Справа № 755/17864/14-а
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Мамчура Я.С. та Шостака О.О.,

при секретарі - Дроздовій М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 01 серпня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва про визнання протиправними дій та зобов`язання призначити пенсію за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправними дії та рішення Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва щодо відмови в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобов`язати призначити пенсію зі скороченням пенсійного віку та виплатити заборгованість, що утворилася за період з 14 травня 2014 року по набрання рішенням законної сили.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 серпня 2014 року в задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема апелянт вказує на те, що є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Також позивач посилається на те, що обов`язок щодо забезпечення збереження документів про нарахування заробітної плати та відповідні накази покладається на роботодавця.

Під час судового засідання представник позивача підтримав свою апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити з підстав, викладених в ній.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь представника відповідача в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 01 серпня 2014 року без змін виходячи із наступного.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 14 травня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом від 16 травня 2014 року № 226/09-Ш-231 позивача було повідомлено про відсутність підстав для призначення пенсії.

Не погоджуючись із такими діями Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав доказів, які б підтверджували його участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження 07 червня 1986 року.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

У відповідності до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року не менше 5 календарних днів пенсія призначається зі зменшенням пенсійного віку на 10 років.

На підтвердження свого статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році позивач надав копію посвідчення серії НОМЕР_1 від 28 лютого 1993 року.

Положеннями ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» також встановлено вимоги до терміну, протягом якого особа повинна була працювати у зоні відчуження, а саме з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, у період з 01 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року не менше 5 календарних днів.

У відповідності до пп. «ґ» п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, до заяви про призначення пенсії додається посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Звертаючись до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, а також до суду із даним позовом, ОСОБА_1 стверджував, що приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 07 червня 1986 року як працівник ПАТ «Південтеплоенергомонтаж».

На підтвердження вказаної обставини позивач надав копію указу ПАТ «Південтеплоенергомонтаж» від 30 травня 1986 року № 52 «Про проведення суботника» та наказу від 29 грудня 1992 року № 159 «Про оплату працівникам тресту за працю в зоні відчуження 07 червня 1986 року».

Указом від 30 травня 1986 року № 52 в цілях приведення у нормальний санітарний стан бази відпочинку «Зорька» у с. Ковжилівка після закінчення будівництва, на якій базується вахтовий персонал монтажних управлінь тресту по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Наказом від 29 грудня 1992 року № 159 бухгалтерію було зобов`язано провести оплату праці працівникам з урахуванням коефіцієнту на підставі табеля за відпрацьований час в зоні відчуження відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7.

Дослідивши вказані документи, колегія суддів встановила, що вони підтверджують направлення працівників ПАТ «Південтеплоенергомонтаж» для участі 07 червня 1986 року в суботнику по прибиранню бази відпочинку, яка знаходиться в зоні відчуження. Разом з тим, на підставі зазначених документів неможливо встановити чи був серед таких працівників ОСОБА_1 .

У наказі від 29 грудня 1992 року № 159 зазначено, що він виданий, зокрема, на підставі табеля робітників, які приймали участь в роботах 07 червня 1986 року у зоні відчуження. Копія такого табеля в матеріалах справи відсутня.

Колегія суддів встановила, що на копії табеля міститься напис наступного змісту «Примітка: ОСОБА_1 знаходився 07 червня 1986 року в с. Ковжилівка (табель обліку робочого часу)».

Однак, до матеріалів справи приєднано копію листа ПАТ «Південтеплоенергомонтаж» від 17 квітня 2013 року № 117-401, яким позивача повідомлено про відсутність в архіві відомостей про нарахування йому заробітної плати за грудень 1992 року, а також оригіналу наказу від 29 грудня 1992 року № 159 з внесеними в нього змінами, зазначеними у надісланій ОСОБА_1 копії.

Таким чином, матеріали даної справи не містять жодного доказу на підтвердження того, що позивач приймав участь у суботнику в зоні відчуження 07 червня 1986 року.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було винесене законне і обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в постанові від 01 серпня 2014 року, та не можуть бути підставами для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам та прийнято рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 01 серпня 2014 року без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 1832, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 01 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді Я.С. Мамчур

О.О. Шостак

Ухвала складена в повному обсязі 09 червня 2015 року.

Головуючий суддя Горяйнов А.М.

Судді: Мамчур Я.С

Шостак О.О.