Справа № 817/436/15
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Борискіна С.А.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
УХВАЛА

іменем України

"02" червня 2015 р. Справа № 817/436/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Євпак В.В.

Шидловського В.Б.,

при секретарі Волянській О.В. ,

за участю представника третьої особи:ОСОБА_3, довіреність № б/н від 24.03.15, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "16" квітня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Держземагентства у Рівненському районі Рівненської області за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 визнання протиправною та скасування державної реєстрації, зобов'язання вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2015р. ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Управління Держземагентства у Рівненському районі Рівненської області про визнання протиправною та скасування державної реєстрації земельних ділянок, проведену державним кадастровим реєстратором Управління Держземагентства у Рівненському районі Ревуцькою О.П., а саме:

- 08.09.2014р. площею 0,2723 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1, про що ОСОБА_5 08.09.2014р. видано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-014;

- 08.09.2014р. площею 0,0723 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_2, про що ОСОБА_5 08.09.2014р. видано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-014;

- 09.09.2014р. площею 0,2355 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору (присадибна ділянка) кадастровий номер НОМЕР_3, про що ОСОБА_5 09.09.2014р. видано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-014.

Крім того, позивач просила в позові просила зобов'язати відповідача скасувати кадастрові номери та закрити поземельні книги на ці земельні ділянки.

Обґрунтовуючи свій позов ОСОБА_4 вказує на те, що до меж спірних земельних ділянок, зареєстрованих на ОСОБА_5, повністю включено земельну ділянку площею 0,11 га, яка надана їй рішенням зборів уповноважених колгоспу ім. XXII з'їзду КПРС №16 від 13.10.1986 р. та Виконавчого комітету Рівненської районної ради від 13.01.1987 р. №5. На цій земельній ділянці позивачем збудовано фундамент, рішенням виконкому Городоцької сільської ради від 25.03.13 року №62 їй присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1. Внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_4 позбавлена права на приватизацію вказаної земельної ділянки. Вважає, що державна реєстрація земельних ділянок була проведена з порушенням вимог чинного законодавства.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 16.04.2015р. в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_4 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду від 16.04.2015р. скасувати та прийняти нову про задоволення позовних вимог. На думку скаржника суд не надав належної правової оцінки, скасуванню підстави виникнення права власності на землю у ОСОБА_5 - рішення Городоцької сільської ради №230 від 28.10.2011р., а включення до складу цієї земельної ділянки є підставою для скасування такого рішення відповідно до повноважень суду.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представника третьої особи, дослідивши докази, зібрані в матеріалах справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Як встановлено судом, 8 вересня 2014 року ОСОБА_5 подав до Управління Держземагентства у Рівненському районі для проведення державної реєстрації земельних ділянок наступні документи:

- 3 заяви за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин;

- 3 оригінали документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки;

- 3 документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа (а.с.86-123).

Перелік вказаних документів визначений пунктом 4 статті 24 Закону України "Про державний земельний кадастр".

На підставі поданих документів Державним кадастровим реєстратором Управління Держземагентства у Рівненському районі відповідно до "Порядку ведення Державного земельного кадастру", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051 та Закону України "Про Державний земельний кадастр", прийнято рішення про внесення відомостей до Державного земельного кадастру шляхом державної реєстрації земельних ділянок, за результатами якого сформовані витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки від 08.09.2014 року та 09.09.2014 року за №НВ-014 з кадастровим номером НОМЕР_3; №НВ-014 з кадастровим номером НОМЕР_2; №НВ-014 з кадастровим номером НОМЕР_1 (а.с.5-7, 8-9,10-12).

В подальшому ОСОБА_5 було проведено реєстрацію права власності на ці земельні ділянки та отримано свідоцтва на право власності від 25.09.2014 року за НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6 (а.с.129-131).

Позивач у справі вважає, що до меж спірних земельних ділянок, зареєстрованих на ОСОБА_5, повністю включено земельну ділянку площею 0,11 га, яка надана їй рішенням зборів уповноважених колгоспу ім. XXII з'їзду КПРС №16 від 13.10.1986 р. та Виконавчого комітету Рівненської районної ради від 13.01.1987 р. №5. На цій земельній ділянці позивачем збудовано фундамент та рішенням виконкому Городоцької сільської ради від 25.03.13 року №62 присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1. Внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_4 позбавлена права на приватизацію вказаної земельної ділянки.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення від 16.04.2015р. щодо відмови в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр" від 07.07.2011 № 3613-VI (далі - Закону №3613-VI) до повноважень територіальних органів, центральних органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів у районах у сфері Державного земельного кадастру належать: внесення до Державного земельного кадастру та надання відомостей про землі, розташовані в межах району, здійснення державної реєстрації земельних ділянок, обмежень у їх використанні.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в ч.2 ст.30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст.21 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру:

на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79 1 Земельного кодексу України, при їх формуванні;

на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України;

на підставі проектів землеустрою щодо впорядкування існуючих землеволодінь - у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками.

Частинами 2 та 4 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа; документ, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації земельної ділянки.

Відповідно до частини 6 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Згідно пункту 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою КМ України від 17.10.2012 року № 1051, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 08.09.2014 року були подані до відповідача усі необхідні для проведення державної реєстрації земельної ділянки документи, перелік яких визначений пунктом 4 статті 24 Закону №3613-VI, а саме: - 3 заяви за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; 3 оригінали документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; 3 документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

8 та 9 вересня 2014 року Державним кадастровим реєстратором відповідно до "Порядку ведення Державного земельного кадастру" прийнято рішення про внесення відомостей до Державного земельного кадастру - шляхом державної реєстрації земельних ділянок, за результатами якого сформовані витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки від 08.09.2014 року та 09.09.2014 року за №НВ-014 з кадастровим номером НОМЕР_3; №НВ-014 з кадастровим номером НОМЕР_2; №НВ-014 з кадастровим номером НОМЕР_1 (а.с.5-7, 8-9,10-12).

Враховуючи, що жодної з вказаних підстав державним кадастровим реєстратором під час вивчення поданих ОСОБА_5 документів встановлено не було, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач правомірно здійснив державну реєстрацію земельних ділянок.

Крім того, суд звертає увагу на наступне.

Згідно з ч.10 ст. 24 Закону №3613-VI, пунктом 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію лише у випадках: поділу чи об'єднання земельних ділянок - на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу чи об'єднання; коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника, - на підставі даних про те, що протягом одного року Державному кадастровому реєстраторові органом державної реєстрації прав не надано відповідної інформації в порядку інформаційного обміну.

Зазначений перелік підстав скасування такої реєстрації є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

З урахуванням наведеного позивачем невірно обраний спосіб захисту в частині позовних вимог про скасування державної реєстрації земельної ділянки (аналогічного висновку дійшов і суд першої інстанції).

Суд також зазначає, що позивач, його уповноважений представник та ТОВ «Західземпроект», куди ОСОБА_4 подала заяву на оформлення технічної документації на земельну ділянку, до відповідача не зверталися, відмови у реєстрації земельної ділянки не отримували (в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про протилежне), що у подальшому слугувало б підставою у відповідності до положень статті 6 КАС України для звернення позивача до суду за захистом порушених прав, а тому жодні права позивача діями відповідача порушені не були.

Позивачем до суду першої інстанції надано рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 19.11.2014 року у справі № 570/2243/14-а, яке набрало законної сили відповідно до ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду 25.03.2015 року, щодо скасування рішення Городоцької сільської ради від 28.10.2011 року № 230 в частині передачі у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,59 га, які набрали законної сили (а.с.25-26, 125-126). Проте, оскільки на час прийняття рішення про реєстрацію земельних ділянок зазначене рішення органу місцевого самоврядування було чинним, оскаржені дії відповідача на час їх здійснення суд вважає правомірними. Зазначене рішення міського суду може слугувати підставою лише для оспорювання права власності ОСОБА_5 на вказані земельні ділянки, яке на даний час підтверджене зазначеними вище свідоцтвами.

Згідно з вимогами ч.1 ст.15 Закону №3613-VI до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив'язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об'єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку.

Що ж стосується відомостей про власників земельної ділянки, то відповідно до ч.2 ст. ст.15 Закону №3613-VI вони включаються до Державного земельного кадастру на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а тому у разі скасування права власності ОСОБА_5 на земельні ділянки, позивач не буде мати перешкод для використання існуючих витягів з Державного земельного кадастру для оформлення права власності на себе.

Підсумовуючи наведене вище, обґрунтованими є висновки суду першої інстанції про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування державної реєстрації земельних ділянок.

З огляду на те, що позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування державної реєстрації земельних ділянок задоволенню не підлягають, відповідно, слід відмовити в позові про зобов'язання відповідача скасувати кадастрові номери та закрити поземельні книги на ці земельні ділянки (аналогічного висновку дійшов і суд першої інстанції).

З приводу вимог апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр" та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051, до повноважень територіальних органів Держземагентства у районах у сфері Державного земельного кадастру належать: внесення до Державного земельного кадастру відомостей про землі, розташовані в межах району, здійснення державної реєстрації земельних ділянок, обмежень у їх використанні на підставі розробленої документації із землеустрою.

Статтею 26 Закону України "Про землеустрій" передбачено, що розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які і є відповідальними за якість робіт із землеустрою; фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою.

Згідно статті 28 Закону України "Про землеустрій" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання умов договору при здійсненні землеустрою, розробники документації із землеустрою несуть відповідальність, передбачену договором та законом.

Частиною 2 статті 71 Закону України "Про місцеве самоврядування" зазначено, що органи виконавчої влади, їх посадові особи не мають права втручатися у законну діяльність органів та посадових осіб місцевого самоврядування, а також вирішувати питання, віднесені Конституцією України, Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" та іншими законами до повноважень органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Таким чином, Управління Держземагентства у Рівненському районі Рівненської області мало право діяти лише у відповідності до повноважень, які визначені законодавством України. Оскільки ОСОБА_5 08.09.2014 року були подані до відповідача усі необхідні для проведення державної реєстрації земельних ділянок документи, перелік яких визначений пунктом 4 статті 24 Закону України "Про державний земельний кадастр", а виявити невідповідність поданої технічної документації вимогам законодавства відповідач змоги не мав, тому, на переконання суду, державним кадастровим реєстратором правомірно прийнято рішення про внесення відомостей до Державного земельного кадастру шляхом державної реєстрації земельних ділянок.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "16" квітня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: В.В. Євпак

В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення виготовлено "03" червня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_4 АДРЕСА_2

3 - представнику позивача ОСОБА_7, АДРЕСА_3,

4- відповідачу/відповідачам: Управління Держземагентства у Рівненському районі Рівненської області вул. Буковинська,3,м.Рівне,33027

5-третій особі: ОСОБА_5 - АДРЕСА_4,

6 - представнику третьої особи ОСОБА_8, АДРЕСА_5. ,