Справа № 826/4240/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 червня 2015 року № 826/4240/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Гарник К.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві (далі по тексту - відповідач), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомленні - рішення від 12 листопада 2014 року № та №.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає про помилковість висновку податкового органу щодо наявності у підприємця заборгованості по сплаті податку на доходи з фізичних осіб, що і зумовило застосування штрафних санкцій на підставі статті 126 Податкового кодексу України.

Відповідач проти адміністративного позову заперечив, посилаючись на правомірне нарахування штрафних санкцій за несвоєчасне погашення грошового зобов'язання по податку на доходи з фізичних осіб за перевіряє мий період.

Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи положення частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 26 березня 2015 року суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

29 жовтня 2014 року, на підставі статті 76 Податкового кодексу України посадовою особою відповідача було проведено камеральну перевірку своєчасності сплати податку на доходи з фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування.

Під час проведення перевірки податковим органом встановлено порушення статті 126 Податкового кодексу України - несвоєчасно сплачено суму грошового зобов'язання з податку на доходи з фізичних осіб за листопад 2013 року, лютий-березень 2014 року (сплачено податок пізніше граничного терміну), що зафіксовано в Акті 29 жовтня 2014 року №3171/26-55-17-04/НОМЕР_1.

Відповідно до Акту перевірки, на підставі статті 126 Податкового кодексу України, 12 листопада 2014 року податковим органом винесено податкові повідомлення - рішення (форми «Ш»):

№, яким за затримку на 87 та 52 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 19842,85 грн. фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 3968,57 грн. за платежем - податок на доходи з фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування;

№, яким за затримку на 22 календарних дня сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 8741,80 грн. фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 874,18 грн. за платежем - податок на доходи з фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку до Головного управління ДФС у м. Києві та ДФС України.

За результатами розгляду скарг платника податків листами Головного управління ДФС у м. Києві від 17 січня 2015 року № 137/С/26-15-10-08 та ДФС України від 10 березея 2015 року № 1089/С/99-99-10-01-03-14 у їх задоволенні відмовлено, а податкові повідомленні - рішення від 12 листопада 2014 року № та № залишено без змін.

Позивач не погоджується із вказаними податковими повідомленнями - рішеннями й зазначає, що визначені грошові зобов'язання були сплачені у встановлений Податковим кодексом України.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог з урахуванням вищенаведеного, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 177.5. статті 177 Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

Згідно положення підпункту 177.5.1. пункту 177.5 статті 177 Податкового кодексу України, авансові платежі з податку на доходи фізичних осіб розраховуються підприємцем самостійно, але не менш як 100 відсотків річної суми податку з оподатковуваного доходу за минулий рік (у співставних умовах), та сплачуються до бюджету по 25 відсотків щокварталу.

У разі зменшення суми отриманого доходу за попередній календарний квартал поточного року більше ніж на 20 відсотків у порівнянні з розрахунковою очікуваною сумою доходу на такий квартал платник податку має право зменшити суму авансового платежу, що підлягає сплаті у наступний строк, встановлений цим підпунктом, пропорційно зменшенню суми зазначеного доходу. Для такого зменшення суми авансового платежу фізичною особою - підприємцем до настання строку сплати такого авансового платежу до контролюючого органу подається заява у довільній формі, що містить розрахунок зменшення суми авансового платежу та коротке пояснення обставин, що призвели до зменшення суми отриманого доходу.

Підпункт 177.5.2. пункту 177.5 статті 177 Податкового кодексу України визначає, що фізичні особи - підприємці, які зареєстровані протягом року в установленому законом порядку або перейшли із спрощеної системи оподаткування на загальну систему оподаткування чи сплачували фіксований податок до набрання чинності цим Кодексом, подають податкову декларацію за результатами звітного кварталу, в якому розпочата така діяльність або відбувся перехід на загальну систему оподаткування. Вперше зареєстровані підприємці в податковій декларації також зазначають інформацію про майновий стан та доходи станом на дату державної реєстрації підприємцем. Платники податку розраховують та сплачують авансові платежі у строки, визначені підпунктом 177.5.1 пункту 177.5 цієї статті, що настануть у звітному податковому році.

Згідно підпункту 177.5.3 пункту 177.5 статті 177 Податкового кодексу України, остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником самостійно згідно з даними, зазначеними в річній податковій декларації, з урахуванням сплаченого ним протягом року податку на доходи фізичних осіб та збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності на підставі документального підтвердження факту їх сплати.

Надмірно сплачені суми податку підлягають зарахуванню в рахунок майбутніх платежів з цього податку або поверненню платнику податку в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Виходячи з аналізу вказаних правових норм вбачається, що фізичні особи - підприємці зобов'язані самостійно нараховувати авансові платежі, які становлять не менш як 100 відсотків річної суми податку з оподатковуваного доходу за минулий рік та сплатити їх до бюджету по 25 відсотків щокварталу.

При цьому, суми авансових платежів відображаються у податковій декларації про майновий стан і доходи у рядку 06 додатку 5 до декларації «Розрахунок податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності».

Порядок заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи визначається Інструкцією щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи затвердженою Наказом Міністерством фінансів України від 11.12.2013 № 793, зареєстрованим в Мін'юсті України 24 грудня 2013 р. за N 2179/24711.

Відповідно до пункту 6.10 вказаної Інструкції у рядку 06 вказується сума авансових платежів з податку, сплачених платником податку протягом звітного податкового періоду у строки, визначені підпунктом 177.5.1 пункту 177.5 статті 177 розділу IV Кодексу.

Пунктом 6.11 Інструкції передбачено що у рядку 07.01 вказується сума податку на доходи фізичних осіб - підприємців, що підлягає сплаті до бюджету, у разі якщо за результатами остаточного розрахунку виникають податкові зобов'язання з цього податку. Остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником самостійно з урахуванням сплачених ним протягом року авансових платежів з податку на доходи фізичних осіб та збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності на підставі документального підтвердження факту їх сплати. Значення рядка 07.01 дорівнює позитивному значенню різниці між значеннями рядка 05 та рядка 06.

Відтак, нормативно-правовим актом, що регулює порядок заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи чітко передбачено, що розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником з урахуванням саме фактично сплачених протягом року авансових платежів з податку на доходи фізичних осіб, а не нарахованих у відповідності до раніше поданої декларації та заяв про зменшення суми авансового платежу.

Матеріали справи свідчать, що згідно з додатком № 5 до податкової декларації про майновий стан та доходи платника податків за 2012 рік від 11 лютого 2013 року, сума нарахованого квартального авансового платежу становить 11062,31 грн.

Погашення вказаного податкового зобов'язання здійснено 12 лютого 2014 року, що підтверджується платіжним дорученням від 12 лютого 2014 року № 15 на суму 18218,53 грн.

10 лютого 2014 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 подано до контролюючого органу звітну податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2013 рік.

Згідно вказаної декларації, позивачем в рядку 07 додатку 05 Декларації, визначено податок на доходи фізичних осіб в розмірі 15695,13 грн., що підлягає до сплати (граничний термін сплати-19 лютого 2014 року), та розмір авансових платежів по 12220,21 грн.(рядок 08 додатку 05 Декларації) (граничні терміни сплати-14 березня 2014 року, 14 травня 2014 року, 14 серпня 2014 року, 14 листопада 2014 року).

Як зазначено контролюючим органом, з урахуванням переплати платника податку на 13 березня 2014 року у сумі 3439,53грн, сума заборгованості на 14 березня 2014 року становить 8780,98 грн.

07 травня 2014 року позивачем подано уточнюючу податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2013 рік, відповідно до якої останнім зменшено податкові зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб на суму 11232,74 грн., чим усунено суму податкового боргу.

Відповідно до статті 50 Податкового кодексу України, якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Проте, судом встановлено, що вказана уточнююча декларація подана фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 після закінчення граничного терміну подання податкової звітності, у зв'язку з чим, з граничної дати сплати авансового внеску - 14 березня 2014 року до дати подання уточнюючої декларації - 07 травня 2014 року, якою зменшено самостійно визначену суму податкових зобов'язань, відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України автоматично розрахована штрафна 20% санкція за порушення правил сплати (перерахування) податку.

Таким чином, уточнення суми податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, за яким усунуто суму податкового боргу, відбулось лише 07 травня 2014 року.

Так, у зв'язку із встановлення вказаних порушень, суд погоджується з висновками контролюючого органу про порушення позивачем пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України та як наслідок винесеним податковим повідомлення-рішенням від 12 листопада 2014 року № , яким визначено суму штрафу у розмірі 20% грошового зобов'язання погашеного із затримкою у сумі 3968,57 грн.

У свою чергу, судом встановлено, що відповідно до податкової декларації про майновий стан та доходи за 2013 рік, сума податкових зобов'язань по податку на доходи фізичних осіб на дату сплати - 19 лютого 2014 року становить 15895,13 грн.

З урахуванням переплати на 18 лютого 2014 року на суму 6953,38 грн., сума заборгованості станом на 19 лютого 2014 року становить 8741,75 грн.

Погашення вказаного податкового зобов'язання здійснено 13 березня 2014 року, що підтверджується платіжним дорученням від 13 березня 2014 року № 22 на суму 12220,51 грн.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Таким чином, відповідно до звітної податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 року від 10 лютого 2014 року, сума податку, що підлягає до сплати до бюджету становить 15695,13 грн.

У свою чергу, відповідно до уточнюючої податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік від 07 травня 2014 року, сума податку, що підлягає сплаті до бюджету становить 4462,39 грн.

Таким чином, зазначена підприємцем сума податку 11232,74 грн. являє собою різницю між податковими зобов'язаннями звітної та уточнюючої декларацій за 2013 рік.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з висновками контролюючого органу, викладеними в Акті 29 жовтня 2014 року №3171/26-55-17-04/НОМЕР_1 про порушення позивачем статті 126 Податкового кодексу України та як наслідок прийнятими на його підставі податковими повідомленнями-рішеннями від 12 листопада 2014 року № та №.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає позовні вимоги необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про судовий збір, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 182,70 грн., а тому, враховуючи, результат розгляду адміністративної справи та розмір сплаченого судового збору, решта суми судового збору у розмірі 1644,30 грн. підлягає стягненню з позивача на користь Державного бюджету.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 відмовити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код 38004897, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку 820019, р/р 4007, код класифікації 22030001) судовий збір у розмірі 1644,30 (тисяча шістсот сорок чотири тисячі тридцять копійок).

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник