Справа № 826/2066/15
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2066/15 Головуючий у 1-й інстанції: Амельохін В.В.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бужак Н. П.

Суддів Костюк Л.О., Троян Н.П.

За участю секретаря: Савін І.В.

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Акрополь-К» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року в справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Акрополь-К» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Акрополь-К» звернулось з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.02.2012 року №.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 лютого 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Акрополь-К» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши осіб, що з»явились в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ДПІ в Печерському районні ГУ Міндоходів у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Акрополь-К» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за листопад, грудень 2008 року, березень, квітень, травень, серпень 2009 року.

За результатами перевірки складено акт від 30.01.2012 року №7/07-03/33498244, яким встановлено порушення позивачем п.1.8 ст.1, пп.7.7.1, пп.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», у зв'язку з чим підприємством завищено суму бюджетного відшкодування за листопад 2008 року на суму ПДВ в розмірі 80571 грн., за грудень 2008 року в розмірі 70 грн., за березень 2009 року в розмірі 10356 грн., за квітень 2009 року в розмірі 2469907 грн., за травень 2009 року в розмірі 2903 грн., за серпень 2009 року в розмірі 200000 грн..

На підставі акта перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 13.02.2012 року №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок з податку на додану вартість у розмірі 2763807 грн., у тому числі накладено штрафні санкції в розмірі 690951,75 грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Так, із акта перевірки вбачається, що згідно з поданою ТОВ «Акрополь-К» до ДШ у Печерському районі м. Києва податковою декларацією з ПДВ за листопад 2008 року (вх.№605888 від 14.12.2008р., уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок до декларації з ПДВ за листопад 2008р. № від 06.09.2011р.), від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту складає 2325 гривень.

Згідно з поданою ТОВ «Акрополь-К» до ДПІ у Печерському районі м. Києва податковою декларацією з ПДВ за грудень 2008 року (вх.№686262 від 19.01.2009р., уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок до декларації з ПДВ за грудень 2008р. № від 06.09.2011р.), від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту складає 8101 гривня.

Згідно з поданою ТОВ «Акрополь-К» до ДПІ у Печерському районі м. Києва податковою декларацією з ПДВ за березень 2009 року (вх. №127857 від 14.04.2009р., уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок до декларації з ПДВ за березень 2009р. № від 06.09.2011р.), від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту складає 2469907 гривень.

Згідно з поданою ТОВ «Акрополь-К» до ДПІ у Печерському районі м. Києва податковою декларацією з ПДВ за квітень 2009 року (вх.№215361 від 15.05.2009р.. уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок до декларації з ПДВ за квітень 2009р. № від 06.09.2011р.). від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту складає 2903 гривень.

Згідно з поданою ТОВ «Акрополь-К» до ДПІ у Печерському районі м. Києва податковою декларацією з ПДВ за травень 2009 року (вх.№242331 від 09.06.2009 р., уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок до декларації з ПДВ за травень 2009р. № віл 06.09.2011р.), від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту складає 1005144 гривні.

Згідно з поданою ТОВ «Акрополь-К» до ДПІ у Печерському районі м. Києва податковою декларацією з ПДВ за серпень 2009 року (вх.№436106 від 17.09.2009р., уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок до декларації з ПДВ за серпень 2009р. № від 06.09.2011р.), від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту складає 333 гривні.

Проте, під час перевірки перевірити правильність визначення податкових зобов»язань за вищезазначений період, достовірність поданих податкових зобов»язань за жовтень, листопад, грудень 2008 року, березень, квітень травень, серпень 2009 року не представилось за можливе, оскільки ТОВ «Акрополь-К» не знаходиться за юридичною (фактичною) адресою та не надав до перевірки документи фінансово-господарської діяльності - документи податкового та бухгалтерського обліку.

Для спростування зазначених в акті перевірки доводів податкового органу судом апеляційної інстанції було запропоновано позивачу надати всі первинні документи, які б підтвердили факт господарської діяльності позивача з ТОВ «МІГ-95» за вищезазначений період.

Як пояснив в судовому засіданні представник позивача ТОВ «Акрополь-К», 12 травня 2008 року між ТОВ «Акрополь-К» та ТОВ «МІГ-95» укладено договір підряду №12/05/08 відповідно до умов якого ТОВ «МІГ-95», як виконавець, зобов»язується за завданням замовника ТОВ «Акрополь-К» на свій ризик, своїми силами і обладнанням виконати і здати замовнику будівельно-земляні роботи згідно робочого проекту покращення санітарно-епідеміологічного стану», що знаходиться у Київській області, Обухівському районі, смт. Козин, а замовник зобов»язується прийняти належним чином виконані виконавцем роботи та закінчений будівництвом об»єкт, оплатити вартість робіт та матеріалів згідно ціни договору та порядку розрахунків і платежів.

Склад робіт наводиться у кошторисі (додаток №2).

Розрахункова ціна договору складає 74 500 000 грн без ПДВ.

Пунктом 4 договору визначено, що для виконання будівельних робіт, згідно додатку №1 та кошторису №1, замовник перераховує виконавцю аванс у розмірі не менше 10% від загальної суми. Акти виконаних робіт у 2-х примірниках готує виконавець і передає для підписання замовнику.

Замовник забезпечує передачу виконавцю 2-х комплектів погодженої та затвердженої до виробництва проектної документації (п.51 п.5 договору).

Як зазначено у пп. 7.1 п.7 договору замовник передає виконавцю на період будівництва і до його закінчення придатний для виконання робіт будівельний майданчик разом зі всіма необхідними для виконання документами.

Відповідно до п. 8 договору, виконавець постачає на будмайданчик всі необхідні матеріальні ресурси (обладнання та матеріали) за номенклатурою, у кількості та у строки згідно з погодженим графіком виконання робіт. Замовник не постачає матеріальні ресурси на будмайданчик. Виконавець постачає на будмайданчик матеріальні ресурси, придбані за рахунок авансового платежу.

Крім того, п.11 та 12 договору замовник зобов»язаний передати виконавцю в установленому порядку дозвільну та затверджену проекту документацію згідно ДБН, забезпечити фінансування будівництва у відповідності з договором та фактично виконаним обсягом будівельно-монтажних робіт на основі підписаних актів виконаних робіт. Виконавець забезпечує ведення виконавчої документації, що передбачена діючим порядком та цим Договором, визначає осіб, відповідальних за її ведення.

Виконавець здійснює ведення журналу виконаних робіт у відповідності до ДБН згідно з п.14 договору. Виконавець залучає для виконання робіт працівників в достатній кількості і відповідної кваліфікації.

07 липня 2008 року між сторонами договору укладено додатковий договір №1 відповідно до якого виконавець виконує роботи з укладання тимчасової дороги із дорожніх плин ПД 2-9.5 розміром 3х1,5 в кількості 3 000 шт, вартість робіт по укладанню плит згідно окремому кошторису становить 7 125 000 грн.

На підтвердження виконання договору представником позивача було надано кошторис на виконання робіт з дорожного покриття плитами, додаткові договори №2,№3,№4 №5,№6№7,№8,№9,№10, кошторис на виконання робіт з декоративного оздоблення лісонасаджень блоками ФБС, робочу документацію ремонту під»їзної дороги до смт. Козин, локальний кошторис на ремонтні роботи - ремонт під»їздної дороги, договірну ціну на роботи на виконання будівельно-монтажних робіт по укріпленню схилів водойм, підсумкову відомість ресурсів, акт приймання виконаних підрядних робіт за липень 2009 року, акти приймання-здачі робіт, підсумкові відомості.

Проте, судова колегія зазначає, що всі надані позивачем документи не підтверджують факт виконання зазначених у договорі та додатках до нього робіт.

Так, позивачем не надано на дослідження податкового органу та суду всіх документів, що зазначені в умовах договору, зокрема не надано належним чином складеної та затвердженої проектної документації, на підставі якої повинні були виконуватись роботи, відповідні дозволи на проведення таких робіт, відсутні документи, які б підтвердили факт придбання матеріальних ресурсів для виконання робіт, видаткові накладні або ж інші документи на придбання матеріальних ресурсів, товарно-транспортні накладні, які б підтверджували факт доставки матеріальних ресурсів в тому числі і важкопідйомних плит для прокладки тимчасової дороги, платіжні документи, які б підтверджували факт придбання матеріальних ресурсів, оплати їх доставки, погоджений графік виконання робіт.

Не надано позивачем журналу ведення виконавчої документації, що передбачена діючим порядком та цим Договором, даних про визначення осіб, відповідальних за її ведення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що всі уточнюючі декларації податкових зобов»язань з ПДВ складені позивачем одним днем - 06.09.2011 року.

Надати пояснення, про те, що стало причиною подання таких уточнень до декларацій в один день представник позивача не зміг.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами. колегія суддів враховує наступне.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Згідно з п.78.4 ст. 78 ПКУ про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Податковим органом здійснено виїзд за податковою адресою підприємства з метою вручення направлення від 20.01.2012 №14/07-03 та наказ ДПІ у Печерському районі м. Києва від 20.01.2012 №14 про проведення перевірки.

Водночас, у зв'язку з тим, що ТОВ «Акрополь-К» не знаходилось за податковою адресою відповідачем складено акт від 20.01.2012 №4/07-03/33498244, акт від 20.01.2012 №7/07-03/33498244, акт від 20.01.2012 №6/07-03/33498244, акт про неможливість розпочати перевірку від 20.01.2012 №5/07-03/33498244.

Позивачу направлено повідомлення із запрошенням на ознайомлення з актом документальної позапланової виїзної перевірки, що підтверджується наявним в матеріалах справи зворотнім поштовим повідомленням.

Однак, позивач проігнорував таке запрошення та не з'явився для ознайомлення та підписання результатів документальної позапланової виїзної перевірки з питань правильності обчислення та достовірності заявлених до відшкодування сум ПДВ з бюджету від 30.01.2012 №7/07-03/33498244, у зв'язку з чим податковим органом складено акт від 30.01.2012 №8/07-03/33498244.

Отже, податковим органом здійснено відповідні дії в рамках приписів законодавства України для вручення позивачу направлення на перевірку від 20.01.2014 №14/07-03 та наказ про проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 20.01.2012 №14.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає доводи апелянта щодо неповідомлення підприємство про проведення перевірки необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсності.

Щодо встановлених підприємством порушень Закону України «Про податок на додану вартість», викладених у висновках акту перевірки від 30.01.2012 №7/07-03/33498244, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 1.8. ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР (далі-Закон №168/97) бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

П. 7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» встановлено порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

Так, пп. 7.7.1 п. 7.7 статті 7 Закону №168/97 передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до пп. 7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону №168/97 якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту кожного наступного податкового періоду лише в частині суми податку фактично сплаченої отримувачем постачальникам товарів (послуг) та при імпорті і включається до розрахунку бюджетного відшкодування наступного звітного періоду;

залишок від'ємного значення, за яким не проведено розрахунків з постачальниками відображається в податковій декларації з податку на додану вартість окремим рядком для визначення суми податку, яка може підлягати відшкодуванню в частині сплачених сум податку в наступних звітних періодах;

залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування відображається у декларації з податку на додану вартість окремим рядком та включається до складу податкового кредиту починаючи з першого звітного періоду 2011 року.

Відповідно до п. 1.7 Закону №168/97 податковий кредит сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону № 168/97 податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 6.1 ст. 6 та ст. 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду зокрема у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Підпунктом 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону № 168/97 передбачено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Згідно із пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону № 168/97 не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пп. 7.2.6 цього пункту).

Положеннями п. 7.2 ст. 7 Закону № 168/97 передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту (пп. 7.2.6); податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках (пп. 7.2.3).

Закон України «Про податок на додану вартість» визначає два випадки неможливості включення витрат по сплаті податку на додану вартість до податкового кредиту у разі, коли вартість придбаних товарів не відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) чи основних фондів та у разі не підтвердження витрат по сплаті податку на додану вартість податковими накладними чи митними деклараціями.

Проте, як вбачається з матеріалів справи позивачем на спростування висновків податкового органу не надано доказів, зокрема не надано первинної документації по взаємовідносинам із вказаним контрагентом ТОВ «МІГ-95» щодо правомірності віднесення спірних сум до податкового кредиту.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість висновків акту перевірки та, відповідно, правомірність податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 13.02.2012 року № та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, та не можуть бути підставою для скасування постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Акрополь-К» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Бужак Н.П.

судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Повний текст виготовлено: 10 червня 2015 року.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.