Справа № 814/3196/14
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

10 червня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/3196/14

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Єнтіна А. П.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Лукянчук О.В.,
судді -Градовського Ю.М.
при секретарі -Дубині Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області, треті особи - ТОВ «Партнер-Агро», ТОВ «Агрофірма Корнацьких» та інші 775 фізичних осіб, про визнання недійсним та скасування розпоряджень, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2013 року ОСОБА_5 (надалі - позивач) звернулась до суду з позовом до Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області (надалі - відповідач), в якому просила визнати недійсними та скасувати наступні розпорядження відповідача:

- №470-р від 12.10.2012 року, яким земельну ділянку площею 1553,97 га в межах території Ленінської сільської ради Первомайського району Миколаївської області зараховано до земель запасу державної власності;

- №471-р від 12.10.2012 року, яким надано 777 фізичним особам дозвіл на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства із земель запасу сільськогосподарського призначення в межах території Ленінської сільської ради;

- №523 від 20.12.2012 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам України (775 чоловік) для ведення особистого селянського господарства із земель запасу сільськогосподарського призначення в межах території Ленінської сільської ради та передано безоплатно у власність земельні ділянки 775 фізичним особам для ведення особистого селянського господарства із земель запасу сільськогосподарського призначення в межах території Ленінської сільської ради.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.04.2015 року провадження по справі закрито на підставі ч.1 ст.157 КАС України у зв'язку з тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить спірну ухвалу скасувати та повернути справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження по справі, суд першої інстанції, посилаючись на положення ст.244-2 КАС України, врахував правові позиції Верховного суду України, викладені у постановах від 17.02.2015 року №21-551а14, від 09.12.2014 року №21-308а14, від 11.11.2014 року №21-493а14, від 11.11.2014 року №21-405а14, відповідно до яких у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

При цьому суд першої інстанції застосував положення ст.244-2 КАС України, в редакції яка на момент ухвалення спірного рішення вже втратила чинність внаслідок внесених змін до цієї статті Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року №192-VIII, які набули чинності з 29.03.2015 року.

Так, відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України (у редакції Закону України від 12.02.2015 року №192-VIII) висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Згідно ч.2 ст.5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції, що дана справа не підлягає розглядати в порядку адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом оскарження є рішення місцевого органу виконавчої влади, яким є Первомайська районна державна адміністрація Миколаївської області, які стосуються визначення статусу земельної ділянки площею 1553,97 га в межах території Ленінської сільської ради Первомайського району Миколаївської області (розпорядження №470-р від 12.10.2012 року), надання дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства (розпорядження №471-р від 12.10.2012 року) та затвердження проекту відведення з передачею земельних ділянок у власність фізичним особам для ведення особистого селянського господарства (розпорядження №523 від 20.12.2012 року).

Відповідно до частин першої, другої статті 118 Земельного кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Відповідно до частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань, зокрема щодо використання землі.

Повноваження місцевих органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування передбачені ст.122 Земельного кодексу України, відповідно до ч.3 якої районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва.

Згідно з вимогами абз.1 п.12 розд.X "Перехідні положення" ЗК України (в редакції, яка була чинною на момент прийняття спірних розпоряджень) до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзацах другому та четвертому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Відповідно до ст.17 ЗК України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом, підготовка висновків щодо надання або вилучення (викупу) земельних ділянок, викуп земельних ділянок для суспільних потреб у межах, визначених законом; підготовка висновків щодо встановлення та зміни меж сіл, селищ, районів, районів у містах та міст, здійснення контролю за використанням коштів, що надходять у порядку відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, пов'язаних із вилученням (викупом) земельних ділянок, координація діяльності державних органів земельних ресурсів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Аналіз наведених положень Земельного кодексу України та Закону України «Про місцеві державні адміністрації» свідчить про те, що місцеві державні адміністрації при вирішенні питань у галузі земельних відносин, які віднесені до їхньої компетенції, є суб'єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Як суб'єкти владних повноважень органи місцевого самоврядування вирішують в межах закону питання в галузі земельних відносин.

Висновок Верховного Суду України, викладений у наведених постановах, фактично зводиться до того, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду, то подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Колегія суддів, керуючись частиною першою статі 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе відступити від зазначеної позиції Верховного Суду України у цій справі з мотивів, викладених вище, та додатково зазначає наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади АРК або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до п.10 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Порушені права на земельні ділянки підлягають захисту в порядку, передбаченому статтею 152 Земельного Кодексу, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що оскарження рішень, дій та бездіяльності органів місцевого самоврядування та органів державної влади є окремим способом захисту права, пов'язаним з їх діяльністю як суб'єктів владних повноважень, що здійснюють владні функції.

Особа, яка реалізує своє суб'єктивне право через прийняття суб'єктом владних управлінських функцій відповідного рішення, чи вчинення ним дій, вступає з ним в публічно-правові відносини і має право на захист свого права в адміністративному суді.

Визнання в судовому порядку протиправними та скасування (визнання незаконними - в редакції статті 16 Цивільного кодексу України) рішень органів державної влади є окремим способом захисту цивільних прав та інтересів, порушених зазначеними органами під час реалізації ними своїх повноважень. Наведення цього способу захисту в Цивільному кодексі України свідчить про те, що рішення суб'єкта владних повноважень можуть не лише призводити до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, але й порушувати цивільні права особи, що виникли з інших підстав. Водночас, це не впливає на визначення судової юрисдикції спору, оскільки вона визначається виключно процесуальним законодавством, в даному випадку - статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України. Кодекс адміністративного судочинства України відносить спір до публічно-правового та, відповідно, підсудного адміністративним судам, виходячи з природи дій суб'єкта владних повноважень, який повинен здійснювати у спірних правовідносинах владні управлінські функції. Реалізація у цих правовідносинах суб'єктивних прав фізичних і юридичних осіб, що передбачені нормами приватного права, не переводить такий спір у категорію приватноправового.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про непідсудність даної справи адміністративному суду, в зв'язку з чим ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа згідно п.3 ч.1 ст.199 КАС України підлягає поверненню до суду першої інстанції для продовження розгляду

Керуючись ст.195, ст.196, п.3 ч.1 ст.199, ст.202, п.6 ч.1 ст.205, ст.206, ч.5 ст.254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року скасувати.

Справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання недійсними та скасування розпоряджень - направити до Миколаївського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлений 12 червня 2015 року.

Головуючий суддя:К.В. Кравченко
Суддя: Суддя: О.В. Лукянчук Ю.М. Градовський