Справа № 320/2149/14-а(2а/320/104/14)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"12" травня 2015 р. справа № 320/2149/14-а(2а/320/104/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Мелітопольської міської ради Запорізької області

на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 липня 2014 року у справі №320/2149/14-а(2а/320/104/14)

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Мелітопольської міської ради Запорізької області

про визнання незаконним та скасування рішення, -

встановив:

В березні 2014 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення Мелітопольської міської ради від 07.02.2014 року №12.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 липня 2014 року позов задоволено частково, а саме: визнано незаконним та скасовано рішення Мелітопольської міської ради від 07.02.2014 року №12 в частині зобов'язання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 усунути недоліки у розміщенні рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з порушенням ДСТУ 3587-97 (дозвіл 21/13). В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постанову суду мотивовано тим, що перелік підстав для обмежень та заборон щодо розміщення зовнішньої реклами є вичерпним, на підставі чого правомірність та обґрунтованість спірного рішення не доведена.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку. Апелянт зазначав, що суд не вірно трактував норми Закону України "Про рекламу", якими визначені повноваження органів місцевого самоврядування в галузі надання дозволів на розміщення та розповсюдження зовнішньої реклами, щодо визначення переліку підстав для скасування даних дозволів.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Позивач та відповідач, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів

апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 19.09.2013 року приватному підприємцю ОСОБА_1 видано дозвіл №21/13 на розміщення зовнішньої реклами за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8). На підставі дозволу позивачем розміщено рекламну конструкцію за адресою: АДРЕСА_1.

07.02.2014 року Мелітопольською міською радою винесено рішення №12 "Про усунення недоліків у розміщенні та демонтаж рекламних засобів", у відповідності до якого зобов'язано ФОП ОСОБА_1 в 15-денний термін після прийняття цього рішення усунути недоліки у розміщенні рекламного засібу за адресою: АДРЕСА_1 у зв'язку з невідповідністю місця розташування засобу (а.с. 7).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, з наступних підстав.

Згідно ст.16 Закону України "Про рекламу" N 270/96-ВР від 03.07.1996р., розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до приписів ч.3, 5 ст.16 Закону України "Про рекламу" встановлений перелік заборон на розташування засобів зовнішньої реклами: на пішохідних доріжках та алеях; у населених пунктах на висоті менш ніж 5 метрів від поверхні дорожнього покриття, якщо їх рекламна поверхня виступає за межі краю проїжджої частини; поза населеними пунктами на відстані менш ніж 5 метрів від краю проїжджої частини; перелік обмежень та заборон щодо розміщення зовнішньої реклами, встановлений цим Законом, є вичерпним.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно листа 10/03-78вх. від 17.10.2013 року Управлінням ДАІ ГУМВС України в Запорізькій області розглянуті та погоджені матеріали розміщення рекламних конструкцій за адресою: АДРЕСА_1, за умови їх встановлення на висоті від поверхні проїзної частини до нижнього краю рекламного банеру не менше п'яти метрів.

У відповідності до п.43 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених Постановою КМУ від 29.12.2003 року №2067, розташування рекламних засобів на перехрестях, біля дорожніх знаків, світлофорів, пішохідних переходів та зупинок транспорту загального користування дозволяється за погодженням з Державтоінспекцією.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки місце розташування рекламного засобу здійснено на підставі дозволу та було погоджено в установленому порядку, а також апелянтом не доведено що саме суперечить ДСТУ, оскаржене рішення відповідача № 12 від 07.02.2014 року за змістом не відповідає обов'язковим вимогам щодо обмежень та заборон щодо розміщення зовнішньої реклами, встановлених Законом України "Про рекламу", а тому є незаконним.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Мелітопольської міської ради Запорізької області залишити без задоволення.

Постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 липня 2014 року у справі №320/2149/14-а(2а/320/104/14) залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун