. З урахуванням встановленої в ході розгляду справи як в суді першої, так й в суді апеляційної інстанції відсутності вини Горлівської ОДПІ як працедавця у не проведенні повного розрахунку з позивачем в день звільнення, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 117 Кодексу законів про працю України, суд апеляційної інстанції не вбачає правових підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Що стосується доводів апелянта про неправильне застосування Тимчасового порядку через те, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва в справі № 826/18826/14 від 11.02.2015 р., залишеного без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 р., визнано незаконним та нечинним з моменту прийняття п. 2 Тимчасового порядку, колегія суддів зазначає наступне.

Судове рішення, яким визнано незаконним та нечинним п. 2 Тимчасового порядку, набрало законної сили 02.04.2015 р., оскільки саме в цей день проголошено ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду. Постанова, яка є предметом апеляційного перегляду в даній справі, постановлена 02.04.2015 р., тобто на час постановлення цього судового рішення постанова у справі про оскарження п. 2 Тимчасового порядку не набрала законної сили, тому суд першої інстанції мав усі підстави для застосування цього порядку.

Думка позивача про необґрунтованість застосування судом першої інстанції до даних правовідносин Закону України «Про боротьбу з тероризмом» у зв'язку з тим, що тимчасові обмеження прав і свобод громадян, які можуть вводитися у районі проведення антитерористичної операції відповідно до цього Закону, не можуть встановлюватися Кабінетом Міністрів України, Національним Банком України та органами Державної казначейської служби та стосуватися обмеження прав громадян у сфері оплати праці, відповідно про хибність висновку суду про відсутність у відповідачів об'єктивної можливості виплатити належні суми при звільненні спростовані приведеними вище обставинами, зокрема, щодо встановлення об'єктивної неможливості здійснення належним виплат через відсутність фінансування.

Доводи позивача про відсутність фактичного простою в роботі Горлівської ОДПІ спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, наказом Міндоходів що встановлення простою, а також відомостями про отримання позивачем оплати за час простою.

Оскільки суд апеляційної інстанції не знайшов правових підстав для задоволення позову в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, відсутні правові підстави й для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди, а також в частині стягнення витрат на правову допомогу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02.04.2015 р. в справі № 808/8459/14 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02.04.2015 р. в справі № 808/8459/14 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Донецькій області, Горлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення заборгованості залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 11.06.2015 р.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко