Справа № 826/7418/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 червня 2015 року № 826/7418/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Гарник К.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ірві Груп»
до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві
про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ірві Груп» (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі по тексту - відповідач) в якому просить:

визнати протиправними дії державної податкової інспекції у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби міста Києва що полягають у відмові в прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість з Додатком 5 за березень 2015 року;

зобов'язати державну податкову інспекцію у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби міста Києва прийняти у позивача податкову декларацію з податку на додану вартість з Додатком 5 за березень 2015 року датою її подачі та реєстрації у податковому органі саме 10 квітня 2015 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 квітня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/7418/15, закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 14 травня 2015 року.

У судовому засіданні 14 травня 2015 року представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його. Відповідач участі повноважного представника не забезпечив, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином.

Керуючись приписами частини 4 статті 122 та частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд завершив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ірві Груп» зареєстровано як юридична особа () за адресою: 03164, місто Київ, вул. Підлісна, будинок 6, квартира 267, перебуває на податковому обліку в Державній податковій інспекції у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби міста Києва.

10 квітня 2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Ірві Груп» подано засобами телекомунікаційного зв'язку до Державної податкової інспекції у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби міста Києва податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2014 року та розшифровку податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5).

Контролюючим органом, відповідно до квитанції № 2, реєстраційний № подані документи підприємства прийнято.

Проте, згідно повідомлення Державної податкової інспекції у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби міста Києва від 17 квітня 2015 року № 5206/10/26-57-11-02-16 податкову декларацію не прийнято у зв'язку з її складанням із порушеннями, а саме недостовірний обов'язків реквізит «місцезнаходження підприємства».

У зв'язку з вищезазначеним та відповідно до статті 48 Кодексу вищевказана податкова звітність не прийнята як податкова декларація, а позивачу запропоновано подати нову податкову звітність, оформлену відповідно до вимог чинного законодавства.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Пунктом 48.3 статті 48 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити:

- тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий);

- звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація;

- звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку);

- повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами;

- код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер;

- реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті);

- місцезнаходження (місце проживання) платника податків;

- найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність;

- дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми);

- ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків;

- підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Відповідно до пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби.

Водночас пунктом 49.11 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що у разі подання платником податків до органу державної податкової служби податкової декларації, заповненої з порушенням вимог п.п. 48.3 та 48.4 ст. 48 цього Кодексу, такий орган державної податкової служби зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Примірник податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2015 року, розшифровку податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5), які містяться в матеріалах справи підтверджують наявність необхідних реквізитів, передбачених пунктом 43.8 статті 43 Податкового кодексу України.

Слід зазначити, у листі Державної податкової інспекції у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби міста Києва від 17 квітня 2015 року № 5206/10/26-57-11-02-16 позивача повідомлено, що підставою для відмови у визнанні податкової звітності є зазначення недостовірного обов'язкового реквізиту «місцезнаходження підприємства».

Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців регулює Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців".

За визначенням частини 1 статті 1 цього Закону, Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - це автоматизована система збирання, накопичення, захисту, обліку та надання інформації про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; місцезнаходження юридичної особи - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Відповідно до наданого витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців місцезнаходженням Товариство з обмеженою відповідальністю «Ірві Груп» зареєстровано як юридична особа () за адресою: 03164, місто Київ, вул. Підлісна, будинок 6, квартира 267.

Згідно пункту 45.2. статті 45 Податкового кодексу України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Примірник податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2015 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5), які містяться в матеріалах справи, свідчить, що у графі 06 "податкова адреса" зазначено - 03164, місто Київ, вул. Підлісна, будинок 6, квартира 267.

Відтак, позиція відповідача про невідповідність поданої декларації вимогам Податкового кодексу України є необґрунтованою і суперечить наданими позивачем доказам. Посилання відповідача на зазначення недостовірного обов'язкового реквізиту «місцезнаходження платника податків» не відповідають дійсності і спростовується наданим позивачем випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та примірником відповідної декларації.

В обґрунтування позиції відповідачем зазначено, що за результатом вчинення заходів по встановленню місцезнаходження ТОВ «Ірві Груп» виявлено її відсутність за адресою: 03164, місто Київ, вул. Підлісна, будинок 6, квартира 267 про що складено довідку про встановлення місцезнаходження (місце проживання) платника податків від 17 квітня 2015 року № 5947, повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням та рішення про направлення державному реєстратору повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою № 18-ОПП.

Проте, на підтвердження місцезнаходження позивачем надано копії описів документів, що налаються юридичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії «Підтвердження відомостей про юридичну особу» від 09 лютого 2015 року та від 26 лютого 2015 року.

Зокрема, судом встановлено, що 09 лютого 2015 року позивач самостійно підтвердив відомості про юридичну особу, а 12 березня 2015 року позивач повторно подав опис документів, що налаються юридичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії «Підтвердження відомостей про юридичну особу» у зв'язку з надходженням повідомлення від державного реєстратора про необхідність подання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу від 02 березня 2015 року № 558.

Таким чином, доводи позивача і надані ним докази підтверджують зазначені в позовній заяві обставини, та свідчать про правильність оформлення податкової декларації з податку на додлану вартість за березень 2015 року і відсутність законних підстав для її не прийняття.

Згідно інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 15 червня 2012 року № 1503/12/13-12 Резолютивна частина постанови адміністративного суду про задоволення позовних вимог у справі, предметом оскарження в якій є протиправність відмови податкового органу у прийнятті податкової декларації має містити висновок про визнання протиправною відмову податкового органу прийняти податкову декларацію, а податкової декларації такою, що подана платником податків у день її фактичного отримання органом державної податкової служби (із зазначенням дати). Вимоги про зобов'язання податкового органу прийняти податкову декларацiю, визнання протиправними рiшення, дiї, бездiяльностi податкового органу, визнання поданої декларацiї податковою звiтнiстю, визнання податкової декларацiї поданою варто розглядати як вимогу про визнання протиправною відмови у прийнятті податкової декларації, поданої платником податків на певну дату.

Таким чином, захист прав позивача має відбуватися шляхом пред'явлення позовних вимог про визнання протиправною відмови у прийнятті податкової звітності та подання платником податків у день її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ірві Груп» задовольнити.

2.Визнати протиправною відмову Державної податкової інспекції у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби міста Києва у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2015 року та розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5).

3. Вважати податкову звітність - податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2015 року, розшифровку податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) прийнятими та зареєстрованими 10 квітня 2015 року.

4. Судові витрати в сумі 73,08 грн. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ірві Груп» за рахунок Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник