Справа № 813/308/15
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року Справа № 876/3520/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Попка Я.С., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Мартинишина Р.С.,

представників сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу та поновлення на роботі,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся у Львівський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 30.12.2014 №3122 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників БМГБОП ГУМВСУ" в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності і накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_3 у вигляді звільнення; визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області №6 о/с "По особовому складу" від 12.01.2015 в частині звільнення ОСОБА_3; поновлення його на посаді міліціонера-водія відділення №2 взводу №1 автотранспортної роти батальйону міліції громадської безпеки особливого призначення ГУМВС України у Львівській області у званні старшого прапорщика міліції та стягнення коштів за час вимушеного прогулу.

Позов обгрунтовував тим, що оскаржувані накази є незаконними, оскільки суперечать вимогам Дисциплінарного статуту ОВС України. Зазначав, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення не врахована тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня його поведінка та визнання ним своєї вини. Крім того, всупереч вимогам статті16 Дисциплінарного статуту ОВС України дисциплінарне стягнення накладено після спливу піврічного строку з дня його вчинення.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12.03.2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із вказаною постановою, позивач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу. У зв'язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати зазначену постанову та прийняти нову про задоволення його позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не взято до уваги те, що при звільненні його з роботи відповідачем не враховані вимоги Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, зокрема, те, що звільнення з органів внутрішніх справ є крайнім заходом дисциплінарного впливу і при визначенні виду дисциплінарного стягнення повинні враховуватись тяжкість проступку, обставини, за яких проступок був вчинений, заподіяна шкода, попередня його поведінка та визнання ним своєї вини у вчиненні проступку. Також вказує на те, що судом першої інстанції зовсім не дано оцінку факту притягнення його до відповідальності після спливу строку для застосування дисциплінарних стягнень, який відраховується з дня вчинення проступку і становить не більше шести місяців, так як притягнення його до відповідальності мало місце через 11 місяців з дня вчинення проступку.

Представник апелянта під час апеляційного розгляду підтримав апеляційну скаргу з підстав, що у ній зазначені і просить її задовольнити.

Представник відповідача заперечила обґрунтованість поданої апеляції і просить судове рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що роботодавцем були дотримані процедура і порядок звільнення, враховані тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода та наслідки, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків; факт порушення службової дисципліни позивачем, викладений у висновку службового розслідування, затвердженого 26.12.14 року начальником ГУМВСУ у Львівській області, знайшов своє об'єктивне підтвердження. Також суд першої інстанції, вирішуючи спір зазначив, що вчиняючи вищевказані дії, ОСОБА_3 зрадив моральним принципам служби, що відповідають вимогам держави і очікуванням суспільства, що ставить під сумнів можливість подальшого несення позивачем гідно, неупереджено, сумлінно та добросовісно служби в органах внутрішніх справ. За таких обставин суд вважав, що звільнення ОСОБА_3 є правомірним.

Даючи правову оцінку постанові суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо встановлених судом обставин вини позивача у вчиненні дисциплінарного проступку, але вважає хибними висновки суду першої інстанції щодо строку притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та, відповідно, законності звільнення з роботи, на якій підлягає поновленню ОСОБА_3, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 проходив службу в органах МВС України з 09.02.2004 року. З послужного списку позивача видно, що на посаду міліціонера-водія відділення №2 взводу №1 автотранспортної роти батальйону міліції громадської безпеки особливого призначення ГУМВС України у Львівській області позивач був призначений згідно наказу ГУМВС України у Львівській області від 21.11.2014 року №565 о/с.

Судом встановлено, що наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області №3122 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників БМГБОП ГУМВСУ" від 30.12.14 року за грубе порушення службової дисципліни, яке відбулося 19.01.14 року у місті Києві, що виразилося у особистому пошкодженні автомобіля належного громадському активісту ГО «Автомайдан Київ» та нереагуванні на пошкодження зазначеного автомобіля іншими працівниками міліції; заподіяння істотної шкоди охоронюваним правам, свободам та інтересам громадян, формування негативної думки громадськості про вседозволеність та безкарність працівників міліції, що спричинило значний суспільний резонанс, на старшого прапорщика міліції ОСОБА_3 накладене дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області №6 о/с "По особовому складу" від 12.01.15 року старшого прапорщика міліції ОСОБА_3, міліціонера-водія відділення №2 взводу №1 автотранспортної роти батальйону міліції громадської безпеки особливого призначення ГУМВС України у Львівській області з 12.01.2015 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України згідно з п.63 «є» (порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою КМ України від 29.07.1991 року №114 "Про затвердження Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ".

Перед звільненням позивача з ОВС було проведене службове розслідування, яке було призначене за фактом вчинення 19.01.14 року старшим прапорщиком міліції ОСОБА_3 протиправних дій, які набули значного суспільного резонансу. З матеріалів службового розслідування встановлено, що 22.12.14 року у м. Львові відбулося пікетування адмінприміщення колишнього БМОП «Беркут» ГУМВС України у Львівській області громадськими активістами ГО «Автомайдан Київ» з вимогою притягнення до відповідальності працівників БМГБОП ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_3 та ОСОБА_4, під час якого громадські активісти висловлювали обурення з приводу продовження служби в органах внутрішніх справ вказаними працівниками міліції, якими були вчинені протиправні дії, які набули значного суспільного резонансу та обурення в суспільстві. Таким чином, службовим розслідуванням встановлено, що позивачем вчинені протиправні дії, що набули надзвичайного резонансу та обурення у суспільстві, якими завдано непоправної шкоди авторитету правоохоронних органів та суттєво дискредитовано їх перед громадськістю.

Проходження служби в органах внутрішніх справ регламентується спеціальним законодавством - Законом України "Про міліцію", Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (надалі - Положення), введеним в дію Постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.91 року № 114, Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України (далі - Дисциплінарний статут), затвердженим Законом України від 22.02.06 року №3460-ІV та Правилами поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу ОВС України від 22.02.2012 року №155.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень, встановлені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України.

Статтями 2,5 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України визначено поняття дисциплінарного проступку - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни. За вчинення дисциплінарних проступків особи рядового i начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України на ocіб рядового i начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ, згідно з цим Статутом. Звільнення зi служби осіб рядового i начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни, як вид дисциплінарного стягнення передбачено пунктом 6 частини першої статті 12 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" та відповідно до статті 14 цього Закону є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України визначено порядок накладення дисциплінарних стягнень, якою передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ (ч. 6 ст. 14) та доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу (ч. 8 ст. 14).

Відповідно до частин 1-3 статті 16 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику. Стягнення не може бути накладене, якщо з дня вчинення проступку минуло більше півроку. У цей період не включається строк проведення службового розслідування або кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Як встановлено апеляційним судом з матеріалів справи та визнається сторонами, дисциплінарний проступок був вчинений позивачем 19.01.2014 року, службове розслідування за фактом вчинення протиправних дій наказом начальника ГУ МВС України у Львівській області призначене 22.12.2014 року, а дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ на ОСОБА_3 накладене 30.12.2014 року, тобто більше, ніж через 11 місяців з дня вчинення проступку.

Таким чином, дисциплінарне стягнення було накладене на позивача поза межами строків, передбачених частиною 3 статті 16 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України. Враховуючи, що службове розслідування за фактом вчинення порушення дисципліни ОСОБА_3 розпочалося більше, ніж через півроку після вчинення проступку, підстав для виключення строку проведення службового розслідування з періоду, по спливу якого не може бути притягнуто особу до дисциплінарної відповідальності, немає.

Відповідно до ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 9 КАС України встановлено, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що відповідачем при звільненні позивача порушено Закон України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», тобто, відповідач діяв не на підставі закону, необґрунтовано ( без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), що призвело до порушення прав позивача, а судом першої інстанції безпідставно не взяті до уваги та не враховані дані обставини при ухваленні постанови, а тому судове рішення першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови, якою слід поновити порушені незаконними діями відповідача - Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області права позивача ОСОБА_3, скасувавши неправомірні накази та поновивши його на роботі.

Також у зв'язку з поновленням на роботі слід стягнути в користь позивача кошти за вимушений прогул у вигляді середнього заробітку за період вимушеного прогулу.

Як роз'яснено Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду №7 від 20 травня 2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі», задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди повинні вказувати розмір виплати. Період вимушеного прогулу та розрахунок розміру виплати необхідно зазначати в мотивувальній частині судового рішення.

Абзацом 5 пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що при задоволенні вимог про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян (податків з доходів фізичних осіб) є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу визначається Законом України «Про оплату праці», Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року (далі - Порядку), пунктом 8 якого встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як встановлено апеляційним судом період вимушеного прогулу ОСОБА_3 становить з 13.01.15 року по день постановлення судового рішення - 03.06.15 року.

Із довідки відповідача №756 від 09.02.15 року, яка знаходиться в матеріалах справи ( а.с.71 ) вбачається, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_3 становить 147,37 гривень і, відповідно, сума до виплати за час вимушеного прогулу складає 16652,81 гривень.

Таким чином, 16652,81 гривень середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід стягнути з відповідача - Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на користь ОСОБА_3 за час вимушеного прогулу починаючи з 13.01.15 року по 03.06.15 року без утримання обов'язкових податків та зборів.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2015 року у справі № 813/308/15 скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 30.12.2014 №3122 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників БМГБОП ГУМВСУ» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності і накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення ОСОБА_3.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області № 6 о/с "По особовому складу" від 12.01.2015 в частині звільнення ОСОБА_3.

Поновити ОСОБА_3 на посаді міліціонера-водія відділення №2 взводу №1 автотранспортної роти батальйону міліції громадської безпеки особливого призначення ГУМВС України у Львівській області в званні старшого прапорщика міліції з 12 січня 2015 року.

Стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на користь ОСОБА_3 середньомісячне грошове утримання за час вимушеного прогулу у розмірі 16652,81 гривень.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий Л.П. Іщук

Судді Я.С. Попко

Т.В. Онишкевич