Справа № 2а-33/11
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-33/11 Головуючий у 1-й інстанції: Токова С.Є. Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

10 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.,

Міщука М.С.

при секретарі: Корінець Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, справу за апеляційною скаргою позивача - ОСОБА_3 на постанову Соснівського районного суду міста Черкаси від 27 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Черкаської міської ради, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, управління Деркомзему у місті Черкаси та Черкаській області, Черкаська міська рада про визнання рішення недійсним,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2010 року позивач - ОСОБА_3 звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просила пункт 37 рішення Черкаської міської ради №714 від 18 серпня 1998 року - визнати недійсним в частині передачі у приватну власність ОСОБА_6 земельної ділянки розміром 591,0 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Соснівського районного суду міста Черкаси від 27 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою позивачем подано апеляційну скаргу в якій апелянт просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якої задовольнити позовні вимоги.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі договору дарування від 05 червня 1986 року позивачу на праві приватної власності належить частина будинку з відповідною частиною надвірних споруд, розташованих на земельній ділянці розміром 402 кв. м. за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради № 523 від 29 серпня 1983 року, вказана земельна ділянка закріплена в постійне користування за будинковолодінням АДРЕСА_2.

Судом першої інстанції встановлено, що на даний час вказана земельна ділянка не приватизована. Земельна ділянка по АДРЕСА_2 має спільну межу з земельною ділянкою по АДРЕСА_1

Рішенням Черкаської міської ради № 714 від 18 серпня 1998 року у приватну власність ОСОБА_6 була передана земельна ділянка розміром 591,0 кв. м. по АДРЕСА_1

Як вбачається з матеріалів справи на виконання пункту 37 рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради № 714 від 18 серпня1998 року ОСОБА_6 було отримано державний акт на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1.

Як вбачається з плану присадибної ділянки Черкаського обласного бюро технічної інвентаризації відносно домоволодіння позивача від 30.05.1986 року межа розділяє домоволодіння по АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_1.

В матеріалах справи міститься земельно-кадастрова документація, яка містить акт визначення та погодження меж земельної ділянки ОСОБА_6 з суміжними власниками та землекористувачами. Даний акт був підписаний позивачем без будь-яких зауважень.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що позивач самовільно збільшила розміри земельної ділянки по АДРЕСА_2. Дані обставини відображені у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 24 квітня 2009 року № 89/90-БТ та підтверджує той факт, що позивачка перебудовувала споруди та змінювала їх місце розташування.

У вересні 2006 року позивач звернулась до виконавчого комітету Черкаської міської ради з метою приватизації вказаної земельної ділянки, яка перебуває у її користуванні і знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Але в приватизації земельної ділянки їй було відмовлено, так як сусідська земельна ділянка, що знаходиться по АДРЕСА_1 у м. Черкаси на той час вже була приватизована і був виданий на неї державний акт на право приватної власності на ім'я ОСОБА_7. Державний акт був виданий на підставі технічної документації. Зясувалось, що межа сусідньої земельної ділянки проходить не у відповідності з технічною документацією та через належні їй нерухомі будівлі: цегляний гараж та сарай.

У листі ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою №1010 від 21 листопада 2006 року вказав, що Інститут не заперечує проти допущення «...помилки при вимірюванні місцеположення спільної точки межі вказаних суміжних земельних ділянок», але, в той же час, відмовляється виправити свою помилку.

Позивач зверталась до власника домоволодіння АДРЕСА_1 та до ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», на що отримала відмову у врегулюванні спору.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 399/1544/1545-БТ від 14 серпня 2012 року розміри та конфігурація земельної ділянки по АДРЕСА_1, що була передана оспорюваним рішенням виконкому міської ради у власність ОСОБА_6 не відповідають межам та конфігурації земельної ділянки відповідно рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів № 523 від 29 серпня 1983 року.

За таких обставин, вважаючи рішення Виконкому Черкаської міської ради № 714 від 18 серпня 1998 року в частині передачі у приватну власність ОСОБА_6 земельної ділянки розміром 591,0 кв.м. по АДРЕСА_1 - незаконним, позивач звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом.

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вірно виходив з наступного.

Відповідно до статті 17 ЗК України (від 18.121990 р. чинний на час виникнення спірних правовідносин) передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка).

Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 у справі про скасування актів органів місцевого самоврядування, ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання.

Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

Прийняте відповідачем (як суб'єктом владних повноважень) оскаржуване рішення є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання.

Ураховуючи наведене, позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі у власність земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника земельної ділянки, оскільки у таких осіб виникло право власності або володіння земельною ділянкою і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Таким чином, у разі прийняття органом місцевого самоврядування (як суб'єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про передачу земельних ділянок у власність), позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

Крім того, в матеріалах справи наявна земельно-кадастрова документація, яка містить акт визначення та погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Даний акт був підписаний позивачем без будь-яких зауважень.

Приписами ст. 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

На підставі викладеного, враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, КАС України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Соснівського районного суду міста Черкаси від 27 квітня 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Соснівського районного суду міста Черкаси від 27 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, відповідно до вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 11.06.2015 р.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Л.М. Гром,

М.С. Міщук

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Міщук М.С.

Гром Л.М.