Справа № 640/15959/14-а
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 р. Справа № 640/15959/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бартош Н.С.

Суддів: Присяжнюк О.В. , Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання - Співак О.А.

за участю: позивача - ОСОБА_1, представнків: позивача - ОСОБА_2, відповідачів - Іванової Т.О., Супрун А.О., Ізмайлова В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції на постанову Київського районного суду м. Харкова від 12.03.2015р. по справі № 640/15959/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Відділення Державтоінспекції з обслуговування Київського району м. Харків ГУМВС України в Харківській області , Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції , Головного управління юстиції у Харківській області , Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області , УДАІ ГУМВС України в Київській області , Державної Казначейської служби України , Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області

про визнання дій та бездіяльності неправомірними, відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Відділення Державтоінспекції з обслуговування Київського району м. Харків ГУМВС України в Харківській області, Київського відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Головного управління юстиції у Харківській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області, третя особа УДАІ ГУМВС України в Київській області, в якому просить:

- визнати незаконним дії Відділення з обслуговування Київського району відділу Державтоінспекції із обслуговування м. Харків ГУМВС України в Харківській області в частині направлення на примусове виконання постанови ВДАІ № ПСІ № 334323 від 18.03.2014р.;

- визнати неправомірною постанову Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 28.04.14 за ВП№ 43136349;

- визнати незаконними бездіяльність Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції щодо не направлення копії постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику;

- визнати неправомірною постанову Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції про розшук майна боржника від 27.05.2014 за ВП № 43136349;

- визнати незаконними бездіяльність Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції щодо не направлення державним виконавцем запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків для з'ясування наявності грошових коштів боржника;

- стягнути з Відділення з обслуговування Київського району відділу Державтоінспекції із обслуговування м. Харків ГУМВС України в Харківській області , Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції солідарно матеріальне відшкодування у розмірі 3530, 28 грн.;

- стягнути з Відділення з обслуговування Київського району відділу Державтоінспекції із обслуговування м. Харків ГУМВС України в Харківській області , Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції солідарно моральне відшкодування у розмірі 20 000 грн.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 12.03.2015 р. позовні вимоги задоволено частково.

Визнано незаконним дії Відділення ДАІ з обслуговування Київського району м. Харків ГУМВС України в Харківській області в частині направлення на примусове виконання постанови ВДАІ № ПСІ № 334323 від 18.03.2014р..

Визнано неправомірною постанову Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 28.04.14 за ВП№ 43136349.

Визнано незаконними бездіяльність Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції щодо не направлення належними чином копії постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику.

Визнано неправомірною постанову Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції про розшук майна боржника від 27.05.2014 за ВП № 43136349.

Визнано незаконними бездіяльність Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції щодо не направлення державним виконавцем запитів до органів державної податкової служби, банків для з'ясування наявності грошових коштів боржника.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача судовий збір в сумі 73 грн. 08 коп. В іншій частині позову - відмовлено.

ОСОБА_1, не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині відмови позовних вимог, в апеляційній скарзі вказує, що суд дійшов хибного висновку про застосування позивачем невірного способу судового захисту своїх прав, оскільки стягнення вказаних в позові коштів повинне бути не з державних органів, а з держави відповідно до приписів ст.. 1173 ЦК України, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Київського районного суду м. Харкова від 12.03.2015 р. в частині відмови задоволення позовних вимог та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Київський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, в апеляційній скарзі вказує, що рішення є необґрунтованим та незаконним, прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Київського районного суду м. Харкова від 12.03.2015 р. та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог про визнання не чинним рішення суб'єкта владних повноважень та про стягнення коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням. Також в апеляційній скарзі зазначив, що дії виконавця при виконанні постанови про накладання на позивача штрафу, відповідали положенням Закону України «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити, вважають рішення суду першої інстанції частково законним та обґрунтованим. Проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечували.

Представники відповідачів заперечували проти вимог апеляційної скарги позивача. Підтримали вимоги апеляційної скарги Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції та просили її задовольнити.

Решта відповідачів в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів апеляційної інстанції зважає на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що постановою старшого інспектора ДПС взводу №4 РДПС ДАІ з обслуговування стаціонарних постів при УДАІ ГУМВС України в Київській області ПС1 №334323 від 18.03.2014р. позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху України та накладений штраф в сумі 255 грн. На постанові наданій позивачу вказані реквізити сплати штрафу (банк отримувача ГУ ДКСУ в Київській області) (а.с.24).

ОСОБА_1 25.03.2014р. сплатив призначений йому штраф на належні реквізити, що підтверджується квитанцією №ПН504751 та відповіддю Головного Управління ДКС України у Київській області від 24.12.2014 р. про зазначення рахунку, коду та отримувача по сплаті штрафів у сфері безпеки дорожнього руху (а.с.24).

Судовим розглядом встановлено, що вказана постанова направлена до ВДАІ з обслуговування Київського району м. Харкова ГУМВС України в Харківській області, яка отримана 11.04.2014р., та вказаним органом ДАІ в подальшому направлена до примусового виконання в Київський ВДВС ХМУЮ.

Державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Супрун А.О. 28.04.2014 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 43136349 з примусового виконання постанови ВДАІ № ПСІ № 334323 .

Постановою державного виконавця 27.05.2014 р. оголошено у розшук майно боржника, а саме автомобілів НОМЕР_1 та RENAULT LAGUNA д.н.з.НОМЕР_2.

На підставі вказаної постанови державного виконавця автомобіль під керуванням позивача 29.06.2014 р. на стаціонарному посту № 1 (с. Опаріпси - 434 км. а/д М - 06 Київ-Чоп) роти ДПС ДАІ зупинено, затримано та переміщено на спеціальний майданчик за адресою: м. Дубно, вул. Мирогощанська .

Позивач замовляв таксі до м. Дубно (відстань 50 км.) для того щоб переночувати в найближчому готелі, викликав сина ОСОБА_7, щоб він своїм автомобілем довіз до місця проживання у м. Харків.

Після пред'явлення квитанції про оплату штрафу позивачем державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції 01.07.2014 р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 43136349 з примусового виконання постанови ВДАІ № ПСІ № 334323 (а.с.25).

В подальшому позивач залізнодорожнім шляхом повернувся до м. Рівне, сплативши вартість проїздного квитка 965грн.88 коп. та вартість перебування автомобіля на спеціальному майданчику в сумі 864 грн., що підтверджується квитком та квитанцією (а.с. 16-17).

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та доведеними, та що відповідачі порушили права ОСОБА_1 Проте, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не обґрунтований розмір моральної шкоди в сумі 20 000 грн. і матеріальної шкоди у розмірі 3530,28 грн. та саме солідарне стягнення, а також позивач просить стягнути спричинену йому шкоду не з держави, а з державних органів, тобто обраний не вірний спосіб захисту своїх прав, що є підставою для відмови у задоволені позову в цій частині.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України оскаржувана постанова переглянута в межах апеляційної скарги.

Стосовно позовних вимог про визнання незаконними дії Відділення з обслуговування Київського району відділу Державтоінспекції із обслуговування м. Харків ГУМВС України в Харківській області в частині направлення на примусове виконання постанови ВДАІ № ПСІ № 334323 від 18.03.2014р. судова колегія зазначає наступне.

За матеріалами справи вбачається, що адміністративний матеріал стосовно ОСОБА_1 працівниками ДАІ в Київській області направлено до ВДАІ з обслуговування Київського району м. Харкова ГУМВС України в Харківській області, який отримано 11.04.2014р., та вказаним органом ДАІ постанова про накладення штрафу на ОСОБА_1 направлена до примусового виконання в Київський ВДВС ХМУЮ.

Згідно п. 2 Інструкції з обміну інформацією між автоматизованою системою "Управління фінансами МВС України" та системою "Національна автоматизована інформаційна система Департаменту Державтоінспекції" зазначено, що завантаження інформації про сплачені штрафи за порушення Правил дорожнього руху відбувається щоденно до 14.00 відповідним працівником підрозділу Державтоінспекції засобами програмного забезпечення до автоматизованої системи "Управління фінансами МВС України" пакетів файлів виписок, отриманих у територіальних органах Державної казначейської служби України відповідно до Порядку взаємодії між органами Державного казначейства України та органами Міністерства внутрішніх справ України в процесі казначейського обслуговування бюджетних коштів, затвердженого наказом МВС України та Державного казначейства України від 30 листопада 2010 року № 536/448.

Відповідно до Порядку взаємодії між органами Державного казначейства України та органами Міністерства внутрішніх справ України в процесі казначейського обслуговування бюджетних коштів (надалі Порядок), зазначено, що головні управління Державного казначейства України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі до 10.30 кожного наступного робочого дня після зарахування платежів на рахунки за надходженнями, рахунки органів МВС формують виписки з цих рахунків у форматі файлу виписки, наведеного в додатку до цього Порядку, та передають управлінням (відділенням) Державного казначейства України у районах, містах та в районах у містах для подальшої передачі відповідним головним управлінням, управлінням МВС в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, управлінням і відділам МВС на транспорті, районним, районним у містах, міським управлінням і відділам за місцем обслуговування.

Головні управління, управління МВС в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управління і відділи МВС на транспорті, районні, районні у містах, міські управління і відділи до 11.00 отримують виписки у відповідних органах Державного казначейства України на магнітних носіях або засобами електронного зв'язку відповідно до чинного законодавства.

Судовим розглядом встановлено, що працівником відділення Державтоінспекції з обслуговування Київського району м. Харкова ГУМВС України в Харківській області перед направленням постанови до примусового виконання перевірено по базі даних «НАІС» інформацію щодо добровільної сплати (або не сплати) штрафу за порушення ПДР ( наказу № 9 від 10.01.2014 р. МВС України) .

Інформація щодо зарахування коштів по штрафу за постановою ДАІ ПСІ № 334323 від 18.03.2014 р. відсутня. Будь-якої іншої інформації з інших джерел щодо сплати штрафу за постановою ПСІ № 334323 відносно гр. ОСОБА_1 не надходило.

Відповідно до ч.1 ст.299 КУпАПпостанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно ч.4 ст. 299 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Відповідно до ст. 305 КУпАП Контроль за правильним і своєчасним виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення здійснюється органом (посадовою особою), який виніс постанову, та іншими органами державної влади в порядку, встановленому законом.

Згідно ч.1 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Оскільки, за матеріалами справи по базі даних «НАІС» ДДАІ відсутня інформація про плату штрафу ОСОБА_1, судова колегія вважає дії відділення ДАІ з обслуговування Київського району м. Харкова ГУ МВС України в Харківській області по направленню постанови про стягнення штрафу на примусове виконання правомірними.

А тому постанова суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог в цій частині підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про визнання неправомірною постанову Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 28.04.14 за ВП№ 43136349.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно п.п. 5,6 ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі , яким зокрема є постанова органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом, зазначаються в тому числі дата набрання законної (юридичної) сили рішенням та строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Таким чином, державним виконавцем при відкритті виконавчого провадження дотримано вимоги Закону України "Про виконавче провадження", а тому позовна вимога про визнання неправомірною постанову про відкриття виконавчого провадження не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції в цій частині - скасуванню.

Частиною 1 ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Судовим розглядом встановлено, що державний виконавець в порушення цих вимог не направив позивачу, як боржнику, рекомендованим листом з повідомленням про вручення постанову про відкриття виконавчого провадження.

А тому, його бездіяльність в цій частині є незаконною.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Постановою державного виконавця від 27.05.2014р. оголошено у розшук майна боржника, а саме автомобілів НОМЕР_1 та RENAULT LAGUNA д.н.з.НОМЕР_2.

На підставі вказаної постанови державного виконавця позивача 29.06.2014р. на стаціонарному посту № 1 (с. Опаріпси - 434 км. а/д М - 06 Київ-Чоп) роти ДПС ДАІ старшим інспектором взводу ДПС з обслуговування поста № 1 роти ДПС ДАІ зупинено автомобіль під керуванням позивача та затримано, а також примусово переміщено на спеціальний майданчик за адресою: м. Дубно, вул. Мирогощанська.

Стосовно визнання незаконною бездіяльність Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції щодо не направлення державним виконавцем запитів до органів державної податкової служби, банків для з'ясування наявності грошових коштів боржника та визнання неправомірною постанову про розшук майна боржника від 27.05.2014 р. за ВП № 43136349 колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положеннями ст.ст. 11, 52 Закону України «По виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах та за відсутності коштів стягнення звертається на належне боржнику інше майно. Для з'ясування наявності у божника коштів державний виконавець направляє відповідні запити до органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження.

Судовим розглядом встановлено, що у позивача в період з 2011р. по листопад 2014р. відкрито два рахунки у ПУАТ «Фідобанк», однак державний виконавець не направив запитів ні до податкової служби, ні до банку для з'ясування наявності у ОСОБА_1 коштів, тобто бездіяльність в даному випадку державної виконавчої служби привела до порушення прав позивача, як сторони виконавчого провадження.

Згідно ч.1 ст. 40 Закону у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ.

Відповідно до п.4.13.1. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом МЮУ за N 74/5 від 15.12.99 р. - підставами для оголошення розшуку є відсутність в ході виконавчого провадження відомостей про місце проживання (місцезнаходження) боржника, його майна.

Без перевірки наявності коштів, майна, заробітної плати боржника підстави для прийняття виконавчою службою постанови про розшук транспортних засобів ОСОБА_1 були відсутні, тобто винесена постанова про розшук майна боржника є неправомірною та призвела до порушення прав позивача.

Судова колегія вважає, що достатнім захистом порушених прав позивача з цього приводу є скасування постанови про розшук транспортних засобів.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з Відділення з обслуговування Київського району відділу Державтоінспекції із обслуговування м. Харків ГУМВС України в Харківській області, Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції солідарно матеріальне відшкодування у розмірі 3530,28 грн. судова колегія зазначає.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншими порушеннями прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно - правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно - правовий спір.

Колегія суддів зазначає, що неправомірними діями та рішеннями Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції позивачу спричинена матеріальна шкода.

Підлягають відшкодуванню витрати на квиток в сумі 965,88 грн. та сплати за зберігання автомобіля на майданчику в сумі 864 грн., оскільки вони документально підтвердженні, про що містяться квитанції в матеріалах справи.

Проте, витрати в сумі 1323,40 грн. на бензин по маршруту Харків - Рівне - Харків, переїзд на таксі до готелю в сумі 218,00 грн. та ночівля у готелі в розмірі 250,00 грн. документально не підтверджені та не доведені позивачем, а тому відшкодуванню не підлягають.

Виходячи з положення ст. 1173 ЦК України шкода завдана фізичний особі незаконними рішеннями, дією або бездіяльністю органу державної влади відшкодовується державою.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити матеріальне відшкодування у розмірі 1829,88 = (965,88 +864) грн.

Щодо задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди колегія суддів зазначає таке.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Згідно з пунктом 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

Відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Позивачем не зазначено, в чому безпосередньо полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Судовим розглядом не встановлено наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди є недоведеними, а тому задоволенню не підлягають.

З урахуванням вищевикладених обставин, колегія суддів вважає, що вимоги позивача частково обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню.

Колегія суддів зазначає, що ч. 1 ст. 18 КАС України передбачає вичерпний перелік адміністративних справ, підсудних місцевим загальним судам, як адміністративним судам і розширеному тлумаченню не підлягає.

Частиною 2 ст. 18 КАС України встановлено, що окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

З наведених вище правових положень можливо дійти висновку, що для визначення компетентного місцевого адміністративного суду якому предметно належить розглядати дану адміністративну справу необхідно встановити правовий статус відповідачів та природу спірних правовідносин.

Оскільки, відділ державної виконавчої служби та органи Державтоінспекції України є органами виконавчої влади, то вказана справа підсудна окружному адміністративному суду, а не місцевому загальному суду як адміністративному.

Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог та суб'єктного складу спірних правовідносин, колегія суддів дійшла до висновку, що дана справа не підсудна Київському районному суду м. Харкова, як адміністративному суду.

Враховуючи положення ч. 2 ст.18 КАС України, дана справа предметно підсудна Харківському окружному адміністративному суду, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню в повному обсязі.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставою для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції через порушення ним норм процесуального та матеріального права, які призвели до ухвалення частково неправильного рішення, підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 12.03.2015р. по справі № 640/15959/14-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконною бездіяльність Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції щодо не направлення копії постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику згідно до вимог ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження".

Скасувати постанову Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції про розшук майна боржника від 27.05.2014 року за ВП №43136349.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 солідарно матеріальне відшкодування у розмірі 1829,88 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять дев'ять гривень 88 копійок).

В задволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Бартош Н.С.
Судді Присяжнюк О.В. Донець Л.О.
Повний текст постанови виготовлений 08.06.2015 р.