Справа № 2а/1770/2318/11
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року м. Київ К/9991/4505/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Рівне

на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 05.07.2011

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2011

у справі № 2а/1770/2318/2011 Рівненського окружного адміністративного суду

за позовом ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у м. Рівне (ДПІ)

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 05.07.2011, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2011, позов задоволено: скасовано податкове повідомлення-рішення № /0 від 04.08.2010.

В касаційній скарзі ДПІ просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій з підстав порушення ними норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Позивач не скористався своїм процесуальним правом надати заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для донарахування податкових зобов`язань з податку з доходів фізичних осіб згідно з податковим повідомленням-рішенням, з приводу правомірності якого виник спір, стали висновки ДПІ, викладені в акті від 28.07.2010 № 134//17-119, про порушення позивачем норм підпункту «ж» пункту 1.3 статті 1, пункту 7.1 статті 7, підпункту 8.2.1 пункту 8.2 статті 8, пункту 12.1 статті 12, пункту 17.2 статті 17, пункту 18.1 статті 18, пункту 19.1 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (Закон № 889-IV), а саме: не задекларовано за 2008 дохід в сумі 21242,03 грн., в результаті чого занижено податкові зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб на 3186,30 грн.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 04.08.2010 № /0 про визначення позивачу податкового зобов'язання із податку з доходів фізичних осіб у сумі 3186,30 грн.

У судовому процесі встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу (біржова угода) від 27.12.2008, укладеного на Товарній біржі «Альянс», позивач продав автомобіль марки «Volkswagen Golf» за договірною ціною. (а.с. 9)

При продажу зазначеного транспортного засобу позивач в порядку передоручення діяв від імені громадянина ОСОБА_5 (довіреність від 13.12.2008). Вказаною довіреністю громадянин ОСОБА_6, який в свою чергу діяв від імені громадянина ОСОБА_5 на підставі довіреності ВЕС № 895620 від 27.11.2006, уповноважив позивача здійснити від імені ОСОБА_5 правочини щодо розпорядження (у тому числі, продати, обміняти, передати в оренду (в позичку), заставити) належним ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобілем марки «Volkswagen Golf», та одержати належні ОСОБА_5 від продажу автомобіля гроші (а.с.10).

Відповідно до пункту 1.2 статті 1 Закону № 889-IV дохід - сума будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, у тому числі цінних паперів або деривативів, одержаних платником податку у власність або нарахованих на його користь, чи набутих незаконним шляхом у випадках, визначених підпунктом 4.2.16 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, протягом відповідного звітного податкового періоду з різних джерел як на території України, так і за її межами.

Згідно із підпунктом 8.2.1 пункту 8.2 статті 8 Закону № 889-IV платник податку, що отримує доходи, нараховані особою, яка не є податковим агентом, зобов'язаний включити суму таких доходів до складу загального річного оподатковуваного доходу та подати річну декларацію з цього податку.

Платником податку відповідно до пункту 2.1 статті 2 вказаного Закону є резидент, який отримує як доходи з джерелом їх походження з території України, так і іноземні доходи.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку, що, оскільки, позивач при продажу автомобіля діяв від імені та в інтересах іншої особи (власника автомобіля), то і права та обов'язки за вказаним договором купівлі-продажу транспортного засобу виникли не у позивача, а у власника автомобіля. Доходи за вказаним договором отримав власник автомобіля, а не позивач, а відтак, платником податку з доходів фізичних осіб є власник автомобіля, і саме вказана особа зобов'язана була включити отримані доходи до складу загального річного оподатковуваного доходу та подати декларацію з цього податку. Позивач не є податковим агентом щодо доходу, отриманого ОСОБА_5 від продажу автомобіля, оскільки цей доход має інше джерело походження.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновку судів попередніх інстанцій, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин підстави для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Рівне залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 05.07.2011 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2011 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко
Судді: О.А. Веденяпін
М.П. Зайцев