Справа № 2а-17432/10/2670
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" травня 2015 р. м. Київ К/9991/171/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Кохан О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Осіпов, Чопівська і Партнери»

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2011 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2011 року

у справі № 2а-17432/09/2670

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Осіпов, Чопівська і Партнери»

до Державної податкової інспекції у Деснянському районі міста Києва

про визнання протиправними дій, скасування податкових повідомлень-рішень та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

29 листопада 2010 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Осіпов, Чопівська і Партнери» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Деснянському районі міста Києва (далі - відповідач) про: визнання неправомірними дій ДПІ у Деснянському районі м. Києва щодо: порушення порядку проведення невиїзних перевірок; відмови в інформації, надання якої передбачено правовими актами, умисного затримування її та надання неповної і недостовірної інформації; відмови вчинити дії стосовно попередження порушень та відмови поновити порушені права позивача; прийняття необґрунтованих рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій; скасування податкових повідомлень-рішень № /0 від 27 травня 2010 року, № /1 від 18 червня 2010 року, № /2 від 27 серпня 2010 року, №/3 від 04 листопада 2010 року; скасування податкових повідомлень-рішень №/0 від 06 жовтня 2010 року, № /1 від 25 жовтня 2010 року; зобов'язання ДПІ у Деснянському районі м. Києва видати ТОВ «ЮФ «Осіпов, Чопівська і Партнери» свідоцтво про сплату єдиного податку з 2011 року на підставі заяви від 14 грудня 2010 року (в редакції заяви про доповнення позовних вимог від 18 січня 2011 року).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2011 року у задоволенні позову було відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2011 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2011 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі ТОВ «ЮФ «Осіпов, Чопівська і Партнери», посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2011 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

З урахуванням неприбуття у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, та які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

ТОВ «ЮФ «Осіпов, Чопівська і Партнери» з 16 березня 2009 року є належним чином зареєстрованою юридичною особою, яка з моменту державної реєстрації по 31 грудня 2010 року перебувала на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності шляхом сплати єдиного податку за ставкою 10%.

19 січня 2010 року ТОВ «ЮФ «Осіпов, Чопівська і Партнери» направило поштою до ДПІ у Деснянському районі м. Києва розрахунок по єдиному податку за 4 квартал 2009 року, що підтверджується відбитком календарного штемпеля відділення поштового зв'язку на рекомендованому конверті № 618 (арк. справи 110), який надійшов до податкового органу та був зареєстрований 20 січня 2010 року.

19 квітня 2010 року ТОВ «ЮФ «Осіпов, Чопівська і Партнери» направило поштою до ДПІ у Деснянському районі м. Києва розрахунок по єдиному податку за 1 квартал 2010 року, що підтверджується відбитком календарного штемпеля відділення поштового зв'язку на рекомендованому конверті № 096 (арк. справи 112), який надійшов до податкового органу та був зареєстрований 20 квітня 2010 року.

ДПІ у Деснянському районі м. Києва провела невиїзну документальну (камеральну) перевірку своєчасності подання ТОВ «ЮФ «Осіпов, Чопівська і Партнери» податкової звітності, за результатами якої був складений акт № 3436/15-36347206 від 26 травня 2010 року.

За висновками акту перевірки позивачем були порушені вимоги статті 4 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», які полягали у порушенні терміну подання розрахунку сплати єдиного податку за 4 квартал 2009 року (граничний термін подання 19 січня 2010 року) та за 1 квартал 2010 року (граничний термін подання 19 квітня 2010 року) на один день, а саме: 20 січня 2010 року та 20 квітня 2010 року відповідно.

27 травня 2010 року ДПІ у Деснянському районі м. Києва на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № /0, яким згідно з підпунктом 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.1 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила ТОВ «ЮФ «Осіпов, Чопівська і Партнери» суму штрафних (фінансових) санкцій за платежем: єдиний податок у розмірі 340,00 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення оскаржувалось позивачем в адміністративному порядку, за наслідками якого його скарги були залишені без задоволення, а податковим органом були прийняті податкові повідомлення-рішення № /1 від 18 червня 2010 року, № /2 від 27 серпня 2010 року, № /3 від 04 листопада 2010 року на аналогічні суми штрафних (фінансових) санкцій.

Сулами попередніх інстанцій було встановлено, що 12 липня 2010 року ТОВ «ЮФ «Осіпов, Чопівська і Партнери» надіслало до ДПІ у Деснянському районі м. Києва розрахунок по єдиному податку за 2 квартал 2010 року.

Листом від 13 липня 2010 року за вих. № 9029/10/28-329 ДПІ у Деснянському районі м. Києва повідомила позивача про те, що надіслана ТОВ «ЮФ «Осіпов, Чопівська і Партнери» податкова звітність заповнена з порушенням загальних вимог оформлення документів податкової звітності, а саме: не зазначений звітний період, зокрема, рік, за який подається податкова звітність, у зв'язку з чим поданий товариством податковий звіт вважається не визнаним як податкова звітність, з огляду на що платнику податку необхідно подати новий розрахунок сплати єдиного податку суб'єктом малого підприємництва - юридичною особою за 2 квартал 2010 року, оформлений належним чином (арк. справи 39).

Листом від 25 серпня 2010 року за вих. № 10303/10/28-329 ДПІ у Деснянському районі м. Києва повідомила позивача про те, що у звітності, яка надійшла до податкового органу 22 липня 2010 року був невірно зазначений тип документа - при відсутності звітного документа надіслано документ з вказаним типом «звітний новий» (арк. справи 42-43).

ДПІ у Деснянському районі м. Києва провела невиїзну документальну (камеральну) перевірку своєчасності подання ТОВ «ЮФ «Осіпов, Чопівська і Партнери» податкової звітності, за результатами якої був складений акт № 6124/15-36347206 від 24 вересня 2010 року.

За висновками акту перевірки позивачем були порушені вимоги статті 4 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», які полягали у неподанні розрахунку сплати єдиного податку за 2 квартал 2010 року (граничний термін подання 19 липня 2010 року).

06 жовтня 2010 року ДПІ у Деснянському районі м. Києва на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № /0, яким згідно з підпунктом 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.1 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила ТОВ «ЮФ «Осіпов, Чопівська і Партнери» суму штрафних (фінансових) санкцій за платежем: єдиний податок у розмірі 170,00 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення оскаржувалось позивачем в адміністративному порядку, за наслідками якого його скарга була залишена без задоволення, а податковим органом було прийняте податкове повідомлення-рішення № /1 від 25 жовтня 2010 року.

04 листопада 2010 року ТОВ «ЮФ «Осіпов, Чопівська і Партнери» листом повідомило ДПІ у Деснянському районі м. Києва про намір оскаржити у судовому порядку податкові повідомлення-рішення № /0 від 27 травня 2010 року, № /1 від 18 червня 2010 року, № /2 від 27 серпня 2010 року, № /3 від 04 листопада 2010 року, № /0 від 06 жовтня 2010 року, № /1 від 25 жовтня 2010 року (арк. справи 108).

14 грудня 2010 року ТОВ «ЮФ «Осіпов, Чопівська і Партнери» звернулось до ДПІ у Деснянському районі м. Києва із заявою про застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності з 2011 року за ставкою єдиного податку 10% (арк. справи 63).

Листом від 27 грудня 2010 року за № 17737/10/15-130 ДПІ у Деснянському районі м. Києва відмовила позивачу у видачі про сплату єдиного податку що ставкою 10% з 01 січня 2011 року з посиланням на те, що станом на 27 грудня 2010 року у ТОВ «ЮФ «Осіпов, Чопівська і Партнери» обліковується податковий борг по єдиному податку у розмірі 510,00 грн. (арк. справи 67).

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що: граничним днем для подання суб'єктом малого підприємництва - юридичної особи розрахунку сплати єдиного податку до податкового органу є 19 число місяця, наступного за звітним (податковим) періодом; позивачем не було надано належних та допустимих доказів подання розрахунку сплати єдиного податку за 2 квартал 2010 року у визначений законодавством строк, з урахуванням того, що рішення ДПІ у Деснянському районі м. Києва від 13 липня 2010 року за вих. № 9029/10/28-329 про невизнання розрахунку сплати єдиного податку за 2 квартал 2010 року податковою звітністю позивачем не оскаржувалось; у зв'язку зі зверненням позивачем до суду з вказаним позовом поза межами строку сплати узгодженого в апеляційному порядку податкового зобов'язання, несплачене податкове зобов'язання, процедура апеляційного оскарження якого була завершеною, перетворилось на податковий борг платника податків у силу прямого припису пункту 5.4.1 пункту 5.4 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», з огляду на що на час звернення у ТОВ «ЮФ «Осіпов, Чопівська і Партнери» до ДПІ у Деснянському районі м. Києва із заявою про застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності з 2011 року за ставкою єдиного податку 10%, у позивача існувала заборгованість із податків та зборів (обов'язкових платежів) та, як наслідок, податковий орган правомірно відмовив позивачу у видачі свідоцтва; позивачем не було надано належних та допустимих доказів порушень податковим органом порядку проведення невиїзних документальних (камеральних) перевірок, а також відмови податковим органом у наданні інформації та надання недостовірної інформації.

Однак, повністю погодитись з такими висновками судів попередніх інстанцій колегія суддів не може, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) суб'єкти підприємницької діяльності - юридичні особи сплачують єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.

Згідно з абзацом 9 пункту 4 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), за результатами господарської діяльності за звітний (податковий) період (квартал) суб'єкти малого підприємництва юридичні особи подають до органу державної податкової служби до 20 числа місяця, що наступає за звітним (податковим) періодом, розрахунки про сплату єдиного податку, акцизного збору і, в разі обрання ними єдиного податку за ставкою 6 відсотків, розрахунок про сплату податку на додану вартість, а також платіжні доручення на сплату єдиного податку за звітний період з позначкою банку про зарахування коштів.

Таким чином, законодавцем встановлено обов'язок платників єдиного податку подавати розрахунки про сплату єдиного податку з обов'язковим доданням до цих розрахунків платіжних доручень про сплату єдиного податку за звітний період з позначкою банку про зарахування коштів.

Вимогу даного нормативно-правового акта подати до органу державної податкової служби розрахунок про сплату єдиного податку «до 20 числа місяця» слід трактувати у контексті з усією нормою права та іншими положеннями цього Указу. Оскільки, на платників єдиного податку покладено обов'язок сплатити податок до 20 числа місяця включно, помилковим є звужене тлумачення податковим органом положення нормативного акта про термін подання розрахунку єдиного податку з документами, які б підтверджували внесення платником цього податку до бюджету, тим самим скорочуючи строк сплати податку до 19 числа місяця та обмежуючи права платника.

У даному випадку законодавець, запроваджуючи дві пов'язані вимоги щодо сплати податку та подання розрахунку, граничним терміном встановлює саме 20 число відповідного місяця.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли неправомірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині скасування податкових повідомлень-рішень № /0 від 27 травня 2010 року, № /1 від 18 червня 2010 року, № /2 від 27 серпня 2010 року, № /3 від 04 листопада 2010 року, з огляду на що ухвалені у даній справі судові рішення - скасуванню у зазначеній частині із прийняттям в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог.

За визначенням, наведеним у пункті 1.11 статті 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків до контролюючого органу у строки, встановлені законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податку, збору (обов'язкового платежу).

Відповідно до положень підпункту 4.1.2 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Податкова декларація приймається без попередньої перевірки зазначених у ній показників через канцелярію, чий статус визначається відповідним нормативно-правовим актом. Відмова службової (посадової) особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин або висування нею будь-яких передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється та розцінюється як перевищення службових повноважень такою особою, що тягне за собою її дисциплінарну та матеріальну відповідальність у порядку, визначеному законом. Якщо службова (посадова) особа контролюючого органу порушує норми абзацу першого цього підпункту, платник податків зобов'язаний до закінчення граничного строку подання декларації надіслати таку декларацію поштою з описом вкладеного та повідомленням про вручення, до якої долучається заява на ім'я керівника відповідного контролюючого органу, складена у довільній формі, із зазначенням прізвища службової (посадової) особи, яка відмовилася прийняти декларацію, та/або із зазначенням дати такої відмови. При цьому декларація вважається поданою в момент її вручення пошті, а граничний десятиденний строк, встановлений для поштових відправлень підпунктом 4.1.7, не застосовується. Платник податків може також оскаржити дії службової (посадової) особи контролюючого органу з відмови у прийнятті податкової декларації у судовому порядку. Податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника податків як податкова декларація, що заповнена ним всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, може бути не визнана таким контролюючим органом як податкова декларація, якщо в ній не зазначено обов'язкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків. У цьому випадку, якщо контролюючий орган звертається до платника податків з письмовою пропозицією надати нову податкову декларацію з виправленими показниками (із зазначенням підстав неприйняття попередньої), то такий платник податків має право: надати таку нову декларацію разом зі сплатою відповідного штрафу; оскаржити рішення податкового органу в порядку апеляційного узгодження.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, будь-яких належних та допустимих доказів подання розрахунку сплати єдиного податку за 2 квартал 2010 року у визначений законодавством строк позивачем надано не було. Також, позивачем не було надано доказів оскарження рішення ДПІ у Деснянському районі м. Києва від 13 липня 2010 року за вих. № 9029/10/28-329 про невизнання розрахунку сплати єдиного податку за 2 квартал 2010 року податковою звітністю. Не додано таких доказів і до касаційної скарги.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині скасування податкових повідомлень-рішень № /0 від 06 жовтня 2010 року, № /1 від 25 жовтня 2010 року.

Відповідно до приписів підпункту 5.2.4 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при зверненні платника податків до суду із позовом про визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті і прийняття відповідного рішення.

У той же час, положеннями пункту 1.3 статті 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що податковий борг - це податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Таким чином, податковий борг виникає, зокрема, у разі не сплати у встановлений строк податкового зобов'язання, узгодженого в адміністративному порядку.

Днем узгодження податкового зобов'язання платника податків у разі апеляційного оскарження такого податкового зобов'язання є день закінчення процедури адміністративного оскарження (частина 5 пункту 5.2.4 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)).

У свою чергу, процедура адміністративного оскарження згідно з підпунктом 5.2.4 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) закінчується: останнім днем строку, передбаченого підпунктом 5.2.2 цього пункту для подання заяви про перегляд рішення контролюючого органу, у разі, коли така заява не була подана у зазначений строк; днем отримання платником податків рішення контролюючого органу про повне задоволення скарги, викладеної у заяві; днем отримання платником податків рішення контролюючого органу, що не підлягає подальшому адміністративному оскарженню.

Водночас, відповідно до підпункту 5.3.2 пункту 5.3 статті Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у випадках апеляційного узгодження суми податкового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити її узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом десяти календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Якщо ж сума узгодженого платником податків податкового зобов'язання не сплачена у встановлений строк, вона визнається сумою податкового боргу платника податків (підпункт 5.4.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)).

Виникнення податкового боргу є юридичним фактом, який пов'язаний із несплатою узгодженої суми податкового зобов'язання протягом установленого строку. Для випадків апеляційного порядку узгодження сум податкового зобов'язання строк сплати визначається пунктом 5.3.2 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) і становить десять днів.

Зазначений строк переривається у разі звернення платника податків до суду із позовом про визнання недійсним рішення контролюючого органу згідно з підпунктом 5.2.4 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). При цьому податкове зобов'язання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті.

Однак, у разі несвоєчасного звернення платником податку до суду (поза межами строку сплати узгодженого в апеляційному порядку податкового зобов'язання, але в межах строків давності, як це передбачено підпунктом 5.2.5 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)) несплачене податкове зобов'язання, процедура апеляційного оскарження якого була завершеною, перетворюється на податковий борг платника податків у силу прямого припису пункту 5.4.1 пункту 5.4 статті 5 цього Закону.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, податкове повідомлення-рішення № /3 від 04 листопада 2010 року було отримане позивачем 11 листопада 2010 року, а податкове повідомлення-рішення № /1 від 25 жовтня 2010 року - було отримане позивачем 28 жовтня 2010 року, тоді як з вказаним позовом ТОВ «ЮФ «Осіпов, Чопівська і Партнери» звернулось до суду лише 29 листопада 2010 року.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що оскарження позивачем до суду суми податкового зобов'язання, узгодженого в апеляційному порядку, поза межами строку сплати такого податкового зобов'язання не надає відповідному податковому зобов'язанню статусу неузгодженого, з огляду на що, зазначена сума залишається податковим боргом платника податків.

Пунктом 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для таких суб'єктів малого підприємництва, зокрема, фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Положеннями пункту 4 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності для суб'єктів малого підприємництва може застосовуватися поряд з діючою системою оподаткування, обліку та звітності, передбаченою законодавством, на вибір суб'єкта малого підприємництва. Форма та порядок видачі свідоцтва про право сплати єдиного податку встановлюються Державною податковою адміністрацією України і є єдиними на всій території України. Для переходу на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єкт малого підприємництва подає письмову заяву до органу державної податкової служби за місцем державної реєстрації. Суб'єкт малого підприємництва - юридична особа обов'язково зазначає, яку ставку єдиного податку ним обрано. Заява подається не пізніше ніж за 15 днів до початку наступного звітного (податкового) періоду (кварталу) за умови сплати всіх установлених податків та обов'язкових платежів за попередній звітний (податковий) період.

Згідно з пунктом 2 Порядку видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого наказом ДПА України від 29 жовтня 1999 року № 599 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), підставою для видачі Свідоцтва є подання суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою письмової заяви згідно з додатком 1 до цього Порядку та платіжного документа (квитанція, копія платіжного доручення з відміткою банківської установи) про сплату (перерахування) єдиного податку за період не менше ніж календарний місяць. Заява має бути подана не пізніше ніж за 15 днів до початку кварталу, з якого він обирає спосіб оподаткування доходів за єдиним податком за умови сплати всіх установлених податків та обов'язкових платежів, термін сплати яких настав на дату подання заяви.

Як зазначалось вище, станом на 27 грудня 2010 року у ТОВ «ЮФ «Осіпов, Чопівська і Партнери» обліковувалась заборгованість перед бюджетом зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), з огляду на що колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, про відсутність підстав для задоволення позовних з вимог в частині зобов'язання ДПІ у Деснянському районі м. Києва видати ТОВ «ЮФ «Осіпов, Чопівська і Партнери» свідоцтво про сплату єдиного податку з 2011 року на підставі заяви від 14 грудня 2010 року.

Також, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів порушень податковим органом порядку проведення невиїзних документальних (камеральних) перевірок, а також відмови податковим органом у наданні інформації та надання недостовірної інформації.

Відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

З урахуванням вищевикладеного, а також зважаючи на те, що обставини справи встановлені повно і правильно, але суди попередніх інстанцій порушили норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для скасування постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2011 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у Деснянському районі м. Києва № /0 від 27 травня 2010 року, № /1 від 18 червня 2010 року, № /2 від 27 серпня 2010 року, № /3 від 04 листопада 2010 року і ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог. В решті постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2011 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2011 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 221, 223, 229, 230, 232, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Осіпов, Чопівська і Партнери» задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2011 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Деснянському районі міста Києва №/0 від 27 травня 2010 року, № /1 від 18 червня 2010 року, №/2 від 27 серпня 2010 року, № /3 від 04 листопада 2010 року та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

В решті постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2011 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна