Справа № 804/4248/15
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2015 р. Справа № 804/4248/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
при секретарі судового засідання Кузнецові С.М.
за участю представника позивача Городничої В.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради до відповідача -1: Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, відповідача -2: Управління Пенсійного Фонду України в м. Нікополь та Нікопольському районі про визнання неправомірними дій, скасування постанови та визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,-
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.03.2015р. було відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляду у судовому засіданні.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
У судове засідання представник позивача з`явився, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив задовольнити позов за викладених у ньому підстав, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.
Представники відповідача -1: Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції та відповідача -2: Управління Пенсійного Фонду України в м. Нікополь та Нікопольському районі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду даної справи повідомлені належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.
Відповідач -1: Відділ державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції направив на адресу суду клопотання від 14.04.2015 року, в якому, посилаючись на ст.49 КАС України, просив розглядати справу без участі представника Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, а рішення по справі винести на розсуд суду.
Відповідач -2: Управління Пенсійного Фонду України в м. Нікополь та Нікопольському районі також неодноразово звертався на адресу суду з заявами від 08.04.2015 року, 09.04.2015 року, 16.04.2015 року, 12.05.2015 року про розгляд справи без участі представника Управління Пенсійного Фонду України в м. Нікополь та Нікопольському районі. Свою позицію щодо заявленого адміністративного позову відповідач -2: Управління Пенсійного Фонду України в м. Нікополь та Нікопольському районі виклав в запереченнях від 06.04.2015 року, в яких зазначив наступне.
Рішення суду, що набрало законної сили, є підставою для обліку сум платежів у картках особових рахунків платників, а відтак, підставою для внесення до картки особового рахунку платника (позивача) боргу за спірним рішенням визначається не датою набуття чинності постановою суду, а датою надходження відповідного документу до управління. Закон України «Про виконавче провадження» не надає виконавцю права щодо самостійного визначення строку набуття чинності виконавчим документом. На момент відкриття виконавчого провадження жодного рішення суду щодо недійсності оспорюваного рішення не існувало, як не існує його і на момент розгляду даної справи.

Відтак, відповідач -2 вважає заявлений позов необґрунтованим, а дії та рішення відповідача -1 - вчиненими та винесеним в межах чинного законного законодавства України.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача по даній справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

03.02.2009 року Управлінням Пенсійного Фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі було винесено рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду №0068 про стягнення з Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради грошових коштів у розмірі 42904,81 грн.

Не погодившись з зазначеним рішенням, Комунальне підприємство «Нікопольське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради оскаржило зазначене вище рішення до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.08.2011 року у справі №2а/0470/2506/11 у задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради до Управління Пенсійного Фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі про скасування та відкликання рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду №0068 від 03.02.2009 року було відмовлено.

02.06.2014 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Кутовою Тетяною Володимирівною була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №43528575 про примусове виконання рішення Управління Пенсійного Фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду №0068 від 03.02.2009 року.

25.06.2014 року Комунальним підприємством «Нікопольське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради було подано апеляційну скаргу на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.08.2011 року у справі №2а/0470/2506/11.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2014 року у справі №2а/0470/2506/11 було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.08.2011 року у справі №2а/0470/2506/11 з підстав подання зазначеної вище апеляційної скарги після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення.

Відтак, як вбачається з матеріалів справи, позивач намагався оскаржити постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.08.2011 року у справі №2а/0470/2506/11 вже 25.06.2014 року, тобто після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження від 02.06.2014 року №43528575.

При цьому матеріали справи не містять будь - яких доказів отримання зазначеної постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.08.2011 року у справі №2а/0470/2506/11 Комунальним підприємством «Нікопольське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради безпосередньо після її винесення в 2011 році, а не у 2014 році, що мало наслідком спробу оскарження зазначеної постанови до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду саме 25.06.2014 року, та не дозволяє суду прийти до висновку і про аналогічно вчасне отримання вказаної постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.08.2011 року у справі №2а/0470/2506/11 Управлінням Пенсійного Фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі, що мало б своїм наслідком пропуск строку пред'явлення рішення Управління Пенсійного Фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду №0068 від 03.02.2009 року. відповідачем -2 до виконання з підстав, наведених позивачем у заявленому адміністративному позові.

Правовідносини сторін щодо змісту, форми та умов виконання процесуальних дій, процесуальних прав та обов'язків сторін та інших учасників виконавчого провадження, а також визначення гарантій реалізації зазначених прав, обов'язків та процесуальних дій; умов та порядку виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулюються нормами Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, тощо.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та способом, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.55 Конституції України Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право звертатися за захистом своїх прав до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

У відповідності до п.9 ч.2 ст.129 Конституції України серед основних засад судочинства визначено, зокрема, обов'язковість рішення суду.

Стаття 124 Конституції України передбачає, що судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Частиною 2 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, об'єднаннями громадян та іншими організаціями, громадянами та юридичними особами на всій території України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч.1 та 2 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Згідно ст.6 вищевказаного Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.1, 2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» на державного виконавця покладається обов'язок щодо вжиття передбачених цим Законом заходів примусового виконання, неупередженого, своєчасного і в повному обсязі вчинення виконавчих дій, для чого державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Згідно ч.2 ст.17 вищевказаного Закону відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: 1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті; 2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 3) судові накази; 4) виконавчі написи нотаріусів; 5) посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 6) постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу; 8) рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу; 9) рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Відповідно до пункту 1 ч.1 ст.19 вищевказаного Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст.20 зазначеного Закону визначається місце виконання рішення та вказується, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі, якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Відповідно до ст.22 вказаного Закону визначаються строки пред'явлення виконавчих документів до виконання.

Відповідно до ст.24 вказаного Закону регулюються питання, пов'язані зі строками для пред'явлення виконавчих документів для виконання.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.26 наведеного Закону визначаються підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Згідно з Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, розробленою відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України визначаються окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.2 ст.72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Частина 1 статті 71 КАС України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а ч.2 ст.71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи на викладене, судом встановлено, матеріалами справи підтверджено наявність процедури оскарження рішення №0068 від 03.02.2009 року про стягнення з Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради грошових коштів у розмірі 42904,81 грн. в судовому порядку, яка закінчилася винесенням відповідної ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2014 року у справі №2а/0470/2506/11 про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.08.2011 року.

При цьому суд критично ставиться до доводів позивача щодо обов'язку у Управління Пенсійного Фонду України в м. Нікополь та Нікопольського району на звернення до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із запитом щодо з'ясування питання про розгляд справи №2а/0470/2506/11.

Як чітко вбачається з тексту постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.08.2011 року у справі №2а/0470/2506/11, зазначена справа була розглянута в порядку письмового провадження відповідно до вимог ч.6 ст.128 КАС України, без участі представників як Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради, так і Управління Пенсійного Фонду України в м. Нікополь та Нікопольського району.

Будь - яких доказів вчасного отримання як відповідачем -1: Відділом державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, так і відповідачем -2: Управлінням Пенсійного Фонду України в м. Нікополь та Нікопольському районі постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.08.2011 року у справі №2а/0470/2506/11 матеріали судової справи не містять, що, зважаючи на розгляд зазначеної справи в порядку письмового провадження без участі сторін, виключає у суду наявність правових підстав для абсолютної впевненості у пропуску строку пред'явлення оскаржуваного у справі №2а/0470/2506/11 рішення №0068 від 03.02.2009 року про стягнення з Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради грошових коштів у розмірі 42904,81 грн. до виконання з боку відповідача -2: Управління Пенсійного Фонду України в м. Нікополь та Нікопольському районі, та мало наслідком вчинення з боку відповідача -1: Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції неправомірних дій щодо винесення постанови від 02.06.2014 року про відкриття виконавчого провадження №43528575.

Аналогічно критичне ставлення викликає у суду і посилання позивача на звернення суду як на єдину можливість Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради захистити свої законні права та не дати в подальшому посадовим особам відділу державної виконавчої служби НМРУЮ та УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі, користуючись своїм службовим положенням, вчиняти протизаконні дії, оскільки, крім зазначення у тексті заявленого адміністративного позову та поясненнях, наданих в судовому засіданні, про суперечливий факт пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання з боку УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі з порушенням строку та «процесуальних вимог», жодними належними та допустимими доказами в розумінні ст.70 КАС України позивачем не було обґрунтовано протизаконного характеру дій як відповідача -1: Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, так і відповідача -2: Управління Пенсійного Фонду України в м. Нікополь та Нікопольському районі.

Так, дійсно, як диспозиція статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає право державного виконавця відмовити у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого закінчився з винесенням відповідної постанови, так і ч.1 ст.26 наведеного Закону передбачає у якості однієї із підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження пропуск встановленого строку пред'явлення документів до виконання, проте суд зауважує, що будь - яких належних та допустимих доказів в розумінні ст.70 КАС України саме пропуску встановленого строку пред'явлення оскарженого в судовому порядку рішення до виконання з боку відповідача -2 позивачем до суду надано не було, як не було надано і будь - яких доказів щодо відсутності підстав для поновлення строку пред'явлення оскарженого в судовому порядку рішення до виконання.

Здійснивши системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства України в сукупності з доказами, наявними в матеріалах справи, суд приходить до висновку про вчинення відповідачем -1 дій щодо винесення постанови від 02.06.2014 року про відкриття виконавчого провадження №43528575 у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, що виключає визнання як зазначених вище дій неправомірними, так і скасування постанови від 02.06.2014 року про відкриття виконавчого провадження №43528575 з примусового виконання виконавчого документа, виданого Управлінням Пенсійного Фонду України в м. Нікополь та Нікопольського району, а саме: рішення №0068 від 03.02.2009 року про стягнення з Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради грошових коштів у розмірі 42904,81 грн.; а також визнання виконавчого документу, а саме: рішення №0068 від 03.02.2009 року про стягнення з Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради грошових коштів у розмірі 42904,81 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, розглядаючи позовну вимогу про визнання виконавчого документу, а саме: рішення №0068 від 03.02.2009 року про стягнення з Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради грошових коштів у розмірі 42904,81 грн. таким, що не підлягає виконанню, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.162 КАС України визначено повноваження суду при вирішенні справи, серед яких, у разі задоволення адміністративного позову винесення постанови про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії; зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача коштів; тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.259 КАС України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, або визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Відповідно, диспозиція зазначеної норми поширюється лише на виконавчий документ, виданий відповідним судом, та не стосується виконавчого документа, виданого Управлінням Пенсійного Фонду України в м. Нікополь та Нікопольського району, а саме: рішення №0068 від 03.02.2009 року про стягнення з Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради грошових коштів у розмірі 42904,81 грн.

Зважаючи на викладене, не знайшовши підтвердження факту порушення прав та інтересів позивача в публічно-правових відносинах з боку відповідачів - суб'єктів владних повноважень ні в поясненнях позивача, ні в письмових доказах, наявних в матеріалах справи, суд не вбачає правової можливості і щодо застосування таких заходів відновлення порушеного права, як визнання дій державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції щодо винесення постанови від 02.06.2014 року про відкриття виконавчого провадження №43528575 неправомірними; скасування постанови від 02.06.2014 року про відкриття виконавчого провадження №43528575 з примусового виконання виконавчого документа, виданого Управлінням Пенсійного Фонду України в м. Нікополь та Нікопольського району, а саме: рішення №0068 від 03.02.2009 року про стягнення з Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради грошових коштів у розмірі 42904,81 грн. та визнання виконавчого документу, а саме: рішення №0068 від 03.02.2009 року про стягнення з Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради грошових коштів у розмірі 42904,81 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Зазначене вище має наслідком відсутність законних та обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог заявленого адміністративного позову про визнання неправомірними дій, скасування постанови та визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради до відповідача -1: Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, відповідача -2: Управління Пенсійного Фонду України в м. Нікополь та Нікопольському районі, про визнання дій державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції щодо винесення постанови від 02.06.2014 року про відкриття виконавчого провадження №43528575 неправомірними; скасування постанови від 02.06.2014 року про відкриття виконавчого провадження №43528575 з примусового виконання виконавчого документа, виданого Управлінням Пенсійного Фонду України в м. Нікополь та Нікопольського району, а саме: рішення №0068 від 03.02.2009 року про стягнення з Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради грошових коштів у розмірі 42904,81 грн.; визнання виконавчого документу, а саме: рішення №0068 від 03.02.2009 року про стягнення з Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради грошових коштів у розмірі 42904,81 грн. таким, що не підлягає виконанню - відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 22 травня 2015 року.

Суддя Є.О. Жукова