Справа № 814/1895/14
Суддя: Желєзний І. В.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

04 червня 2015 року Справа № 814/1895/14

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Желєзного І.В. секретар судового засідання Зощак В.В. розглянувши адміністративну справу

за позовомДержавна фінансова інспекція в Миколаївській області, вул. Спаська, 42-А,Миколаїв,54001

доДержавного підприємства "Врадіївське лісове господарство", (вул.Чкалова,46 (вул.Лісова,26,Новопавлівка, Врадіївський район, Миколаївська область,56341) (вул. Чкалова 46, Врадіївка,Врадіївський район, Миколаївська область,56301

прозобов'язання виконати п.4, 6 вимоги про усунення порушень від 14.01.2014 року №05-14/40,
ВСТАНОВИВ:

Державна фінансова інспекція в Миколаївській області (далі по тексту також - ДФІ, позивач) звернулась до суду з позовом про зобов'язання Державне підприємство «Врадіївське лісове господарство» (далі по тексту також - Підприємство, відповідач) виконати п.4, 6 вимоги про усунення порушень від 14.01.2014р. №05-14/40, а саме: провести звірку взаєморозрахунків з ФОП ОСОБА_1, відобразити в обліку дебіторську заборгованість, стягнути зайві витрати шляхом повернення коштів в сумі 41095 гривень або надати відповідний обсяг послуг, товарно-матеріальних цінностей; провести звірку взаєморозрахунків з ФОП ОСОБА_2, відобразити в обліку дебіторську заборгованість в сумі 30031 гривень та стягнути з контрагента (надавача послуг) зайві витрати шляхом повернення коштів або надання відповідного обсягу послуг, товарно-матеріальних цінностей. В обґрунтування вимог, позивач зазначив про порушення підприємством фінансової дисципліни, що потягло за собою заподіяння суб'єкту господарювання збитків.

Відповідач позов не визнав, вказавши про надуманість вимоги ДФІ, сформованої на підставі невмотивованих припущень про порушення суб'єктом господарювання фінансової дисципліни, яка у всякому випадку не може бути виконана в зв'язку з її некоректністю.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд становив наступне.

У вересні 2013р. Врадіївською міжрайонною державною фінансовою інспекцією проведено планову виїзну ревізію фінансово-господарської діяльності відповідача за період з 01.09.2011р. по 30.09.2013р., за результатами якої складено акт №05-24/9 від 09.12.2013р., що підписаний відповідачем з запереченнями.

В ході ревізії ДФІ дійшла висновку про завищення підконтрольною установою вартості послуг по розпилюванню деревини наданих ФОП ОСОБА_3 на суму 41951,96 грн., яке сталося в результаті порушення відповідачем ст.ст.629,632 ЦК України, умов договорів. Цей висновок підтверджується, на думку позивача, тим, що ревізією встановлена розбіжність між кількістю наданої для розпилювання деревинної сировини та кількістю отриманих пиломатеріалів, що склала 296,7 м3, чим ДП «Врадіївський лісгосп» завдано шкоди (збитків) на суму 41951,96грн..

Також ДФІ дійшла висновку про завищення підконтрольною установою вартості виконаних робіт по формуванню і оздоровленню лісів та заготівлі насіння, що виконувались ФОП ОСОБА_4 на загальну суму 36307,49грн.. Як зазначено в акті збитки є наслідком порушення відповідачем ч.1 ст.3, ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Такий висновок, на думку ДФІ, підтверджується тим, що в кошторисі до вартості робіт були включені витрати на перевезення робітників до місця виконання робіт, хоча за інформацією Пенсійного фонду ФОП ОСОБА_2 в період з 01.09.2011р. по 01.10.2013р. за найманих осіб не звітував (а отже не мав працівників), чим ДП «Врадіївський лісгосп» завдано шкоди (збитків) на суму 36307,49грн..

За наслідками проведеної ревізії відповідачу направлено вимогу №05-14/40 від 14.01.2014 року про усунення порушень (далі по тексту також - Вимога), яка крім іншого, містила пункти 4 та 6. Пунктом 4, окрім іншого, вимагалось провести звірку взаєморозрахунків з ФОП ОСОБА_3, відобразити в обліку дебіторську заборгованість, стягнути зайві витрати шляхом повернення коштів в сумі 41950 грн., або надання відповідного обсягу послуг, товаро-матеріальних цінностей. Пунктом 6 окрім іншого, вимагалось провести звірку взаєморозрахунків з ФОП ОСОБА_4, відобразити в обліку дебіторську заборгованість в сумі 36310 грн. та стягнути з контрагента (надавача послуг) зайві витрати шляхом повернення коштів або надання відповідного обсягу послуг, товарно-матеріальних цінностей.

Відповідно до п.7 ст.10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" ДФІ має право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів.

Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 № 499/2011 (далі - Положення), визначено, що ДФІ є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів <…> (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням визначено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом пред'явлення вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного суд дійшов висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Аналіз пунктів 4 та 6 Вимоги, вказує на те, що позовні вимоги не відповідають приписам законодавства та не можуть бути задоволенні з наступних підстав:

Відповідно до пунктів 1.1,1.2 договорів №3 від 04.01.2011р., №7 від 05.01.2012р. та №20 від 05.01.2013р., укладених між відповідачем та ФОП ОСОБА_3, предметом договору є надання послуг відповідачеві по розпилюванню деревини з наданої відповідачем деревини. Таким чином, вказані договори є договорами на надання послуг та виконання робіт з сировини замовника. При цьому відповідач сплачував послуги та роботи по розпилюванню деревини виконані ФОП ОСОБА_3, а не готову продукцію - пиломатеріали, як помилково вважає ДФІ.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що при виготовлені пиломатеріалів із сировини появляються відходи - обапіл, обрізки дощок, вирізки, розпил, кора, тирса. Відповідно до норм витрат деревної сировини на виготовлення пиломатеріалів, розроблених Українським державним проектно-вишукувальним інститутом «Укрдіпроліс» на виконання наказу Держкомлісгоспу України №118 від 22.05.2008р. рекомендованих до застосування на всіх підприємствах, що входять до сфери управління Держкомлісгоспу України, процент виходу готової продукції - пиломатеріалів обрізних з деревини становить від 50% до 74,7% в залежності від якості сировини, сорту, довжини, та виду отриманих пиломатеріалів. Не врахувавши наявність відходів, позивач дійшов хибного висновку про наявність «розбіжностей» між кількістю наданої сировини та отриманих відповідачем пиломатеріалів.

Позивачем не доведено, що при виконанні робіт ФОП ОСОБА_3 були перевищені рекомендовані норми відходів при виготовлені пиломатеріалів.

Слушними є доводи відповідача про те, що оскільки відповідачем оплачувались саме виконання робіт за виготовлення пиломатеріалів, а не вартість пиломатеріалів, та за відсутності доказів перевищення норм відходів при виготовлені пиломатеріалів, не є доведеним наявність «розбіжностей» та нанесення ДП «Врадіївський лісгосп» шкоди (збитків) на суму 41951,96грн..

Відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Первинним документом є документ, якій містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Вимога ДФІ не може вважатись первинним документом та на її підставі не може бути відображено в бухгалтерському обліку дебіторська заборгованість. Згідно довідки від 19.11.2013р. за №05-25/18 зустрічної звірки за виконані роботи ФОП ОСОБА_3 з надання послуг з розпилення деревини відповідачем проведені розрахунки в повному обсязі. Згідно актів приймання-передачі робіт станом 30.09.2013р. дебіторська чи кредиторська заборгованість відсутня.

Відповідно до договорів підряду, укладених відповідачем (замовник) з ФОП ОСОБА_4 (підрядник), підрядник за дорученням замовника зобов'язується виконати роботи по розробці лісосік формуванню та оздоровленню лісів. Як вбачається з акта ревізії роботи обумовлені договорами були виконані. В судовому засіданні представник ДФІ підтвердив, що роботи обумовлені договорами у відповідності з актами приймання-здавання робіт виконані в повному обсязі. Цю обставину підтвердив і представник відповідача. Суд вважає доведеною цю обставину як добровільно визнану сторонами відповідно до ч.3 ст.72 КАС України.

Висновки про заподіяння шкоди (збитків) ДП «Врадіївський лісгосп» в сумі 36307,49грн., що грунтуються на судженнях про відсутність у ФОП ОСОБА_2 найманих робітників та не підтвердження відповідачем документально витрат ФОП ОСОБА_2 на перевезення робітників до лісосік, суд вважає недоведеними.

До того ж, відповідно до ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, тому за можливі порушення обліку, звітності або порядку здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_2 не може наставати юридична відповідальність у відповідача. Діюче законодавство не надає відповідачу права та не покладає на нього обов'язок вимагати документального підтвердження витрат підрядника при виконанні робіт. Разом з тим, відсутність найманих працівників у ФОП ОСОБА_2 не позбавляє його права та можливості залучати для виконання робіт інших юридичних чи фізичних осіб за цивільно-правовими угодами.

Оскільки роботи фактично виконані, а місце виконання робіт розташоване на значній відстані від смт.Врадіївка (що підтверджується актом ревізії), що потребує транспортування працівників до місця виконання робіт, твердження про відсутність факту перевезення обладнання або інших осіб, які виконали ці роботи, а відтак і витрат з цим пов'язаних, ґрунтується на припущені позивача, та є недоведеними належними та допустимими доказами.

Вимога відобразити відповідачу в бухгалтерському обліку дебіторську заборгованість та стягнути зайві витрати шляхом повернення коштів в сумі, або надання відповідачу його контрагентами відповідного обсягу послуг, товарно-матеріальних цінностей є невмотивованою та не відповідає діючому законодавству.

До того ж, адміністративний суд не вправі зобов'язати відповідача стягнути зайві витрати (навіть якщо вони б були доведені) шляхом повернення коштів контрагентом позивача, або надання відповідачу його контрагентом відповідного обсягу послуг, товарно-матеріальних цінностей, оскільки, в тому числі, резолютивна частина рішення суду повинна мати вичерпні, чіткі та безумовні висновки по суті розглянутих вимог і стосуватись відповідача (а не третіх осіб), що свідчить про некоректність вимоги. Заявлені позивачем вимоги не лише неефективні, а і такі, що у разі їх задоволення можуть привести до порушень прав третіх осіб (контрагентів відповідача за договорами). Крім того, суд не може зобов'язати суб'єкта господарювання звернутися до суду з позовом до іншого суб'єкта господарювання, оскільки це вказувало б на втручання в внутрішню господарську діяльність підприємства.

Вимоги по зобов'язання проведення звірок, в даному випадку, взагалі не ґрунтуються на приписах нормативних актів, оскільки звірки проведені безпосередньо контролюючим оралом, яким підтверджено об'єм виконаних робіт контрагентами відповідача.

Вимоги про зобов'язання стягнути з інших осіб грошових коштів в контексті правовідносин, що підлягають оцінці адміністративним судом, вказують на втручання контролюючого органу в цивільно-правові відносини сторін по угоді та про вирішення можливого цивільно-правового спору по суті без участі сторони по угоді.

Формулювання вимоги про усунення порушень (відповідно позовних вимог) шляхом повернення від контрагентів коштів або надання ними відповідного обсягу послуг, товарно-матеріальних цінностей, в даному випадку є некоректним та таким, що суперечить приписам чинного законодавства.

За таких обставин, з врахуванням в тому числі, неконкретності та некоректності вимоги контролюючого органу про усуненню виявлених ревізією порушень законодавства, яка не є правовою вимогою, спонукання до виконання якої можливо шляхом пред'явлення позову, суд приходить до висновку про необгрунтованість заявленого позову, що є підставою для відмови в його задоволені.

Керуючись ст. ст. 11, 70, 71, 86, 159-163, 167, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів в порядку ст. 186 КАС України.

Суддя І. В. Желєзний