Справа № 807/1855/14
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 року м. Київ К/800/18406/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді - Загороднього А.Ф.,

суддів: Веденяпіна О.А, Зайцева М.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області

на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 червня 2014 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2015 року

у справі № 807/1855/14

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановила:

ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Мукачівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12 березня 2014 року за № та від 17 квітня 2014 року за №.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2015 року, позов ФОП ОСОБА_2 задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Мукачівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Закарпатській області від 12 березня 2014 року № та від 17 квітня 2014 року № .

У касаційній скарзі, Мукачівська ОДПІ ГУ Міндоходів у Закарпатській області, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судами встановлено, що представниками Мукачівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Закарпатській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_2 з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за грудень 2013 року, що виникло в результаті декларування від'ємного значення за листопад 2013 року, за результатами якої складено акт від 19 лютого 2014 року №218/1703/НОМЕР_3, в якому зазначено про виявлення завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в декларації за грудень 2013 року на 18809 грн. та одночасно встановлено заниження до сплати в бюджет податку на додану вартість на суму 235872 грн. за грудень 2013 року.

ФОП ОСОБА_2 подав заперечення до акту перевірки, на що Мукачівська ОДПІ листом від 05 березня 2014 року вих.№1336/10/1703 повідомила про відсутність підстав для внесення змін до акту перевірки.

Податковим повідомленням-рішенням форми «В1» від 12 березня 2014 року № ФОП ОСОБА_2 зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 18809грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції розміром 9404,5грн. Податковим повідомленням-рішенням від 12 березня 2014 року № збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 235872грн та застосовані штрафні (фінансові) санкції розміром 117936 грн.

Рішенням ГУ Міндоходів у Закарпатській області від 10 квітня 2014 року №124/3/07-16-10-05-47, скаргу позивача від 21 березня 2014 року №17 залишено без задоволення. Скаргу від 21 березня 2014 року №16 задоволено в частині оскарження 18809грн. податку на додану вартість та 9404,50 грн. штрафних санкцій. Частково скасовано податкове повідомлення-рішення Мукачівської ОДПІ від 12 березня 2014 року № в частині 18809 грн. податку на додану вартість та 9404,50 грн. штрафних санкцій.

17 квітня 2014 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 17 квітня 2014 року № на суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 21763 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції розміром 108531,50 грн.

Рішенням Міндоходів України від 12 травня 2014 року №2974/3/99-99-10-01-03-14, повторні скарги ФОП ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Пунктом 197.8 статті 197 ПК України передбачено, що звільняються від оподаткування операції з постачання послуг з перевезення (переміщення) пасажирів та вантажів транзитом через митну територію України, а також з постачання послуг, пов'язаних із таким перевезенням (переміщенням).

Відповідно до підпункту «е» пункту 185.1 статті 185 ПК України об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Вимогами підпункту «а» підпункту 195.1.3 пункту 195.1 статті 195 ПК України за нульовою ставкою оподатковуються операції з постачання послуг міжнародного перевезення пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом. Для цілей цього підпункту перевезення вважається міжнародним, якщо таке перевезення здійснюється за єдиним міжнародним перевізним документом.

Відповідно до статті 90 Митного кодексу України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 1 Закону України «Про транзит вантажів» транзитом вантажів є перевезення транспортними засобами транзиту транзитних вантажів під митним контролем через територію України між двома пунктами або в межах одного пункту пропуску через державний кордон України.

Вимогами статті 4 цього Закону передбачено, що транзит вантажів може здійснюватися у прямому або змішаному (комбінованому) сполученні. У прямому сполученні транзит вантажів передбачає їх транспортування одним видом транспорту без перевантаження на інший. У змішаному сполученні транзит вантажів може бути пов'язаний з їх перевантаженням з одного виду транспорту на інший, переробкою, сортуванням, пакуванням, обмірюванням, накопиченням, формуванням або подрібненням партій транзитного вантажу, тимчасовим зберіганням тощо. Такі операції здійснюються в зонах митного контролю виключно за вибором вантажовласника (уповноваженої ним особи).

При цьому цей Закон не містить обмежень щодо здійснення таких операцій при транзиті вантажів у прямому сполученні.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про транзит вантажів» свобода транзиту вантажів забезпечується шляхом відсутності будь-якої дискримінації стосовно учасників транзиту при оподаткуванні операцій, пов'язаних з транзитом вантажів.

Таким чином, згідно із Законом України «Про транзит вантажів», транзитні послуги - це діяльність учасників транзиту, що здійснюється в межах договорів (контрактів) перевезення, транспортного експедирування, доручення, агентських угод, то послуги, що безпосередньо пов'язані з транзитом вантажів, звільняються від оподаткування ПДВ

Як вірно встановлено судами попередніх інстанцій, ФОП ОСОБА_2 в 2013 році надавав послуги з перевезення вантажів транзитом через митну територію України. Відповідно до наданих первинних документів (міжнародних товарно-транспортних накладних - СМR, заявок на здійснення перевезення, актів наданих транспортних послуг, рахунків) на здійснення одного перевезення вантажу транзитом через митну територію України позивач оформляв одну (дві) міжнародну товарно-транспорту накладну та складав дві податкові накладні, з яких одну податкову накладну на перевезення вантажу під митним контролем на території України між двома пунктами пропуску через державний кордон України - як на операцію, яка звільнена від оподаткування, та одну податкову накладну на перевезення вантажу за межами державного кордону України - як на операцію, що оподатковується за нульовою ставкою.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо неправомірності врахування відповідачем в обсяг транзитних перевезень весь обсяг послуг, в тому числі ті, що надавались за межами митної території України, зокрема, з пункту відправлення до пункту пропуску митного органу, і аналогічно від пункту пропуску митного органу до пункту одержання за межами території України, що призвело до невірного визначення відповідачем сум ПДВ, які не включаються до складу податкового кредиту та відповідно до помилкового висновку про заниження позивачем обсягу пільгових перевезень та завищення сум, що підлягає бюджетному відшкодуванню

Отже, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло б призвести до невірного вирішення спору, а тому оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області відхилити.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 червня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2015 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий А.Ф. Загородній

Судді О.А. Веденяпін

М.П. Зайцев