Справа № 820/3879/15
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2015 р. №820/3879/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Лук'яненко М.О.,

за участю секретаря судового засідання Звягіна Я.І.,

представників сторін:

позивача - Свиридова М.В.,

відповідача - Гаркуші О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "МИЛАМ" до державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому просить суд: скасувати податкове повідомлення - рішення № від 08.04.15 року, яким ТОВ "МИЛАМ" зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 2939 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 734,75 грн.; скасувати податкове повідомлення - рішення № від 08.04.15 року, яким ТОВ "МИЛАМ" зменшено суму від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту у розмірі 43479 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що спірні податкові повідомлення - рішення ґрунтуються на помилкових судженнях суб'єкта владних повноважень, що викладене в акті перевірки відповідача, а відтак, суперечать ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки за відсутності визначених законом підстав покладають на платника податків додатковий обов'язок по оплаті грошового зобов'язання на користь Державного бюджету України.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги і доводи заявленого позову, просив суд прийняти рішення про задоволення позову.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, надав суду письмові заперечення, позиція яких повністю збігається з викладеною в судовому засіданні, де зазначив, що під час проведення перевірки та складання акту перевірки фахівці відповідного податкового органу діяли згідно до вимог чинного податкового законодавства. За результатами перевірки, в акті були зафіксовані порушення вимог Податкового кодексу України, за що позивачу визначені відповідні податкові зобов'язання.

Вислухавши позицію представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне:

Фахівцями державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області проведено документальну позапланову виїзну перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "МИЛАМ" () з питань правомірності нарахування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за листопад-грудень 2014 року та суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступного податкового періоду за грудень 2014 року з урахуванням уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітний (податковий) період грудень 2014 року, вх. № від 19.02.2015 року та № від 04.02.2015 року, результати перевірки оформлені актом №847/20-31-15-01-10/00310491 від 20.03.2015 року, яким зафіксовано порушення підтверджено відображене товариством з обмеженою відповідальністю "МИЛАМ" у податковій декларації з ПДВ за грудень 2014 року з урахуванням уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітний (податковий) період грудень 2014 року вх. № від 19.02.2015 року та № від 04.02.2015 року бюджетне відшкодування з податку на додану вартість у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступного податкового періоду у сумі 2155 грн. та від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного завітного (податкового) періоду (рядок 19) у сумі 6222,00 грн.; в порушення п.44.1 ст. 44, ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п.198.6 ст. 198, п.201,1, п.201.4, п.201.6, п.201.7 ст.201 Податкового Кодексу України, та порядку заповнення податкової накладної, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 14 січня 2014 року №10 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 січня 2014 року за №185/24962, наказом Міністерства Фінансів України від 22 вересня 2014 року №957 та зареєстрованого Міністерстві юстиції України 13 жовтня 2014 року за №1235/26012, встановлено завищення суми податкового кредиту з податку на додану вартість у сумі 46736 грн., у тому числі по періодам: листопад 2014 року - 3257 грн., грудень 2014 року 43479 грн.; завищення податкового кредиту призвело до наступного: в порушення п. 200.1, п. 200.4, п. 200.6 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями) завищено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступного податкового періоду на загальну суму 3257 грн. за листопад 2014 року, завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду на загальну суму ПДВ у розмірі 43479 грн. за грудень 2014 року (а.с. 112-139).

Позивач не погодившись з висновками акту перевірки подав на них свої заперечення до державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області 27.03.2015 року (а.с. 150-156).

Листом від 03.04.2015 року №4735/10/20-31-15-01-17, контролюючий орган повідомив позивача, що висновки акту перевірки від 20.03.2015 року №847/20-31-15-01-10/00310491 переглянуто в частині завищення податкового кредиту по взаємовідносинам ТОВ "МИЛАМ" з ТОВ "ЛУГАНСЬКЕ ЕНЕРГЕТИЧНЕ ОБ'ЄДНАННЯ" () відповідно до податкової накладної №93 від 10.06.2014 року на загальну суму 317,58 грн., у том числі по періодах: за листопад 2014 року 317,58 грн.. В іншій частині висновки по акту перевірки від 20.03.2015 року №847/20-31-15-01-10/00310491 залишено без змін (а.с. 157-161).

На підставі акту перевірки контролюючим органом винесено податкові повідомлення - рішення від 08.04.2015 року №, №(а.с. 163-164).

Обґрунтовуючи правомірність винесених податкових повідомлень - рішень відповідач посилався в акті перевірки на те, що позивачем до складу податкового кредиту включені податкові накладні, в яких місцезнаходження покупця не відповідає вимогам ст. 45 Податкового кодексу України; до податкових накладних не надано договори, зазначені в таких накладних.

Перевіряючи обґрунтованість винесення спірних податкових повідомлень - рішень, суд встановив наступне.

Позивач, як юридична особа зареєстроване Виконавчим комітетом Луганської міської ради 23.06.1993 року, про що свідчать відомості Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (а.с. 10).

Товариство з обмеженою відповідальністю "МИЛАМ" є платником податку на додану вартість, про що останньому видано свідоцтво відповідного зразка (а.с. 12).

18.12.2014 року позивач змінив своє місцезнаходження та зареєструвався за адресою: 61002, м. Харків, вул. Мироносицька, буд. 43, про що внесено запис до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України за №6064720 (а.с. 10).

Згідно вимог ч. 45.2 ст. 45 Податкового кодексу України, податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Поряд із тим, суд зазначає, що ТОВ "МИЛАМ" змінюючи свою податкову адресу завчасно повідомляло про це своїх контрагентів. Отримуючи податкові накладні із старою податковою адресою, позивач звертався до контрагентів із проханням приведення таких податкових накладних до вимог законодавства з цього питання, проте, у зв'язку із знаходження деяких контрагентів ТОВ "МИЛАМ"- ТОВ "Вневідомча охорона", ККП "КК "Приморська", ТОВ "ЛЕО", ПАТ "Укртелеком" в зоні проведення АТО, тому неможлива своєчасна доставка оригіналів документів до м. Харкова.

У зв'язку зі зміною місцезнаходження ТОВ "МИЛАМ", ними помилково надані відповідачу податкові накладні із старою податковою адресою та недодані деякі договори.

Проте, як пояснив представник позивач при проведені перевірки перевіряючим надавались належним чином заповнені податкові накладні, як і договори, які вказані в цих податкових накладних, однак останнім не оглянуті. А також, належним чином оформлені податкові накладні надані через канцелярію податкового органу разом із запереченнями на акт перевірки в п'ятиденний строк до винесення податкового повідомлення-рішення (а.с.150-155)

При цьому, суд зауважує, що представник відповідача у судовому засіданні не зміг пояснити підстави не прийняття перевіряючими до уваги наданих, належним чином оформлених, податкових накладних.

Так, в матеріалах справи містяться податкові накладні: №65 від 11.12.2014 року, №277 від 26.12.2014 року, №34 від 01.12.2014 року, №2357 від 05.12.2014 року, №7500 від 19.12.2014 року, №12396 від 31.12.2014 року, №1 від 19.12.2014 року, №1 від 23.12.2014 року, №2 від 24.12.2014 року, №3 від 25.12.2014 року, №4 від 26.12.2014 року (а.с. 44-45, 60, 68-70, 84, 89-92), де місцезнаходженням покупця (ТОВ "МилаМ") є м. Харків, вул. Мироносицька, буд. 43.

Відповідно до положень ч. 44.6, 44.7 ст. 44 Податкового кодексу України якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

У разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

А отже, суд приходить до висновку, що на момент перевірки у позивачу наявні належним чином податкові накладні, однак не враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення

Порядок формування податкового кредиту визначений положеннями ст. 198 Податкового кодексу України.

Відповідно до вимог п.198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно до п.198.3 ст. 198 Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначений ст. 200 Податкового кодексу України.

Так відповідно до положень п. 200.1, 200.4, 200.6 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу; б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. Платник податку зберігає право на отримання бюджетного відшкодування коштами у майбутніх звітних (податкових) періодах.

Враховуючи наведене вище, беручи до уваги всі обставини справи, суд дійшов висновку, що позивач мав право на нарахування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за листопад-грудень 2014 року та суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступного податкового періоду за грудень 2014 року.

Крім того, приймаючи спірні податкові повідомлення - рішення контролюючий орган, окрім іншого, посилався на не подання контрагентами позивача податкової звітність за грудень 2014 року та серпень 2014 року - ТОВ "ЛУГАНСЬКЕ ЕНЕРГЕТИЧНЕ ОБ'ЄДНАННЯ" (), за липень 2014 року, жовтень - листопад 2014 року - ТОВ "ЛТК", до контролюючого органу за місцем їх реєстрації.

Пунктом 49.2 статті 49 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов'язаний за кожний встановлений Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Граничні строки подання податкової декларації можуть бути збільшені за правилами та на підставах, які передбачені Кодексом.

Суд зауважує, що відповідно в п.57 Рішення Європейського суду з прав людини по справі "Булвес" АД проти Болгарії від 22 січня 2009 року судом було зазначено, що оскільки компанія-заявник у повному обсязі та вчасно виконала обов'язки з дотримання встановлених Державою-членом Конвенції норм стосовно ПДВ та не мала засобів для забезпечення виконання податкових зобов'язань постачальником і не знала про невиконання останнім своїх обов'язків, вона могла правомірно очікувати отримання вигоди від застосування одного із основних правил системи оподаткування ПДВ, а саме від визнання права на податковий кредит щодо суми ПДВ, яка була сплачена постачальнику. Більше того, лише після подачі декларації із віднесенням відповідних сум до складу податкового кредиту та проведення податковими органами зустрічної перевірки постачальника могло бути встановлено, чи виконав постачальник свій обов'язок подання звітності з ПДВ у повному обсязі. Відповідачем не доведено обізнаності позивача щодо недобросовісного декларування своїх зобов'язань його контрагентами.

Враховуючи зазначене вище, суд зазначає, що позивач не може нести наслідків невиконання його контрагентами свого податкового обов'язку щодо подання податкової звітності до контролюючих органів на обліку, в яких вони перебувають, оскільки, такі вимоги, відповідно до зазначеного рішення Європейського суду з прав людини є надмірним тягарем для платника податку, що порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту прав власності.

За правилами ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги вище наведене, враховуючи, що висновки відповідача про безпідставне завищення суми бюджетного відшкодування не знайшли свого підтвердження у ході розгляду даної справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до положень ст. 94 Податкового кодексу України.

Керуючись статтями 17, 86, 94, 122, 159, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "МИЛАМ" до державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити у повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення - рішення від 08.04.15 року №, №.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили у порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 11 червня 2015 року.

Суддя Лук'яненко М.О.