Справа № 822/350/15
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/350/15

Головуючий у 1-й інстанції: Козачок І.С.

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

03 червня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Білої Л.М. Смілянця Е. С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Лозінської Н.В.,

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення №000002/22-01-17-03 від 14 січня 2015 року про стягнення з позивача 9991, 51 грн. грошового зобов'язання в т.ч. 7993,21 грн. податку на додану вартість та 1998,3 грн. штрафних санкцій.

Відповідно до постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 березня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вказаний адміністративний позов.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Від представника відповідача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідачем проведено невиїзну документальну перевірку стану дотримання позивачем законодавства України з питань державної митної справи щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні транспортних засобів за митними деклараціями від 05.09.2012 року №400050000/2012/300716, від 11.09.2012 року №400050000/2012/300736, від 26.09.2012 року №400050000/2012/300795, від 02.10.2012 року №400050000/2012/015197.

За результатами перевірки складений акт № Н/0034/4/22-01-17-03/НОМЕР_1 від 25.11.2014 року.

У висновках акту перевірки зазначено, що позивач порушила вимоги ст. 49 та п. 2 ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України, а саме подала до органу доходів і зборів недостовірні відомості про визначення митної вартості товару за митними деклараціями від 05.09.2012 року №400050000/2012/300716, від 11.09.2012 року №400050000/2012/300736, від 26.09.2012 року №400050000/2012/300795, від 02.10.2012 року №400050000/2012/015197. Сума заниження податкового зобов'язання позивачем складає 11 626 грн. 50 коп. (з них мито - 3 633 грн. 29 коп., ПДВ - 7 993 грн. 21 коп.). Кошти у сумі 11 626 грн. 50 коп., підлягають сплаті до Державного бюджету України.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 14 січня 2015 року №000002/22-01-17-03, яким визначено суму податкового зобов'язання з ПДВ в розмірі 9 991 грн. 51 коп. (у тому числі за основним платежем 7 993 грн. 21 коп. та за штрафними санкціями 1 998 грн. 30 коп.).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено правомірність прийняття оскарженого податкового повідомлення - рішення.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду повністю відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наступним.

В матеріалах міститься копія заяви позивача (а.с.28), в якій зазначається про її намір скористатись можливістю досягнення податкового компромісу щодо податкового зобов'язання по ПДВ, визначеного оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням.

Також на підтвердження цього позивачем надане платіжне доручення від 20.02.2015 року №89, яким здійснена сплата податкового зобов'язання у розмірі 5 відсотків (а.с.29).

В подальшому, з метою надання позивачу можливості реалізувати своє право на досягнення податкового компромісу, судом першої інстанції було оголошено перерву у справі до 10.03.2015 року.

Разом з тим, представником відповідача було представлене рішення в.о. начальника ГУ ДФС у Хмельницькій області від 04.03.2015 року щодо непогодження застосування податкового компромісу стосовно позивача.

Відповідно до п.58.1 ст.58 ПК України, у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Як свідчать матеріали справи, 05.09.2012 року, 11.09.2012 року, 26.09.2012 року та 02.10.2012 року позивачем здійснене оформлення транспортних засобів, опис яких визначений графою 31 вантажно - митних декларацій від 05.09.2012 року №400050000/2012/300716 (митна вартість товару - 28 584,64 грн.), від 11.09.2012 року №400050000/2012/300736 (митна вартість товару - 19 545, 49 грн.), від 26.09.2012 року №400050000/2012/300795 (митна вартість товару - 25 320, 41 грн.), від 02.10.2012 року №400050000/2012/015197 (митна вартість товару - 36 723, 95 грн.).

Згідно із документами, отриманими від митних органів Республіки Польща, транспортні засоби були реалізовані компанією "SCHVAGEER, Robert Gorka, 33-300 Nowy Sacz, ul. Piatkowska 101." на підставі договорів купівлі - продажу.

Статтею 264 МКУ визначено, що заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Однак, з урахуванням документів, наданих митними органами Республіки Польща та наданої декларантом калькуляції транспортних засобів, було встановлено факти заниження митної вартості товару на загальну суму 11 626, 50 грн., що є порушенням ст. 267 МКУ у частині достовірності визначення митної вартості товарів, що спричинило несплату до Державного бюджету України належних податків.

Приписами п. 1 підрозділу 9-2 розділу ХХ Перехідних положень ПК України встановлено, що податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу. Платник податків, який вирішив скористатися процедурою податкового компромісу, під час дії податкового компромісу за такі податкові періоди має право подати відповідні уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, в яких визначає суму завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств та/або суму завищення податкового кредиту з податку на додану вартість.

Отже, податковий компроміс розповсюджується виключно на факти заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість (у зв'язку із завищенням податкового кредиту) та податку на прибуток (у зв'язку із завищенням витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування).

Водночас, в оскарженому податковому повідомленні - рішенні позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість з товарів, ввезених на територію України фізичними особами.

Таким чином, заява позивача про застосування податкового компромісу не відповідає умовам його застосування, а тому відповідачем було прийняте рішення про непогодження застосування податкового компромісу стосовно позивача від 04.03.2015 року.

Враховуючи те, що податковий орган не погодився з підставою застосування податкового компромісу, підстави для скасування оскарженого податкового повідомлення - рішення відсутні.

Таким чином колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують викладеного і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанцій при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, а відтак постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 березня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 04 червня 2015 року.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Біла Л.М.

Смілянець Е. С.