Справа № 135/441/15-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2015-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 135/441/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Волошин Т.В.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

12 червня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м.Ладижині Вінницької області на постанову Ладижинського міського суду Вінницької області від 20 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м.Ладижині Вінницької області про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з адміністративни позовом до управління Пенсійного фонду України у м.Ладижин Вінницької області про визнання неправомірним рішення та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Ладижинського міського суду Вінницької області від 20 квітня 2015 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ст.ст.197, 183-2 КАС України, проводить розгляд справи в порядку письмового провадження, при цьому згідно частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Як зазначено п. б ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджуваним постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162 (далі по тексту Список №2), за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років б місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Також, відповідно до змісту ч. 2 ст. 55 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", потерпілим від Чорнобильської катастрофи, які відпрацювали на інших роботах з шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 (чоловіки - 12 років 6 місяців і більше), вік виходу на пенсію зменшується додатково на один рік понад передбачений цією статтею.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_2 є потерпілим від Чорнобильської катастрофи та постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, про що йому видано відповідне посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с.7).

20.01.2015 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України у м. Ладижин Вінницької області з письмовою заявою про призначення пільгової пенсії за віком по списку № 2, зі скороченням пенсійного віку та подав необхідні документи.

Розпорядженням управління Пенсійного фонду України в м. Ладижин № 3 від 27.01.2015 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії оскільки посада майстра виробничої дільниці по ремонту парогазотурбінного устаткування в котлотурбінному цеху, як це зазначено в трудовій книжці позивача, не відповідає Списку № 2 затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2013 року. Тому період роботи ОСОБА_2 з 01.12.1993 року по 02.12.2013 року не може бути зарахований до пільгового стажу.

Не погоджуючись з даним рішенням відповідача позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

У відповідності до записів трудової книжки, ОСОБА_2 з 01.12.1993 по 02.12.2013 (20 років та 2 дні) працював на посаді майстра виробничої дільниці котельних турбінних цехів, здійснював ремонт парогазотурбінного устаткування в місцях його установки.

Згідно до довідки № 43 від 19.01.2015 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній Відокремленого підрозділу "Ладижинська теплова електрична станція ПАТ "ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО" зазначено, що посада позивача передбачена розділом ХІІІ підрозділу 13 б Списку №2, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року " Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах". Крім того право ОСОБА_2 на пенсію за віком на пільгових умовах підтверджене результатами атестації робочого місця ( наказ № 415 від 18.08.1995, наказ №53 від 07.02.2001 року, наказ № 156 від 23.05.2005 року,наказ №144 від 19.05.210 року) (а.с. 14).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до положень статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом третім Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає праве на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України за № 383 від 18.11.2005, передбачено, що при визначенні права на пенсію на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Судом встановлено, що з 01.12.1993 року по 02.12.2013 року включно ОСОБА_2 працював майстром виробничої дільниці котельних, турбінних цехів, здійснював ремонт парогазотурбінного устаткування в місцях його установки у відокремленому підрозділі "Ладижинська теплова електрична станція ПАТ "ДТЕК ЗАХІДНЕНЕРГО" за що отримував заробітну плату. За відповідний період роботи заробітна плата нараховувалась з утриманням до Пенсійного фонду України. Робота на даній посаді передбачена Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників зі шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Тому відповідно до розділу ХІІІ підрозділу 3 б Списку № 2, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників зайнятість яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", позивач має право на таку пенсію.

За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції вважає, що суд дійшов вірного висновку про те, що відповідач у справі при відмові позивачеві у призначенні пільгової пенсії та у зарахуванні до пільгового стажу, який дає право пільгового пенсійного забезпечення за Списком №2 - діяв протиправно, порушуючи права та законні інтереси позивача у справі.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першоїі інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не має.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України , суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м.Ладижині Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Ладижинського міського суду Вінницької області від 20 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М.

Матохнюк Д.Б.