Справа № 820/4922/15
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"11" червня 2015 р. № 820/4922/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Сайко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Управління Держземагенства у Чугуївському районі Харківської області
про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

1.Скасувати Рішення Управління Держземагенства у Чугуївському районі Харківської області від 28.04.2015р. №РВ-015 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки площею 0,2000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель - 0, 1000 га та для ведення особистого селянського господарства - 1000 га по АДРЕСА_1 на території Чугуївської міської ради Харківської області, яка належить ОСОБА_2.

2. Зобов'язати Управління Держземагенства у Чугуївському районі Харківської області провести державну реєстрацію земельної ділянки (з внесенням відомостей до Державного земельного кадастру) площею 0,2000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель - 0, 1000 га та для ведення особистого селянського господарства - 1000 га по АДРЕСА_1 на території Чугуївської міської ради Харківської області, яка належить ОСОБА_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірний висновок від 28 квітня 2015 року №РВ-015 управління Держземагенства у Чугуївському районі Харківської області в частині відмови у внесені відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки площею 0,2000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель - 0,1000 га та для ведення особистого селянського господарства - 1000 га по АДРЕСА_1 на території Чугуївської міської ради Харківської області прийнятий з порушенням норм чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню. Також зазначено, що вимога державного органу щодо подачі додаткових документів, зокрема, Рішення Чугуївської міської ради Харківської області є протиправною, оскільки подання таких документів не визначено нормами чинного законодавства, а Рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 28.04.2015 р. є незаконним.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача - Управління Держземагенства у Чугуївському районі Харківської області, у судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав до суду заперечення в якому просив суд провести розгляд справи за його відсутності.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані дані процесуальні правовідносини дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ХР 26-06-037979, зареєстрованого в Книзі державних актів на право власності на землю за № 1828 від 30.05.1996 року, ОСОБА_2 передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,2000 гектарів в межах згідно плану. Дана земельна ділянка розташована на території Чугуївської міської ради АДРЕСА_1. Землю передано для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель - 0.1000 га, для ведення особистого підсобного господарства - 0,1000 га.

Як вбачається з вказаного вище державного акту на право приватної власності на землю, земельна ділянка передана у власність на підставі Рішення виконкому Чугуївської міської ради № 130/88 від 29.05.1996р.

Позивачем була розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі - у відповідній землевпорядній установі: Приватному підприємстві "ТАЙГЕР ПРО".

За результатами розгляду наданого розробником проекту землеустрою відповідач - Управління Держземагенства у Чугуївському районі Харківської області, видав спірне рішення № РВ-015 від 28.04.2015 року про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, з підстав: невідповідність поданих документів вимогам, установленим Законом України "Про Державний земельний кадастр" і Порядку ведення Державного земельного кадастру, а саме: "акт встановлення та погодження меж земельної ділянки не відповідає ст. 198 Земельного кодексу України. В технічній документації відсутня підстава передачі земельної ділянки в приватну власність", та подання заявником документів не в повному обсязі.

Вирішуючи спір суд відзначає, що відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 р. №1051, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки у разі її передачі у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженою нею особою.

Для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються:

1) заява про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22;

2) оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації);

3) електронний документ.

Згідно пункту 115 вказаного вище Порядку, державна реєстрація земельних ділянок, переданих у власність (користування) без проведення їх державної реєстрації (в тому числі у разі, коли відомості про земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, не внесені до державного реєстру земель), здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельних ділянок державної чи комунальної власності) в порядку, визначеному для державної реєстрації земельної ділянки.

Статтею 55 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 р. № 858-IV передбачено, що встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначаються місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Процедура встановлення меж земельних ділянок та оформлення технічної документації регулюється Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів №376 від 18.05.2010 р.

Пунктом 2.8. Інструкції визначено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, зокрема, копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі його наявності).

Статтею 22 Земельного кодексу України (в редакції 22.06.1993 р. чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що право власності або право постійного користування земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Відповідно до п.2 Перехідних положень ЗУ "Про Державний земельний кадастр", земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номеру.

Згідно зі статті 23 Земельного кодексу України, в редакції 22.06.1993 р. (чинній на момент правовідносин), право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Таким чином, позивач на момент звернення до Управління Держземагенства у Чугуївському районі Харківської області вже мав сформовану земельну ділянку, право власності на яку підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, зареєстрованого в Книзі державних актів на право власності на землю за №1827 від 30.05.1996 р.

Однак, після виконання проектно-вишукувальних робіт з розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), ПП "ТАЙГЕР ПРО" у встановленому ст.198 Земельного кодексу України порядку надало виготовлений проект технічної документації на погодження до уповноваженого державного органу - Управління Держземагенства у Чугуївському районі Харківської області, який, за результатами розгляду наданого розробником проекту землеустрою видав спірне рішення від 28.04.2015 року про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Суд вважає вказане рішення відповідача в частині вимоги про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру у відповідності до ст. 198 Земельного кодексу України протиправним та таким, що підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Відповідно до положень, визначених ст. 186-1 Земельного кодексу України, відповідач зобов'язаний протягом десята робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

При цьому, згідно ч. 6 ст. 186-1 Земельного кодексу України, підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Окрім цього, ч. 7 ст. 186-1 Земельного кодексу України прямо забороняє відповідачу при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки вимагати:

- додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій";

- надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями;

- проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Статтею 198 Земельного кодексу України визначено, кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Кадастрова зйомка включає:

а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки;

б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами;

в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості;

г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі;

ґ) виготовлення кадастрового плану.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, суд вважає доведеним належними та допустимими доказами той факт, що при прийнятті спірного рішення № РВ-015 від 28.04.2015 року в частині вимоги про додаткове надання рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, а саме: рішення Чугуївської міської ради Харківської області, суб'єкт владних повноважень не врахував, що суб'єкт владних повноважень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з'ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, чим порушено законні інтереси позивача.

За таких підстав суд доходить висновку про необхідність задоволення позову в частині позовних вимог про скасування рішення № РВ-015 від 28.04.2015 року.

Решта позовних вимог задоволенню не підлягає, оскільки суд не може перебирати на себе функцію здійснення державної реєстрації земельної ділянки замість органу, якому надані такі повноваження, а відтак дані позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Держземагенства у Чугуївському районі Харківської області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати рішення Управління Держземагенства у Чугуївському районі Харківської області від 28.04.2015 р. №РВ-015 про відмову у внесені відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки площею 0,2000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель - 0,1000 га та для ведення особистого селянського господарства - 1000 га по АДРЕСА_1 на території Чугуївської міської ради Харківської області, яка належить ОСОБА_2.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо суб'єкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено 11 червня 2015 року.

Суддя Спірідонов М.О.