Справа № 9101/143863/2011
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2012-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2012 р. справа № 0417/2а-1554/11

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М.,

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргууправління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська

на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 6 травня 2011 р., прийняту у порядку скороченого провадження,

у справі № 0417/2а-1554/2011

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

4 березня 2011 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом, в якому просив: поновити пропущений строк для звернення до адміністративного суду; визнати незаконними дії відповідача щодо не донарахування пенсії з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року, в загальній сумі 4 073,20 грн.; зобов'язати відповідача перерахувати пенсію з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", і провести відповідні виплати за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року, з урахуванням виплачених сум, тобто в загальній сумі 4 073,20 грн.; зобов'язати відповідача в подальшому нараховувати щомісячну соціальну державну допомогу, відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»та ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», надалі при нарахуванні пенсії.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.04.2011 р. позовні вимоги позивача за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 03.09.2010 року залишено без розгляду.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 6 травня 2011 р. позов позивача задоволено, а саме: визнано протиправними дії відповідача щодо нарахування і виплати позивачу підвищення до пенсії з 4 вересня 2010 року; зобов'язано відповідача здійснити нарахування позивачу підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком як дитині війни, відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»виходячи із розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», і проводити відповідні виплати з 4 вересня 2010 року з урахуванням виплачених сум.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та відмовити в задоволені позовних вимог посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни має статус дитини війни і має право відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни на підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

У 2009-2010 роках дія ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни не призупинялася, а застосування відповідачем положень постанови КМ України № 530 від 28.05.2008 року щодо визначення розміру підвищення пенсії є безпідставним, оскільки розмір підвищення пенсії визначений Законом України Про соціальний захист дітей війни, який має вищу юридичну силу, ніж постанова КМ України.

При цьому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що розмір мінімальної пенсії за віком необхідно обраховувати відповідно до ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що права позивача були порушені.

Однак, вирішуючи спірні правовідносини суд першої інстанції не прийняв до уваги наступне.

Згідно п. 34 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" органи Пенсійного Фонду України звільнені від сплати державного мита.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Ч.3 ст. 94 КАС України встановлено, що у разі задоволення адміністративного позову в частині , судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права

За таких обставин суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні з викладенням абзацу четвертого резолютивної частини наступного змісту: стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у сумі 58 коп.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 198, ст.201, ст.205, ст.207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного Фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська задовольнити частково.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 6 травня 2011 р. у справі № 0417/2а-1554/2011 в частині розподілу судових витрат змінити, виклавши абзац четвертий постанови у наступній редакції.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у сумі 58 коп.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та оскарженню відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України не підлягає.

Головуючий: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун