Справа № 826/3508/15
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3508/15 Головуючий у 1-й інстанції: Кармазін О.А. Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

11 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Грищенко В.Е., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Сергійчук Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, згідно ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу представника Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва ГУ ДФС у м. Києві - Тягульського Олександра Володимировича на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривоозерський олійний завод» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва ГУ ДФС у м. Києві, Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва ГУ Міндоходів у м. Києві, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сапсан-Юг», Товариство з бмеженою відповідальністю «Промторг-Холдінг» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривоозерський олійний завод» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва ГУ ДФС у м. Києві, Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва ГУ Міндоходів у м. Києві, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сапсан-Юг», Товариство з бмеженою відповідальністю «Промторг-Холдінг» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. Свої вимоги мотивує тим, що вважає, що оскаржуване повідомлення-рішення таким, що прийняте безпідставно та незаконно, без врахування фактичних обставин та наданих заперечень, на підставі хибних висновків акту перевірки та підлягає скасуванню, оскільки до проведення перевірки на запит ДПІ відповідачу у встановлений строк були надані всі витребувані документи. Позивач зазначає, що висновки акту перевірки сформовані та, відповідно, оскаржуване рішення прийнято, виходячи з того, що ДПІ отримала акти про неможливість проведення зустрічної звірки по контрагентам з урахуванням яких ДПІ дійшла висновку про нездійснення спірних операцій, а відтак і про відсутність підстав для формування податкових вигод за відносинами з контрагентами. Саме висновки щодо оцінки операцій із третіми особами, як зазначає позивач, і стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення. Однак, контрагенти протягом тривалого часу поставляли олію соняшникову нерафіновану, насіння соняшнику та кожна партія товару супроводжується первинними документами, транспортними документами. Виписані податкові накладні видані за реальною поставкою та зареєстровані в ЄРПН. Між сторонами договорів проведені розрахунки. Надалі придбана олія була реалізована нерезиденту, що також підтверджується первинними документами. Крім того, контрагентом було надано звітність за ф. 6-зем. на підтвердження наявності земель та вирощування соняшнику на орендованих землях. При цьому позивач вказує на наявність у нього виробничих площ, складських приміщень та ємностей для зберігання. Позивач звертає увагу на наявність відносно контрагента ТОВ «САНСАН-ЮГ» кількох судових рішень, які набрали законної сили та відповідно до яких, крім іншого, за різні періоди визнано протиправними дії ДПІ щодо проведення зустрічної звірки, визнано протиправним рішення про анулювання реєстрації контрагента платником ПДВ.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 квітня 2014 року задоволено вказаний позов. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 26.09.2014 року № , яке прийняте ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням представник Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва ГУ ДФС у м. Києві - Тягульський Олександр Володимирович подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено наступне.

ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві проведено документальну невиїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривоозерський олійний завод» (код з ЄДР 38123796) з питань дотримання вимог податкового законодавства з ПДВ при проведенні взаєморозрахунків з ТОВ «САПСАН-ЮГ» (код з ЄДР 34059455) та ТОВ «ПРОМТОРГ-ХОЛДІНГ» (код з ЄДР 38149168) за період з 01.02.2014 року по 31.03.2014 року.

За результатами перевірки складено акт від 15.09.2014 року № 1391/26-59-22-08/38123796, за змістом якого встановлено загальну суму завищення позивачем податкового кредиту за лютий 2014 року у розмірі 129063,00 грн. та за березень 2014 року у розмірі 600973,00 грн., чим порушено п. 198.6., п. 201.6. ПК України, внаслідок чого завищено від'ємне значення податку на додану вартість за лютий 2014 року на 109431,00 грн., березень на 600973,00 грн.

На підставі висновків акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.09.2014 року № .

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є правомірними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до правил Податкового кодексу України податкова звітність формується на підставі первинних бухгалтерських документів, які, для надання їм юридичної значимості (сили), крім іншого, мають бути видані за фактично вчиненою операцією.

У той же час, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування податкового кредиту з ПДВ, виникають за наявності сукупності обставин та підстав, з якими наведені вище норми податкового законодавства пов'язують можливість формування спірних сум податкових вигод та які є передумовою його формування.

Зокрема, такі правові наслідки наступають у разі: (1) фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; (2) документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду (в залежності від характеру певних операцій) та які містять інформацію про зміст та обсяг операції, підписані уповноваженими особами; (3) придбання товарів/послуг з метою їх використання в господарській діяльності; (4) наявності розумних економічних причин (ділової мети) для здійснення господарських операцій; (5) наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник ПДВ); (6) наявності у покупця податкової накладної, яка відповідає вимогам ст. 201 ПК України та підписана уповноваженою особою.

У той же час, наведені вище норми податкового законодавства України у взаємозв'язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема, це: не пов'язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності), фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій, видача податкової накладної особою, яка не є платником ПДВ та, крім того, відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів, зареєстрованих у встановлених випадках в ЄРПН податкових накладних.

Правова позиція по даному питанню висловлена ВАС України у роз'ясненні від 02.06.2011 року № 742/11/13-11, за змістом якого при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінці підлягають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивачем було укладено договір купівлі продажу № 241013-1 від 24.10.2013 року з ТОВ «Сапсан-Юг», предметом якого є купівля-продаж олії соняшникової в кількості 15 тон +/- за вибором продавця. Поставка здійснюється наливом автотранспортом за рахунок продавця на склад покупця. Ціна розуміється на базисних умовах поставки і складає 7250,00 грн. з ПДВ, у т.ч. ПДВ у розмірі 1250,00 грн. за тонну залікової ваги. Загальна вартість складає 108750,00 грн., у т.ч. ПДВ 18125,00 грн.

Взаємовідносини позивача з контрагентом відбулись у лютому 2014 року, проведено оплату 26.02.2014 року на суму 458335,00 грн. з ПДВ 76389,17 грн. та 26.02.2014 року у розмірі 316045,00 грн. з ПДВ 52674,17 грн.; а також у березні - оплата: 04.03.2014 року - 247170,00 грн. з ПДВ 41195,00 грн., 04.03.2014 року - 330330,00 з ПДВ 55055,00 грн., 05.03.2014 року у розмірі 247830,00 грн. з ПДВ 41350,00 грн.

За вказаними відносинами було видано податкові накладні: від 26.02.2014 року на суму 458 335,00 грн. з ПДВ 79 389,70 грн., від 26.02.2014 року на суму 316 045,00 грн. з ПДВ 52 674,17 грн., від 04.03.2014 року на суму 247 170,00 грн. з ПДВ 41 195,00 грн., від 04.03.2014 року на суму 247 830,00 грн. з ПДВ 41 305,00 грн., від 04.03.2014 року на суму 330 330,00 грн. з ПДВ 55 055 грн.

Суми ПДВ включені до складу податкового кредиту у лютому 2014 року на суму 129063,00 грн. та у сумі 137555,00 грн. у березні 2014 року.

В обгрунтування висновків акта перевірки відповідач посилався на те, що відносно контрагента ДПІ у Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м. Києві складено акт від 25.06.2014 року № 425/22-03/34059455 про неможливість проведення зустрічної звірки, згідно якого діяльність контрагента здійснювалась без настання правових наслідків, а задля вигоди третіх осіб, та не підтверджено реальність здійснення господарських відносин з контрагентами (а.с. 45). Виходячи з наведеного, на думку ДПІ, на момент проведення перевірки вважаються не включеними до податкових зобов'язань ТОВ «Сапсан Юг» податкові накладні, виписані на адресу позивача. У відповідності до п/п. 201.6. ПК України, як зазначає ДПІ, податкова накладна одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Таким чином, встановлено порушення вимоги п/п. 201.6. ПК України, тобто вищезазначені податкові накладні, на думку ДПІ, виписані з порушенням вимог ст. 201 ПК України. Зазначається у зв'язку з цим, що позивачем безпідставно сформовано спірні суми податкового кредиту.

Також судом першої інстанції було встановлено укладання договору між позивачем та ТОВ «ПРОМТОРГ-ХОЛДИНГ» від 06.03.2014 року № 06/03/2014-02 на поставку сільськогосподарської продукції - насіння соняшника.

За умовами договору здійснюється 100% вартості товару після перевірки якості. Поставка здійснюється на умовах СРТ смт. Голованівськ, ТОВ «Відродження» автомобільним транспортом. Встановлено відносини сторін у березні 2014 року та проведення оплати за вказаним договором, складання відповідних податкових накладних.

Суми ПДВ за вказаними податковими накладними включені до податкового кредиту позивача у березні 2014 року у сумі 463418,00 грн.

Відповідачем в акті перевірки зазначено про те, що відносно контрагента ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києва прописано акт від 06.06.2014 року № 1557/26-55-22-02/38149168 про неможливість проведення зустрічної звірки, згідно якого діяльність контрагента здійснювалась без настання правових наслідків, а задля вигоди третіх осіб, та не підтверджено реальність здійснення господарських відносин з контрагентами (а.с. 45). ДПІ також посилається на службову записку ГВПМ ДПІ від 29.04.2014 року щодо неможливості підтвердження фату реальності фінансово-господарських операцій посадовими особами. Виходячи з наведеного, на думку ДПІ, на момент проведення перевірки вважаються не включеними до податкових зобов'язань ТОВ «ПРОМТОРГ-ХОЛДИНГ» податкові накладні, виписані на адресу позивача. У відповідності до п/п. 201.6. ПК України, як зазначає ДПІ, податкова накладна одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Таким чином, встановлено порушення вимоги п/п. 201.6. ПК України, тобто вищезазначені податкові накладні, на думку ДПІ, виписані з порушенням вимог ст. 201 ПК України. Зазначається у зв'язку з цим, що позивачем безпідставно сформовано спірні суми податкового кредиту.

Колегія суддів приймає до уваги те, що суб'єкт владних повноважень не має права, обґрунтовуючи правомірність свого рішення, посилатися на підстави, які не враховувалися ним при ухваленні оспорюваного рішення, тобто оскаржувані рішення оцінюються судом виходячи з доведеності з боку податкового органу тих обставин (фактичних підстав) і норм права (юридичних підстав), які наведені податковим органом в Акті перевірки, що забезпечує дотримання принципу правової визначеності при вирішенні спірних взаємовідносин.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідач не довів належними та допустимими доказами наявності обставин, які б свідчили про порушення позивачем податкового законодавства, наявність яких би призводила до невизнання права позивача на формування спірних сум податкових вигод, а відтак ДПІ не довела законності та обґрунтованості оскаржуваних рішень. Доводи, покладені ДПІ в основу висновків Акту перевірки та оскаржуваних рішень по суті ґрунтуються на припущеннях та недоведених обставинах.

Враховуючи зазначене колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що висновки Акту перевірки не можуть бути підставою для висновків про порушення позивачем податкового законодавства України за відносинами із контрагентами та підставою для прийняття спірних рішень.

Судом першої інстанції було встановлено, надання позивачем сукупності первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують виконання операцій такого роду операцій, які не дають підстав для сумніву щодо фактичного здійснення спірних операцій, підстав для висновку про нездійснення спірних операцій контрагентами позивача та про відсутність у позивача підстав для формування спірних сум податкових вигод. Натомість, сукупність вказаних матеріалів підтверджує фактичне виконання спірних операцій.

Так, за відносинами з контрагентами фактичне виконання цих операцій підтверджується наявними у справі вищевказаними договорами, додатками/специфікаціями до них, даними бухгалтерського обліку, видатковими накладними (т.1, а.с. 223-227; т. 2, а.с. 63-), які видані на дати формування податкових накладних (т.1., а.с. 228-232; т. 2, а.с.72 - 80), проведенням оплати - банківськими виписками (т.1., а.с. 233-236; т. 2., а.с.81-85). Реєстрація податкових накладних підтверджується витягом в ЄРПН (т.2, а.с. 117-121).

Позивачем крім іншого, надано договори оренди офісних приміщень, складських приміщень площею 2330 м.кв., харчових цистерн в кількості 2 одиниць об'ємом 1045 м.кв. з актами про надання послуг з оренди.

Позивачем також надано договір перевезення (т.1., а.с. 237, 241), факт перевезення підтверджується належним чином оформленими ТТН за період виконання спірних операцій.

Щодо переробки сировини позивачем надано договір на переробку давальницької сировини № 010Д13 від 25.11.2013 року, який супроводжується реєстром накладних на прийнятий соняшник (зерно) за березень 2014 року з відомостями щодо поставки позивачем сировини на переробку, а також реєстр накладних на відвантаження готової продукції (макуха, олія) за березень 2014 року з відомостями про відвантажену позивачу готової продукції. Вказаний договір супроводжується актами виконання робіт (т. 2, а.с. 104-109), наявні акти з переробки і виробництва готової продукції.

Щодо наявності у ТОВ «ПРОМТОРГ-ХОЛДИНГ» можливостей для вирощування сільськогосподарської продукції судом першої інстанції було встановлено наявність: довідки від 03.02.2014 року про те, що згідно облікових даних Ширяївського району (форма 6-зем) за товариством на умовах оренди обліковується 15082 га земель сільськогосподарського призначення; довідки від 05.02.2014 року про те, що згідно даних облікових даних Білозерського району за товариством обліковується на умовах оренди 12035 га земель сільськогосподарського призначення. До матеріалів справи також надана статистична звітність «Сівба та збирання врожаю сільськогосподарських культур, проведення інших польових робіт» на 01.11.2013 року щодо кількості зібраного врожаю у кількості 162408 центнер (1624, 08 т.) соняшника, що не перевищує обсягу поставки соняшника позивачу у кількості 712,54 т.

Щодо подальшої реалізації олії позивачем надано зовнішньоекономічний контракт (а.с. 242), митні декларації (т.1., а.с. 248), договір від 25.03.2014 року щодо брокерського обслуговування, заявками до нього. Крім того, щодо подальшої поставки надані договори: від 01.04.2014 року № 1/04 та № 0104МКОЗ, від 04.04.2014 року № 4/04, від 09.01.2015 року № Ж-01, від 23.11.2013 року № 011Д13, до яких, крім іншого, надано копії довіреностей на отримання матеріальних цінностей, видаткові та податкові накладні.

Також судом першої інстанції було встановлено наявність договору позивача з ТОВ «САПСАН-ЮГ», за яким наявні первинні документи щодо здійснення поставок продукції, експлуатаційний дозвіл від 04.02.2014 року (цех по виробництву рослинної олії, податковий розрахунок щодо кількості працюючих осіб, договір оренди від 16.09.2013 року щодо оренди адміністративної будівлі 123,9 кв., складського приміщення 1933,4 кв.м. з відповідними актами. Надано третьою особою і договір суборенди обладнання від 05.11.2013 року з додатком та актом від 06.11.2013 року щодо переліку орендованого технологічного обладнання, а також договір оренди обладнання від 14.08.2014 року № 1408АО з додатком та актом від 15.08.2014 року щодо оренди технологічного обладнання.

При цьому, колегія суддів погоджується з критичним сприйняттям судом першої інстанції твердження ДПІ про те, що за розрахунком ф. 1-ДФ по ТОВ «САПСАН-ЮГ» за 1 кв. 2014 року задекларована кількість працюючих осіб - 31, що є недостатньою для організації виконання спірних операцій, оскільки ДПІ в порядку виконання обов'язку, передбаченого ч. 2 ст. 71 КАС України, не доведено такого твердження, не доведено обсягів ресурсів, які були необхідні контрагентам для виконання спірних операцій, але були відсутні.

Що стосується взаємовідносин позивача з ТОВ «Вейлер» слід зазначити, що за характером робіт з гідроізоляції (а.с. 111-112), їх виконання не потребує безпосередньо участі інженерного або іншого висококваліфікованого персоналу.

ДПІ не доведено обсягів трудових та інших ресурсів, які є необхідними для виконання робіт, але були відсутні у контрагента.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність сумнівів щодо фактичного виконання спірних операцій.

Крім цього, судом першої інстанції було встановлено, що вищезгадані первинні документи, податкові накладні видані контрагентами позивача за оподатковуваними операціями за ставкою 20% (за звичайними правилами), що відповідає наведеним вище положенням податкового законодавства стосовно порядку оформлення та підстав їх видачі, наведені в них данні відповідають та кореспондуються з даними первинних документів.

Контрагенти позивача на момент вчинення господарських операцій, видачі податкових накладних були зареєстровані платниками ПДВ, що не заперечується в Акті перевірки, а отже видача ними податкових накладних є правомірною.

Також колегія суддів приймає до уваги те, що порушення податкового законодавства з боку контрагентів за відсутності доказів протиправної змови учасників операцій з метою отримання позивачем (покупцем) необґрунтованої податкової вигоди, не є підставою для висновку про порушення саме покупцем вимог податкового законодавства та не є підставою для позбавлення покупця сформованих податкових вигод за фактично вчиненою операцією.

Відповідачем не надано вироку суду відносно посадових осіб позивача або контрагентів позивача за спірними операціями, яким би встановлювались обставини протиправної діяльності цих осіб та підприємств з метою отримання необґрунтованої податкової вигоди за спірними операціями.

Не надано рішення суду відносно контрагентів позивача, яке б набрало законної сили та яке б було прийнято в порядку ст. 55-1 ГК України («Фіктивна діяльність суб'єкта господарювання»).

У взаємозв'язку з наведеним, суд також зазначає, що під час розгляду справи ДПІ не надано рішення суду, прийнятого в порядку ст. 234 ЦК України щодо фіктивності правочинів, тобто щодо вчинення правочинів без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Під час розгляду справи ДПІ також не надано рішення суду про визнання правочинів з контрагентами недійсними з підстав їх суперечності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, як-то передбачено приписами ч. 3 ст. 228 ЦК України, не надано рішення суду, яке б було прийнято в порядку ст. 207 ГК України щодо визнання недійсними спірних операцій з підстав невідповідності спірних операцій вимогам закону, або вчинення їх з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Судом першої інстанції під час розгляду справи також не встановлено обставин, які б відповідно до конкретних норм ЦК України свідчили про нікчемність правочинів, укладених між позивачем та його контрагентами.

В Акті перевірки не наведено обставин та доказів, які б свідчили про незвичність цін за спірними операціями, або про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, незвичності цих операцій, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про не пов'язаність операцій з господарською діяльністю позивача, фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагентів були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Що стосується посилання на акти про неможливість звірки по контрагентам, то колегія суддів зазначає, що неможливість звірки свідчить про відсутність у податкового органу відомостей, а отже і про неможливість формування податкової інформації. При неможливості звірки, відповідно, податковим органом не можуть формуватися висновки за аналогією висновків акту перевірки.

В силу вимог п/п. 73.5.3. ПК України та п. 3 Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженого постановою КМ України від 27 грудня 2010 р. № 1232, зустрічна звірка може бути ініційована ДПІ, яка з здійснює перевірку платника податку (позивача), шляхом надіслання до ДПІ за місцезнаходженням контрагентів платника податків (третіх осіб) відповідного доручення.

Як вбачається із змісту актів про неможливість проведення зустрічних звірок, процедура проведення звірки не була ініційована відповідачем по даній справі у зв'язку з проведенням перевірки позивача, як-то передбачено п. 3 Порядку. Наведене вказує на порушення проведення порядку проведення зустрічних звірок відомостей щодо взаємовідносин позивача з даними його контрагентів та на те, що акти про неможливість звірки складені з порушенням встановлених законодавством правил, що зумовлює застосування до них положень ч. 3 ст. 70 КАС України, відповідно до яких докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Акти про неможливість проведення зустрічних звірок взагалі не містять відомостей щодо інформування контрагентів про такий захід, не містять відомостей щодо витребування у контрагентів певної інформації, не містять відомостей щодо виходу працівників ДПІ за місцезнаходженням контрагентів та, складені поза межами періоду виконання спірних операцій, що додатково вказує на те, що ці акти не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про відсутність контрагентів за місцезнаходженням у період виконання спірних операцій, відсутності у контрагентів відповідних умов для здійснення спірних операцій в період проведення цих операцій, підставою для висновку про нездійснення спірних операцій та про порушення позивачем податкового законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що вимоги позовної заяви є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги спростовуються наведеним вище, а тому підстави для її задоволення відсутні.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва ГУ ДФС у м. Києві - Тягульського Олександра Володимировича - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Мацедонська В.Е.

Грищенко Т.М.