Справа № 29404/10
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2010-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2010 р.

справа № 2а-7078/10/0870

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Коршуна А.О. Панченко О.М.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу

Державної податкової інспекції в Жовтневому районі м. Запоріжжя

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду

від 05.10.2010р. у справі № 2а-7078/10/0870

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький завод електричних машин"

до

про

Державної податкової інспекції в Жовтневому районі м. Запоріжжя

визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИЛА:

13 вересня 2010р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорізький завод електричних машин" (далі по тексту - позивач) звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції в Жовтневому районі м. Запоріжжя (далі по тексту –відповідач), а також зобов`язати останнього вчинити певні дії а.с.3-6

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2010р. відкрито провадження в адміністративній справі № 2а-7078/10/0870 а.с.1а.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що відповідачем не було належно доведено правомірність оскаржуваного рішення та дій, пов’язаних з його винесення.

Відповідач - Державна податкової інспекції в Жовтневому районі м. Запоріжжя, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції у даній адміністративній справі, подав апеляційну скаргу /а.с. 40/, в якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи порушено норми матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції від 05.10.2010р. у даній адміністративній справі, та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні вимог позову повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що податкова декларація отримана відповідачем від позивача як платника податків, заповнена ним всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення. Нова декларація по податку на додану вартість за липень 2010р. від позивача до відповідача не надходила. У зв’язку із зазначеним, надана позивачем декларація по податку на додану вартість за липень 2010р. не може бути визнана як податкова звітність.

В апеляційній скарзі відповідач просив суд розглянути дану апеляційну скаргу за участі його представника.

Відповідач, який був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду даної справи апеляційним судом, у судове засідання не з’явився, про поважність причин неявки свого представника у судове засідання, або про можливість розгляду даної справи у відсутність свого представника, суд в установленому законом порядку не повідомив.

За таких обставин колегія суддів вважає можливим розглянути дану адміністративну справу у відсутність представників сторін за наявними матеріалами справи.

В судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів даної адміністративної справи, позивач зареєстрований як платник ПДВ з 11.09.2007, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію платника податку на додану вартість №100277536 від 05.04.2010. Вказане свідоцтво дійсне до 20.01.2011 а.с.20.

Позивач звернувся до ДПІ у Жовтневому районі м.Запоріжжя з метою подачі Декларації з ПДВ за липень 2010 року, проте посадовою особою відповідача TOB «ЗЗЕМ»було відмовлено у прийнятті декларації.

У зв'язку із відмовою у прийнятті декларації, позивач направив на адресу відповідача поштою цінну бандероллю із вкладенням, а саме лист від 17.08.2010 №17/08-01ю із додатками:

Декларацію з ПДВ за липень 2010 року, розрахунок суми бюджетного відшкодування за липень 2010 року;

додаток №2 «Довідка щодо залишку суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за липень 2010 року»;

додаток №5 «Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів»за липень2010 року;

реєстр отриманих та виданих податкових накладних №7. а.с.9

Зазначені документи отримані відповідачем 20.08.2010, про що свідчить підпис працівника ДПІ у Жовтневому районі на повідомленні про вручення поштового відправлення від 18.08.2010.а.с.9 –зворотна сторона

Як вбачається з матеріалів даної адміністративної справи, спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000 № 2181 -III (далі - Закон № 2181) та Порядком заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30.05.1997 №166 (далі - Порядок №166).

Відповідно до пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000 № 2181 -III (далі - Закон № 2181) платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації.

Згідно пп.4.1.2 п.4.1 Закону №2181 прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Податкова декларація приймається без попередньої перевірки зазначених у ній показників через канцелярію, чий статус визначається відповідним нормативно-правовим актом. Відмова службової (посадової) особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин або висування нею будь-яких передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється та розцінюється як перевищення службових повноважень такою особою, що тягне за собою її дисциплінарну та матеріальну відповідальність у порядку, визначеному законом.

Якщо службова (посадова) особа контролюючого органу порушує норми абзацу першого цього підпункту, платник податків зобов'язаний до закінчення граничного строку подання декларації надіслати таку декларацію поштою з описом вкладеного та повідомленням про вручення, до якої долучається заява на ім'я керівника відповідного контролюючого органу, складена у довільній формі, із зазначенням прізвища службової (посадової) особи, яка відмовилася прийняти декларацію, та/або із зазначенням дати такої відмови. При цьому декларація вважається поданою в момент її вручення пошті.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, у зв'язку із відмовою у прийнятті декларації, позивач по даній адміністративній справі, у відповідності до приписів пп.4.1.2 п.4.1 ст.4 Закону №2181., направив вказану декларацію на адресу відповідача поштою, яку останній отримав 20.08.2010.

Реквізити, які має містити податкова декларація з ПДВ визначаються Порядком заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30.05.1997 №166 (далі - Порядок №166).

Пунктом 1.1 Порядку № 166 визначено, що подання податкової декларації з податку на додану вартість передбачено пунктом 4.1 статті 4 Закону №2181. Декларація подається до податкового органу за місцем реєстрації особою, яка зареєстрована платником податку на додану вартість (п. 1.2 Порядку № 166).

Відповідно до п.1.3 Порядку №166 декларація складається із вступної частини, службових полів та чотирьох розділів, з них платником заповнюються перші три розділи, службові поля та вступна частина, четвертий розділ заповнюється працівниками податкової інспекції (адміністрації) лише на оригіналі декларації, який залишається в податковій інспекції (адміністрації). Підпунком 4.1.2 п.4.1 ст.4 Закону №2181 встановлено, що податкова декларація повинна бути підписано відповідною посадовою особою та скріплена печаткою платника податків.

Із матеріалів справи вбачається, що у наданій декларації містяться всі необхідні реквізити, передбачені пп.4.1.2 п.4.1 ст.4 Закону №2181 та Порядком №166.

Відповідно до пункту 3.1 Порядку №166 декларація до органів податкової служби може бути подана: на паперових носіях; на магнітних носіях з роздрукованими копіями файлів; засобами електронної пошти E-mail; поштовими відправленнями.

Податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника податків як податкова декларація, що заповнена ним всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, може бути не визнана таким контролюючим органом як податкова декларація, якщо в ній не зазначено обов'язкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків. У цьому випадку, якщо контролюючий орган звертається до платника податків з письмовою пропозицією надати нову податкову декларацію з виправленими показниками (із зазначенням підстав неприйняття попередньої), то такий платник податків має право: надати таку нову декларацію разом зі сплатою відповідного штрафу; оскаржити рішення податкового органу в порядку апеляційного узгодження.

Суд першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи, вирішуючи заявлені позивачем позовні вимоги зробив правильний висновок стосовно того, що у ДПІ у Жовтневому районі м.Запоріжжя не було законних підстав для відмови позивачу у визнанні як податкової звітності Декларації з ПДВ за липень 2010 року, оскільки указана декларація містить всі необхідні реквізити, заповнена та надана до податкового органу відповідно до вимог Закону №2181 та Порядку №166.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб , що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.З ст.2 КАС України).

Частиною 1 ст. 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вищевикладеного колегія судів вважає, що відповідачем по даній адміністративній справі не доведена правомірність прийняття спірного рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об’єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення позовних вимог прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому постанову суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 05.10.2010р. необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.196, 197,200,205,206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Запоріжжя - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2010р. у справі №2а-7078100870 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко