Справа № 1519/2а-353/11
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2015 р.м.ОдесаСправа № 1519/2а-353/11

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції: Роїк Д.Я.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 31 березня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

28 грудня 2010 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач, ГУПФУ в Одеській області) в якому просив наступне:

- визнати протиправними дії щодо відмови у проведенні щомісячного підвищення до пенсії, як учаснику бойових дій з 01 січня 2000 року по 11 лютого 2003 року та як інваліду війну другої групи з 12 лютого 2003 року, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність;

- зобов'язати провести перерахунок щомісячного підвищення до пенсії, як учаснику бойових дій у розмірі 150 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 01 січня 2000 року по 11 лютого 2003 року, як інваліду війни другої групи у розмірі 350 відсотків мінімальної пенсії за віком з 12 лютого 2003 року по 31 грудня 2005 року, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законами України на відповідні роки, та з 01 січня 2006 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком;

- зобов'язати виплатити суму недоотриманого щомісячного підвищення до пенсії, як учаснику бойових дій з 01 січня 2000 року та як інваліду війни другої групи з 12 лютого 2003 року виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законами України на відповідні роки та виплачувати з 01 січня 2006 року у розмірі не менше ніж 1 162,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач протиправно, всупереч вимогам пенсійного законодавства, зменшував щомісячне підвищення до пенсії в спірні періоди.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 31 березня 2011 року, яка прийнята в порядку скороченого провадження, адміністративний позов - задоволений в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ГУПФУ в Одеській області ставить питання про скасування постанови суду першої інстанції, у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та винести нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження, у відповідності до положень п.3 ч.1 ст.197 КАС України, у зв'язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке прийняте у порядку скороченого провадження.

З'ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на наступних підставах.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач є учасником бойових дій та інвалідом 2 групи, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК № 066498, серії 2-18 ОВ та посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.6-7).

У 2010 році ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про перерахунок підвищення до пенсії за минулий час як учаснику бойових дій та інваліду війни.

Листом від 07 жовтня 2010 року за № 2038/К-11 було повідомлено, що підвищення до пенсії, як учаснику бойових дій та інваліду війни нараховується відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року, тому підстав для перерахунку немає (а.с.5).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ГУПФУ в Одеській області протиправно погіршив положення позивача, шляхом зменшення відповідних підвищень до пенсії як учаснику бойових дій та інваліду війни.

Згідно із вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції та його правова позиція не відповідають вимогам ст.159 КАС України, виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст.99, ч.1 ст.100 КАС України - для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених Законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

З матеріалів справи вбачається, що про порушення свого права у період з 01 січня 2000 року по 01 липня 2006 року позивач повинен був знати протягом всього цього періоду, оскільки в той час норми ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», які передбачали підвищення пенсії позивача в заявленому розмірі, були чинними.

Проте, вимоги про це заявлені лише у грудні 2010 року, тобто з пропущенням строку, встановленого Законом.

У зв'язку з чим, колегія суддів вважає, що адміністративний позов в частині позовних вимог з 01 січня 2000 року по 01 липня 2006 року належить залишити без розгляду, що помилково не було зроблено судом першої інстанції.

Що стосується правомірності заявлених позовних вимог після 01 липня 2006 року, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 4 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції, яка була чинною до 01 липня 2006 року) було передбачено, що учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються в розмірі 150 процентів мінімальної пенсії за віком.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до вказаного Закону з 01 липня 2006 року були внесені зміни, відповідно до яких учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, з 01 липня 2006 року був змінений розмір підвищення до пенсії, щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, які виплачуються замість пенсії.

При прийнятті рішення судом першої інстанції не було враховано, що вказані зміни в установленому законодавством порядку неконституційними не визнавались і повинні застосовуватися для вирішення спірних правовідносин.

Приймаючи до уваги те, що з 01 липня 2006 року підвищення до пенсії здійснювалось Пенсійним фондом з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в розмірі 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, вимоги ОСОБА_1 в цій частині задоволенню не підлягають.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вирішуючи дану справу по суті порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, ухвалене судове рішення, на підставі ст.202 КАС України, підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.10 ст.183-2 КАС України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 31 березня 2011 року - скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в частині позовних вимог про визнання протиправними дії та зобов'язання провести перерахунок щомісячного підвищення до пенсії з 01 січня 2000 року до 01 липня 2006 року - залишити без розгляду.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов'язання провести перерахунок щомісячного підвищення до пенсії з 01 липня 2006 року - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова