Справа № 812/10/15
Суддя: Жаботинська Світлана Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чиркін С.М
Суддя-доповідач - Жаботинська С.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року справа №812/10/15

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Жаботинської С.В., суддів: Васильєвої І.А., Казначеєва Е.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 6 травня 2015 року у справі № 812/10/15 за позовом ОСОБА_2 до Сєвєродонецького міського суду Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Сєвєродонецького міського суду Луганської області, в якому просив визнати незаконною бездіяльність відповідача по ненаданню відповіді на запит (лист) позивача від 5 лютого 2015 року, зобов'язавши останнього надати відповідь позивачу на запит (лист) від 5 лютого 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що звернувся до відповідача з листом від 5 лютого 2015 року. В силу вимог ст. 19, 20 Закону України «Про звернення громадян», ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» суд, як орган державної влади та суб'єкт владних повноважень, був зобов'язаний надати відповідь по суті звернення, однак, цього не зробив.

За таких обставин, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Постановою суду першої інстанції провадження у даній справі закрито. При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки в поданому адвокатському запиті від 05.02.2015 року ставиться питання щодо достовірності інформації, отриманої позивачем як захисником обвинуваченого в межах кримінального провадження, то зазначені спірні правовідносини повинні вирішуватись в порядку норм Кримінально-процесуального кодексу України.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій з підстав, зазначених у позові, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає останні необґрунтованими, а постанову суду такою, що підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в запиті від 5 лютого 2015 року позивачем ставиться під сумнів достовірність інформації, зазначеній в ухвалі Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22.01.2015 року про продовження тримання підзахисного під вартою та зазначено, що лист містить суперечливі логічні конструкції, а саме в листі зазначено про бажання ОСОБА_3 особисто приймати участь у судових засіданнях, і водночас, незважаючи на його бажання бути присутнім особисто, вказується, що саме тому засідання було проведено без нього. Також, у запиті висловлено вимогу про

отримання листа про відкликання зазначеної недостовірної інформації на особистому прийомі 12 лютого 2015 року до початку підготовчого судового засідання по справі щодо розгляду обвинувального акту стосовно ОСОБА_3

При вирішенні справи, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, у тому числі звертатися з адвокатськими запитами щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).

Відповідно до частини 1 статті 24 цього Закону адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об'єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту. Надання адвокату інформації та копій документів, отриманих під час здійснення кримінального провадження, здійснюється в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У відповідності до пунктів 2, 3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 20.05.2013 р. № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», за змістом частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення. Законодавство не містить визначення терміна «публічно-правовий спір». Для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з'ясування характеру спору суди повинні враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне. Вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень. Суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій. Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

З матеріалів справи вбачається що в запиті від 5 лютого 2015 року позивачем ставиться питання щодо достовірності інформації, отриманої позивачем як захисником обвинуваченого в межах кримінального провадження.

Завданнями кримінального провадження, відповідно до статті 2 Кримінально-процесуального кодексу України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З системного аналізу норм Кримінально-процесуального кодексу України вбачається, що захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи права оскаржити до суду окремі процесуальні дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження окремих процесуальних актів, дій чи бездіяльності органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури до суду може здійснюватися у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості, не належить до сфери управлінської діяльності і не може бути предметом оскарження в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Оскільки в поданому адвокатському запиті від 05.02.2015 ставиться питання щодо достовірності інформації, отриманої позивачем, як захисником обвинуваченого в межах кримінального провадження, то зазначені спірні правовідносини повинні вирішуватись в порядку норм Кримінально-процесуального кодексу України

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги апелянта не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, справа по суті вирішена правильно і підстави для скасування або зміни постанови відсутні.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 199, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 6 травня 2015 року у справі № 812/10/15 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду у письмовому провадженні набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: С.В.Жаботинська

Судді: І.А.Васильєва

Е.Г.Казначеєв