Справа № 804/5763/15
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

09 червня 2015 рокусправа № 804/5763/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Добродняк І.Ю Бишевської Н.А.

за участю секретаря судового засідання: Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року по справі № 804/5763/15 за позовом ОСОБА_2 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати рішення №1466 від 08.04.2015р. КЕВ м. Дніпропетровська, таким, що порушує право згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» позивача на приватизацію займаної квартири;

- скасувати рішення №1466 від 08.04.2015р.;

- зобов'язати КЕВ м. Дніпропетровська прийняти рішення згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», та вжити заходів передбачених цим Законом, щодо приватизації квартири, яку позивач займає на підставі ордера №750 від 29.10.1984р.

В обгрунтування позову, позивач посилався на те, що звертався з заявою до КЕВ м.Дніпропетровська, яке є уповноваженим органом з приватизації в с.м.т.Черкаське та с.м.т.Гвардійське, про передачу в приватну власність квартири, в якій він проживає з 2002р. проте відповідачем було прийнято рішення щодо відмови в оформленні передачі в приватну власність зазначеної квартири. Посилаючись на необґрунтованість підстав для відмови у передачі в приватну власність квартири та посилаючись на наявність права отримати у власність квартиру шляхом приватизації, позивач просив його позов задовольнити.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року у відкритті провадження відмовлено з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.109 КАС України, оскільки позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення, яким скасувати рішення №1466 від 08.04.2015р.; зобов'язати КЕВ м. ніпропетровська прийняти рішення по заяві №959 від 24.03.2015р. згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», та вжити заходів щодо приватизації займаної квартири.

Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що оскаржене рішення про відмову у передачі в приватну власність квартири прийнято суб'єктом владних повноважень, у зв'язку з чим вказаний спір, у відповідності до ст..17 КАС України, має вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що порушенні позивачем питання, які пов'язані з приватизацією квартир, відносяться до житлових прав, спір про які має вирішуватися у порядку цивільного судочинства.

З такими висновками суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції погоджується з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, вказана норма права передбачає два критерії для відмежування справ адміністративної юрисдикції від справ іншої юрисдикції і це є: суб'єктний та предметний склад.

Предметний склад обумовлений тим, що справа адміністративної юрисдикції повинна містити в собі публічно-правовий спір.

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є те, що вона повинна містити у собі публічно-правовий спір.

В даному випадку, між сторонами виник спір, предметом оскарження якого є рішення КЕВ м. Дніпропетровська щодо відмови в передачі в приватну власність квартири.

Відповідно до ст.9 ЖК України право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, належить до житлових прав громадян.

Отже, спір у цій справі не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, а випливає із захисту житлових прав, які позивач вважає порушеними.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив на те, що вказаний спір має вирішуватися у порядку цивільного судочинства, оскільки приписами пункту 1 частині 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України прямо встановлює правило про захист прав, зокрема, що виникають із житлових відносин, у порядку цивільного судочинства.

При цьому, згідно із п.10 ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади.

Отже, позивач не позбавлений можливості порушити питання про визнання неправомірним рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м.Дніпропетровська, під час вирішення справи у порядку цивільного судочинства.

Про необхідність розгляду справ компетентним судом йдеться і в постанові Верховного Суду України від 02.12.2014р. (реєстраційний №42202901), який зазначив про те, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції постановлено ухвалу, яка відповідає вимогам ст..159 КАС України, у зв'язку з чим підстав для її скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.199, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року по справі №804/5763/15- без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст..212 КАС України.

(Повний текст ухвали виготовлено 10.06.2015р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська