Справа № 2а-11359/09/1570
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" травня 2015 р. м. Київ К/9991/14803/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Малиновському районі міста Одеси

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2011 року

у справі № 2а-11359/09/1570

за позовом «Компанія АСК» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю

до Державної податкової інспекції у Малиновському районі міста Одеси

про визнання неправомірними та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

«Компанія АСК» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Малиновському районі міста Одеси (далі - відповідач) про визнання неправомірним та скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 21 січня 2009 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2010 року у задоволенні позову було відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2011 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2010 року було скасовано. Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення ДПІ у Малиновському районі м. Одеси про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 21 січня 2009 року. Стягнуто з Державного бюджету України на користь «Компанія АСК» у вигляді ТОВ судові витрати у сумі 3,40 грн.

В касаційній ДПІ у Малиновському районі м. Одеси, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2011 року і залишити в силі постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2010 року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

ДПА у Харківській області була проведена перевірка за дотриманням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, а саме: господарської одиниці - залу гральних автоматів, що розташований за адресою: м. Харків, пр. Тракторобудівників 105, літ. 1-Д, та належить суб'єкту господарської діяльності - «Компанія АСК» у вигляді ТОВ, за результатами якої складений акт на бланку № 003627 від 29 грудня 2008 року (зареєстрований 16 січня 2009 року за № 0032/15/52/23/31094811).

За висновками акта перевірки, позивачем були порушені вимоги пункту 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», які полягали у наданні послуг у сфері грального бізнесу із застосуванням 20 гральних автоматів (усі знаходились в робочому стані та підключені до електромережі), які не обладнані блоками фіскальної пам'яті, не зареєстровані та не переведені у фіскальний режим роботи.

21 січня 2009 року на підставі вказаного акта перевірки ДПІ у Малиновському районі м. Одеси прийняла рішення № , яким на підставі пункту 2 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосувала до «Компанія АСК» у вигляді ТОВ штрафні (фінансові) санкції у сумі 6800,00 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що починаючи з 01 липня 2008 року Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій містить модель реєстратора під назвою «Фіскал», сфера застосування якого - казино, зали гральних автоматів, фіскалізації гральних автоматів, торгівля та послуги гральних закладів, в той час як позивач на жодному пристрої (обладнанні), вказану модель реєстратора не встановив, не зареєстрував, не опломбував та не перевів у фіскальний режим роботи.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що адміністративно-господарська відповідальність застосовується лише за умови наявності вини у діях суб'єкта господарювання, а тому враховуючи те, що позивач з об'єктивних обставин та за відсутності вини в його діях надавав послуги на гральних автоматах, які не переведені у фіскальний режим роботи, орган державної податкової служби застосував адміністративно-господарські санкції за відсутності в діях позивача вини, а відтак, без достатніх на те правових підстав.

Однак, з такими висновками суду апеляційної інстанції колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначені Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) на суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій формі при наданні послуг у сфері грального бізнесу законодавець покладає обов'язок проводити розрахункові операції через зареєстровані, опломбовані в установленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій, видавати розрахунковий документ встановленої форми, а також застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування.

Статтею 11 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що терміни переведення суб'єктів господарювання на облік розрахункових операцій у готівковій та безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій встановлюються Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики, Державної податкової адміністрації України та Національного банку України

Пунктом 6 додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2001 року №121 «Про терміни переведення суб'єктів підприємницької діяльності на облік розрахункових операцій у готівковій та безготівковій формі із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено термін переведення суб'єктів підприємницької діяльності, які працювали у сфері грального бізнесу із використанням гральних автоматів до 31 грудня 2006 року.

Абзацом 1 статті 12 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що на території України у сферах, визначених цим Законом, дозволяється реалізовувати та застосовувати лише ті реєстратори розрахункових операцій вітчизняного та іноземного виробництва, які включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій та конструкція і програмне забезпечення яких відповідає конструкторсько-технологічній та програмній документації виробника.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2001 року № 121 «Про терміни переведення суб'єктів підприємницької діяльності на облік розрахункових операцій у готівковій та безготівковій формі із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) на Міністерство промислової політики України було покладено обов'язок забезпечити організацію розроблення автоматів з продажу товарі (послуг), які відповідатимуть зазначеним вимогам, а також запам'ятовуючих пристроїв (фіскальної пам'яті) для оснащення автоматів, що вже діють.

Наказами Державної податкової адміністрації України від 01 липня 2008 року № 430 та від 10 вересня 2008 року № 581 «Про затвердження Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій у новій редакції» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) до Державного реєстру було включено комп'ютерно-касову систему «Фіскал», яка призначена для фіскалізації гральних автоматів, автоматизації збору, обліку і контролю даних про функціонування залів гральних автоматів.

Таким чином, з вищевикладеного випливає, що держава виконала взятий на себе обов'язок щодо забезпечення переведення суб'єктів господарювання на облік розрахункових операцій у готівковій формі при використанні гральних автоматів із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій.

Як встановлено судом першої інстанцій та підтверджується матеріалами справи, перевірку господарської одиниці, яка належить позивачу, було проведено 29 грудня 2008 року, тобто після включення вищезазначеної комп'ютерно-касової системи до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, а відтак вина позивача у порушенні ним порядку використання реєстраторів розрахункових операцій має місце.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивач використовував гральні автомати, які не були переведені у фіскальний режим роботи. Ці обставини у позовній заяві «Компанія АСК» у вигляді ТОВ не заперечувала. Використання позивачем реєстратора розрахункових операцій Mini 600.02.МЕ, який включений до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій наказом Державної податкової адміністрації України, не забезпечувало фіскалізацію кожного грального автомата з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій на індивідуальному гральному автоматі.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, про правомірність застосування до «Компанії АСК» у вигляді ТОВ штрафних (фінансових) санкцій згідно оспорюваного рішення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Враховуючи вищевикладене, постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2011 року підлягає скасуванню із залишенням в силі постанови Одеського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2010 року.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 222, 223, 226, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Малиновському районі міста Одеси задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2011 року скасувати, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2010 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна