Справа № 817/1186/15
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2015-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1186/15

05 червня 2015 року 12год. 25хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковська Л.А. за участю секретаря судового засідання Сисун Н.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представники ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача 1: представник не прибув,

відповідача 2: представник Здибель Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5
до Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області, Здолбунівської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області
про стягнення заборгованості бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, -
ВСТАНОВИВ :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Головного управління казначейської служби в Рівненській області, Здолбунівської ОДПІ Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними дій щодо неподання висновку із зазначенням суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню ПДВ та стягнення заборгованості з відшкодування ПДВ у сумі 11387 грн.

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених в позовній заяві. В обґрунтування позову зазначили, що податковий кредит по отриманих позивачем товарно-матеріальних цінностях в грудні 2014 року повністю підтверджено відповідними податковими накладними, будь-яких порушень правильності формування податкових зобов'язань та податкового кредиту за грудень 2014 року перевіркою не виявлено. При цьому, стверджували, що ревізор-інспектор Здолбунівської ОДПІ перекрутив вимоги п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України та здійснив їх трактування на власний розсуд. За таких обставин, просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача 2 - Здолбунівської ОДПІ Головного управління ДФС у Рівненській області позив не визнав, подав письмові заперечення на нього (а.с.89-91). В обґрунтування заперечень, пояснив, що відповідно до вимог п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України має бути підтвердження використання придбаних ТМЦ в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а тому правомірність декларування та підтвердження бюджетного відшкодування можливе лише після проведення додаткового аналізу відповідності сум доходів та витрат декларації про доходи, що подається за підсумками діяльності року показникам звітності з ПДВ. За таких обставин, просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Представник відповідача 1 - Головного управління державної казначейської служби України у Рівненській області в судове засідання не прибув, про причину неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 05.09.2003 року ОСОБА_5 зареєстрований як підприємець, про що свідчить копія свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця (а.с.27) З 17.09.2003 року позивач перебуває на обліку як платник податків в Здолбунівській ОДПІ та з 11.10.2011 року зареєстрований платником ПДВ, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ №200005354 (а.с.28). Фактичний вид діяльності ФОП ОСОБА_5 згідно з КВЕД - вантажний автомобільний транспорт.

17.12.2014 року позивачем подано до податкового органу податкову декларацію з ПДВ за грудень 2014 року, якою визначено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню в розмірі 9724 грн. (а.с.15-20) та 19.01.2015 року - заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, визначеної в даній декларації (а.с.21).

Матеріали справи свідчать, 10.02.2015 року позивачем подано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок у декларації з ПДВ за грудень 2014 року, у якому визначено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню в розмірі 11387 грн.(а.с.22-25).

У зв'язку з цим 11.02.2015 року ОСОБА_5 звернувся до податкового органу з заявою про повернення суми бюджетного відшкодування в розмірі 11378 грн.(а.с.25,26).

Як свідчать матеріали справи, в період з 04.03.2015 року по 05.03.2015 року посадовою особою Здолбунівської ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ФОП ОСОБА_5 бюджетного відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок за грудень 2014 року, що відображено в декларації за грудень 2014 року та залишку від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, за результатами якої складено довідку №202/17-07/НОМЕР_1 від 13.03.2015 року (а.с.8-14).

У висновках даної довідку зафіксовано, що «перевіркою правильності формування податкових зобов'язань та податкового кредиту за грудень 2014 року порушень не встановлено». Водночас у висновках довідки відповідачем зазначено, що «оскільки згідно з п.198.3 Податкового кодексу України має бути підтвердження використання придбаних ТМЦ в оподатковуваних операціях за грудень 2014 року у межах господарської діяльності платника податку, то правомірність декларування та підтвердження бюджетного відшкодування можливе після проведення додаткового аналізу відповідності сум доходів та витрат декларації про доходи за підсумками діяльності 2014 року показникам звітності з ПДВ».

Як встановлено судом та не заперечувалося представниками сторін в судовому засіданні, суми бюджетного відшкодування в розмірі 11387 грн. позивачем не отримані.

У зв'язку з цим ФОП ОСОБА_5 звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.п.21.1.1, 21.1.2, 21.1.4 п.21.1 ст.21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані, крім іншого: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумління виконання покладених на контролюючі органи функцій; не допускати порушень прав та охоронюваний законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Згідно із п.п.14.1.181 цього Кодексу, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду.

Пунктом 198.1 ст.198 ПК України визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Так, п.198.2 ст.198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.18 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V ПК України.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначає ст.200 Податкового кодексу України.

Згідно з п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.3 ст.200 Податкового кодексу України визначено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду (п.200.4 ст. 200 Податкового кодексу України).

У відповідності до п.200.7 ст.200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5, з огляду на наявність у нього від'ємного значення податку на додану вартість, було заявлено до бюджетного відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок платника, шляхом подання відповідної декларації, розрахунку та заяви, а отже, позивачем вчинено всі необхідні дії для отримання заявленого бюджетного відшкодування ПДВ.

Відповідно до п. 200.11 ст.200 Податкового кодексу України за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Як уже встановлено судом, за наслідком проведеної перевірки «правильності формування податкових зобов'язань та податкового кредиту за грудень 2014 року порушень не встановлено» (а.с.14).

В силу вимог п.200.12 та п.200.13 ст.200 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

При цьому, п. 200.14. ст.200 Податкового кодексу України передбачено, що якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування у звітному (податковому) періоді, та зараховує таку суму заниження до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з'ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Пунктом 200.15 ст.200 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або контролюючий орган розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов'язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, тимчасово припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням. Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

З системного аналізу вказаних норм Податкового кодексу України вбачається, що оскільки, податковим органом не було вчинено дій передбачених п.200.14 ст.200 Податкового кодексу України, то відповідно до п.200.12 ст.200 Податкового кодексу України, податковий орган зобов'язаний при цьому у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, в даному випадку в розмірі 11387 грн.

Проте, як вбачаться із матеріалів справи, відповідачем-2 - Здолбунівською ОДПІ такого висновку до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, надано не було.

Враховуючи встановлені в ході судового розгляду обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправними дій Здолбунівської ОДПІ щодо неподання висновку із зазначенням суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню ПДВ на підставі податкової декларації з ПДВ за грудень 2014 року та уточнюючого розрахунку до нього.

Одночасно, долучені до матеріалів справи документи, а саме: копії трудових договорів, договорів про матеріальні відповідальність, свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, договорів-заявок, міжнародних товарно-транспортних накладних, податкових накладних, актів виконаних робіт, звітів по витратах ПММ та рахунків (а.с.47-78) свідчать про використання позивачем придбаних в грудні 2014 року ТМЦ в оподатковуваних операціях у межах своєї господарської діяльності.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На переконання суду, відповідач, не подавши висновку із зазначенням суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню ПДВ в розмірі 11387 грн., діяв не на підставі, не в межах повноважень та не в спосіб, визначений чинним законодавством, а тому позов в цій частині слід задовольнити.

Щодо позовних вимог ОСОБА_5 про стягнення заборгованості з відшкодування ПДВ у сумі 11387 грн., то в цій частині позов теж підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до п.200.17 ст.200 Податкового кодексу України джерелом сплати бюджетного відшкодування (в тому числі заборгованості бюджету) є доходи Державного бюджету України. Забороняється обумовлювати або обмежувати виплату бюджетного відшкодування наявністю або відсутністю доходів, отриманих від цього податку в окремих регіонах України.

За приписами ст.48 Бюджетного кодексу України в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операцій з коштами державного бюджету.

При цьому, Державне казначейство здійснює безспірне списання з рахунків, на яких обліковуються гроші Державного бюджету та місцевих бюджетів, за рішенням, яке було прийнято державним органом, що відповідно до закону має право на його застосування.

В ході судового розгляду підтверджено, що ФОП ОСОБА_5 виконано усі необхідні дії, передбачені Податковим кодексом України для отримання бюджетного відшкодування ПДВ, визначеного у податковій декларації з ПДВ за грудень 2014 року, з урахуванням уточнюючого розрахунку, в сумі 11387 грн.

Також суд звертає увагу, що у разі виконання платником податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування, передбачених пунктами 200.7 та 200.8 статті 200 Податкового кодексу України вимог, та підтвердження достовірності нарахування такого відшкодування органом державної податкової служби за результатами проведення камеральної чи документальної позапланової виїзної перевірок, цей орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Протягом п'яти операційних днів після отримання зазначеного висновку орган Державного казначейства України повинен видати платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку.

Таким чином, оскільки податковим органом за наслідком проведеної перевірки «правильності формування податкових зобов'язань та податкового кредиту за грудень 2014 року порушень не встановлено», а доказів перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку відповідачами не надано, то суд прийшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в цій частині.

При вирішенні спору судом враховано позицію Верховного суду України, викладену в постанові від 03.06.2014 року у справі № 21-131а14, в якій зазначено, що у разі виконання платником податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування, передбачених пунктами 200.7 та 200.8 статті 200 ПК вимог, та підтвердження достовірності нарахування такого відшкодування органом державної податкової служби за результатами проведення камеральної чи документальної позапланової виїзної перевірки, цей орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, а тому суми податку, не відшкодовані протягом визначених статтею 200 ПК строків, які вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування ПДВ, при цьому неподання органом державної податкової служби після закінчення перевірки до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення у зв'язку з цим заборгованості бюджету з ПДВ, не позбавляє платника податку права пред'явити вимоги про стягнення зазначеної суми.

В силу вимог ч.1 ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу. У відповідності до п. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачі як суб'єкти владних повноважень не надали суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються їх заперечення, і не довели правомірності вчинених дій.

При зазначених обставинах, вимоги позивача правомірні, обґрунтовані і підлягають до задоволення в повному обсязі, а заперечення відповідачів суд відхиляє як безпідставні і такі, що суперечать чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Здолбунівської ОДПІ Головного управління ДФС у Рівненській області щодо неподання висновку із зазначенням суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню з податку на додану вартість.

Стягнути на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) з державного бюджету в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області заборгованість з відшкодування податку на додану вартість в сумі 11387 (одинадцять тисяч триста вісімдесят сім) грн.

Присудити на користь позивача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 182,70 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.