Справа № 334/11379/14-а(2-а/334/16/15)
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

09 червня 2015 рокусправа № 334/11379/14-а(2-а/334/16/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Сафронової С.В. Поплавського В.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту архітектури та містобудування Запорізької міської ради про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом в якому просила визнати дії Департаменту архітектури та містобудування Запорізької міської ради протиправними. Зобов'язати Департамент архітектури та містобудування Запорізької міської ради підготувати та надати ОСОБА_1 будівельний паспорт на забудову земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09 лютого 2015 року у задоволені позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила постанову суду скасувати та прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, а тому відповідно до ст. 41 КАС України фіксування судового засідання не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, площею 0,0607 га, розташованою за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 29.10.2009 року, цільове призначення земельної ділянки - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

У травні 2014 року позивач звернулася до Департаменту архітектури та містобудування Запорізької міської ради з заявою про надання будівельного паспорту на забудову земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва житлового будинку.

Листом Департаменту архітектури та містобудування Запорізької міської ради №К-0930 від 28 травня 2014 року позивачу повідомлено, що, оскільки вказана земельна ділянка розташована на території лісів і лісопарків, що не передбачає розміщення садибної (житлової) забудови. Паспорт на забудову вказаної земельної ділянки буда підготовлено після внесення відповідних змін до містобудівної документації - генерального плану міста.

Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. Невід'ємною частиною генерального плану населеного пункту є план земельно-господарського устрою цього населеного пункту. У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану.

Статтею 19 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що детальний план території уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток території. Детальний план території за межами населених пунктів розробляється відповідно до схеми планування території району з метою визначення їх функціонального призначення. У складі детального плану території розробляється проект землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб.

Детальний план території визначає: 1) принципи планувально-просторової організації забудови; 2) червоні лінії та лінії регулювання забудови; 3) функціональне призначення, режим та параметри забудови однієї чи декількох земельних ділянок, розподіл територій згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами; 4) містобудівні умови та обмеження (у разі відсутності плану зонування території) або уточнення містобудівних умов та обмежень згідно із планом зонування території; 5) потребу в підприємствах і закладах обслуговування населення, місце їх розташування; 6) доцільність, обсяги, послідовність реконструкції забудови; 7) черговість та обсяги інженерної підготовки території; 8) систему інженерних мереж; 9) порядок організації транспортного і пішохідного руху; 10) порядок комплексного благоустрою та озеленення.

Детальний план території складається із графічних і текстових матеріалів. Склад, зміст, порядок розроблення та затвердження детального плану території визначаються центральним органом виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури. Загальна доступність матеріалів детального плану території забезпечується шляхом його розміщення на веб-сайті органу місцевого самоврядування, у місцевих друкованих засобах масової інформації, а також у загальнодоступному місці у приміщенні такого органу, крім частини, що належить до інформації з обмеженим доступом відповідно до законодавства. Зазначена частина може включатися до складу детального плану території як окремий розділ. Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради забезпечує оприлюднення детального плану території протягом 10 днів з дня його затвердження. Детальний план території розглядається і затверджується виконавчим органом сільської, селищної, міської ради протягом 30 днів з дня його подання, а за відсутності затвердженого в установленому цим Законом порядку плану зонування території - відповідною сільською, селищною, міською радою. Детальний план території не підлягає експертизі. Внесення змін до детального плану території допускається за умови їх відповідності генеральному плану населеного пункту та плану зонування території.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки.

Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки. Будівельний паспорт складається з текстових та графічних матеріалів. За наявності плану зонування території розроблення будівельного паспорта здійснюється на його підставі.

Пунктом 1.4 Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 05.07.2011 року № 103 визначено, що розроблення будівельного паспорта здійснюється в межах населених пунктів - відповідно до наявної містобудівної документації нам місцевому рівні.

Згідно ч. 4 ст. 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" зміна цільового призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території забороняється.

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" вимоги містобудівної документації є обов'язковими для виконання всіма суб'єктами містобудування.

З матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1, надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Згідно містобудівного кадастру, вказана земельна ділянка розташована у кварталі Шевченківського району м. Запоріжжя (кадастровий номер НОМЕР_2)

Генеральний план міста Запоріжжя затверджений на сесії міської ради в 2004 році (а.с.22). Згідно генерального плану, територія, на якій планується забудова, визначена як територія лісів і лісопарків (а.с.14-15).

З моменту затвердження генерального плану міста Запоріжжя до теперішнього часу функціональне призначення кварталу Шевченківського району м. Запоріжжя (кадастровий номер НОМЕР_2) не змінювалося. План зонування території у м. Запоріжжі не затверджено.

Відповідно до п. 2.4. Порядку встановлений перелік підстав для повернення, наданого замовником пакету документів для видачі будівельного паспорта, однією із яких є невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, щодо обґрунтованості повернення наданих позивачем пакету документів для видачі будівельного паспорта, з огляду на відсутність підстав для розроблення будівельного паспорта відповідно до наявної містобудівної документації.

Крім того, відмовляючи ОСОБА_1 у видачі будівельного паспорта, відповідач повідомив, що паспорт на забудову земельної ділянки буде підготовлено після внесення відповідних змін до містобудівної документації - генерального плану міста.

Як вбачається з викопіювання з Проекту внесення змін до генерального плану міста Запоріжжя, при актуалізації генерального плану передбачено визначення території, на якій розташована земельна ділянка позивача, зоною садибної забудови. (а.с.16)

Таким чином, при затвердженні матеріалів внесення змін до чинного генерального плану міста Запоріжжя, що згідно інформації відповідача планується у 2015 році, буде можливим надання будівельного паспорта на житловий будинок.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржене судове рішення залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський