Справа № 310/4997/14-а
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року м. Київ К/800/18723/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Конюшка К.В.

суддів: Гончар Л.Я., Чалого С.Я.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Управління праці та соціального захистку населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 листопада 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2015 року

у справі № 310/4997/14-а

за позовом ОСОБА_2

до Управління праці та соціального захистку населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області

про зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захистку населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області (далі - УПСЗН) про нарахування та виплату недоплаченої суми щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 2-ої категорії за 2002-2014 роки в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат згідно із статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та стягнення моральної шкоди у сумі 75 000 грн.

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03.11.2014, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2015 позов задоволено частково. Позовні вимоги щодо виплати на користь ОСОБА_2 щорічної грошової допомоги на оздоровлення відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 2002 по 2013 роки - залишено без розгляду.

Зобов'язано Управління праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області виплатити на користь ОСОБА_2 щорічну грошову допомогу на оздоровлення за 2014 рік у відповідності до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі п'яти заробітних плат, визначених на момент виплати. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, УПСЗН оскаржило їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив скасувати вказані судові акти з мотивів порушення названими судами норм матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, установленому пунктом першим частини першої статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною другою статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і правильність застосування судами норм процесуального та матеріального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх інстанцій, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії.

Відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» йому, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії повинна надаватись щорічна грошова допомога на оздоровлення в розмірі п'яти заробітних плат. Розмір заробітної плати визначається на момент виплати.

УПСЗН листом від 23.06.2014 № 4581 повідомило ОСОБА_2 про те, що йому з 2009 року по теперішній час виплачується щорічна допомога на оздоровлення в розмірі 100 грн.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. У разі виникнення права на щорічну допомогу з різних підстав, передбачених частиною четвертою статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», надається одна з них, за вибором особи. При цьому розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з таким обґрунтованим висновком суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Щодо позовних вимог за період з 2002 по 2013 роки слід зазначити наступне.

Як установлено судами попередніх інстанцій у липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про нарахування та виплату недоплаченої суми щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 2-ої категорії, при цьому жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на звернення до суду із цими вимогами суду надано не було.

Відповідно до частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів

Згідно зі статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Колегія судді Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що позивачем в даному випадку пропущено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду із даним позовом, передбачений частиною першою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, та враховуючи вимоги статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, позовні вимоги ОСОБА_2 за період з 2002 по 2014 роки належить залишити без розгляду.

Щодо позовних вимог позивача за 2014 рік колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ .

Нормами статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачена виплата щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС другої категорії в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

На момент здійснення відповідачем відповідних виплат позивачу розміри щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, кожній дитині, яка втратила внаслідок Чорнобильської катастрофи одного з батьків, особам, евакуйованим із зони відчуження у 1986 році, включаючи дітей, встановлені Законом України Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції, відновленій згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10рп/2008.

Відповідно до вимог частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що розмір виплаченої щорічної допомоги на оздоровлення позивачу за 2014 рік не відповідає вимогам статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зважаючи на викладене, доводи касаційної скарги спростовуються вище переліченими нормами права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування рішень судів попередніх інстанцій.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління праці та соціального захистку населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області залишити без задоволення.

Постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 листопада 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2015 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 237 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий

(підпис)

К.В. Конюшко

Судді

(підпис)

Л.Я. Гончар

(підпис)

С.Я. Чалий

Згідно з оригіналом старший консультант І.О. Рідзевська