Справа № 671/414/15-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 671/414/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Чорний С.Б.

Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.

04 червня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сторчака В. Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Хмельницькій області на постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 06 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Хмельницькій області, управління соціального захисту населення Волочиської РДА про бездіяльність відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Хмельницькій області щодо проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Хмельницькій області, управління соціального захисту населення Волочиської РДА про бездіяльність відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Хмельницькій області щодо проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні.

Постановою Волочиського районного суду Хмельницької області від 06 квітня 2015 року позов задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області Ніколова А.В. щодо проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні №45546379, та зобов'язано провести виконавчі дії у виконавчому провадженні відповідно до вимог чинного законодавства. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції представник відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Хмельницькій області звернувся з апеляційною скаргою в якій вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову і прийняти нове рішення, яким відмовити в адміністративному позові.

Сторони в судове засідання не з'явились. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За таких обставин, а також враховуючи, що судом участь сторін в судовому засіданні не визнавалась обов'язковою, колегія суддів прийшла до висновку щодо можливості апеляційного розгляду в порядку письмового провадження у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Згідно частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а постанову суду першої інстанції, скасувати, з наступних підстав.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, що стягувачем ОСОБА_2 на виконання до відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Хмельницькій області пред'явлено виконавчий лист № 671/938/14-а виданий 24.10.2014 року Волочиським районним судом.

20.11.2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №45546379 з пропозицією боржнику добровільно виконати рішення суду.

06.03.2015 року державним виконавцем надіслано управлінню соціального захисту населення Волочиської РДА вимогу №670 про зобов'язання сформувати бюджетне призначення, в якому передбачити кошти для здійснення виплат недоплаченої щорічної разової грошової допомоги ОСОБА_2

Крім того, 06.03.2015 року старшим державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу 680грн. на управління соціального захисту населення Волочиської РДА за не виконання рішення суду по виконавчому листу № 671/938/14-а.

В ході подальшого виконання вказаного виконавчого документу державним виконавцем 18.03.2015 року винесено постанову про накладення штрафу в подвійному розмірі в сумі 1360 грн. на боржника за повторне невиконання рішення суду.

25.03.2015 року до Волочиського РВ УМВС України в Хмельницькій області відповідачем направлено подання про притягнення до відповідальності посадових осіб управління соціального захисту населення Волочиської РДА.

07.04.2015 року Волочиським РВ УМВС України в Хмельницькій області надано висновок про те, що в діях посадових осіб управління соціального захисту населення Волочиської РДА відсутні ознаки кримінального та адміністративного правопорушення. У даному висновку зазначено, що опитаний працівниками Волочиського РВ УМВС України в Хмельницькій області стягувач ОСОБА_2 вказав про відсутність претензій до управління соціального захисту населення Волочиської РДА.

Разом з тим, позивач вважаючи, що старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Хмельницькій області не здійснено усіх виконавчих дій спрямованих на виконання рішення суду по виконавчому листу № 671/938/14-а, звернувся за захистом своїх прав до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Хмельницькій області порушив гарантії фізичної особи та свої обов'язки, передбачені статтями 6,11 Закону України "Про виконавче провадження".

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції із наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно статті 2 та статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Інші органи, установи, організації і посадові особи здійснюють виконавчі дії у випадках, передбачених законом на вимогу чи за дорученням державного виконавця.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема виконавчих листів.

Пунктом 1 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Частиною 2 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно частини 1 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Частиною 5 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи.

Відповідно до частини 2, 3 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення , у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 1 статті 89 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Частиною 2 статті 89 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач, в межах своєї компетенції, здійснив усі можливі дії, спрямовані на виконання рішення суду, неодноразово звертався боржника з проханням вирішити питання щодо визначення джерел фінансування витрат, пов'язаних із виконанням судових рішень, звертався до органів внутрішніх справ з поданням про притягнення до відповідальності посадових осіб управління соціального захисту населення Волочиської РДА, здійснив заходи відповідно до статті 89 Закону України "Про виконавче провадження".

Однак, зазначені дії не дали позитивних наслідків.

За змістом статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України передбачено, що будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Взяття зобов'язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Колегія суддів під час розгляду справи керується постановою Верховного Суду України від 24 березня 2015 року у справі № 21-66а15 та зазначає, що невиконання судового рішення управлінням соціального захисту населення Волочиської РДА в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

В рішенні "Войтенко проти України" Суд наголошує, що ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок. Проте, затримка виконання судового рішення на період, що є необхідним для вирішення проблем публічного порядку, може у виняткових випадках бути виправдана. Суд допускає, що асигнування на виплату державних боргів може спричинити певні затримки у виконанні рішень з бюджету Уряду. Тим не менше, Суд вирішує, що не передбачивши таких асигнувань протягом трьох років підряд, держава-відповідач не виконала своїх зобов'язань за статтею 6 параграфу 1 Конвенції.

Відповідно до вимог ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги є підставою для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Хмельницькій області задовольнити повністю.

Постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 06 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Хмельницькій області, управління соціального захисту населення Волочиської РДА про бездіяльність відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Хмельницькій області щодо проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Мельник-Томенко Ж. М.

Судді Ватаманюк Р.В.

Сторчак В. Ю.