Справа № 2а/2570/155/12
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 року м. Київ К/9991/40674/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Чернігівської області Державної податкової служби на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2012 по справі №2а/2570/155/2012 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондитерська фабрика «Десна» до Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Чернігівської області про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

На розгляд суду передано вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондитерська фабрика «Десна» (далі - ТОВ «Кондитерська фабрика «Десна», позивач) до Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Чернігівської області (далі - Ніжинська ОДПІ Чернігівської області, відповідач) про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення № від 27.12.2011, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 190747,00грн., з яких 190746,00грн. - основний платіж та 01,00грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 31.01.2012 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано неправомірністю формування податкового кредиту з податку на додану вартість за господарськими операціями з Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговельна продуктова кооперація «Еколайф» (далі - ТОВ «Торговельна продуктова кооперація «Еколайф») з огляду на фіктивність вказаного підприємства та нікчемність укладених правочинів, що свідчить про укладання угод без настання реальних правових наслідків.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2012 постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 31.01.2012 скасовано та прийнято нову постанову про задоволення позовних вимог.

Задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що висновок податкового органу щодо нікчемності укладеного правочину є неправомірним, оскільки первинними документами підтверджено настання реальних правових наслідків, зміну майнового стану сторін, а також безпосередній зв'язок проведених операцій із господарською діяльністю позивача. Суди спростували доводи суб'єкта владних повноважень стосовно формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість із порушенням норм податкового законодавства.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач 16.06.2012 звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 22.06.2012 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2012 та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема, пунктів 198.1, 198.2, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

На підставі належних та допустимих доказів, досліджених з дотриманням норм процесуального права, судами попередніх інстанцій встановлено, що посадовими особами Ніжинської ОДПІ Чернігівської області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Кондитерська фабрика «Десна» з питань правильності нарахування та повноти обчислення податку на додану вартість при взаємовідносинах з ТОВ «Торговельна продуктова кооперація «Еколайф» за період 01.03.2011 по 31.03.2011.

За результатом проведеної перевірки контролюючим органом складено акт №445/23-023/32995681 від 09.12.2011 та встановлено порушення ТОВ «Кондитерська фабрика «Десна» вимог статей 185, 188, 198, 201 Податкового кодексу України, частини п'ятої статті 203, частини першої та другої статті 215, статті 228 Цивільного кодексу України внаслідок завищення позивачем податкового кредиту з податку на додану вартіст за березень 2011 року на 190746,00грн.

Фактично висновок податкового органу про порушення позивачем вимог податкового та цивільного законодавства ґрунтується на неправомірному формуванні податкового кредиту за господарськими операціями з ТОВ «Торговельна продуктова кооперація «Еколайф» з огляду на нікчемність укладених правочинів, що свідчить про укладення угод без настання реальних правових наслідків.

На підставі висновків викладених у вказаному акті перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 27.12.2011, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 190747,00грн., з яких 190746,00грн. - основний платіж та 01,00грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформленими з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

З наведених законодавчих положень випливає, що умовами реалізації права платника на податковий кредит є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

Необхідними умовами для визнання угоди нікчемною в силу вимог статті 228 Цивільного кодексу України є її укладання з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних протиправних наслідків.

При кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Проте, існування відповідних обставин у даній справі податковим органом не доведено.

На підставі належних та допустимих доказів судом апеляційної інстанції встановлено, що реальність та товарність спірних фінансово-господарських операцій між позивачем та ТОВ «Торговельна продуктова кооперація «Еколайф» підтверджується матеріалами справи, зокрема, наданими позивачем договором поставки товару, договором купівлі-продажу продукції, податковими накладними, рахунками-фактур та платіжними дорученнями. Досліджені в процесі розгляду справи первинні документи за своєю формою та змістом відповідають вимогам податкового законодавства.

Отже, позивачем було включено до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість, нарахованого у зв'язку з придбанням та фактичним отриманням товарів (послуг) для подальшого використання у власній господарській діяльності, підтверджених документально, на підставі дійсних, реально виконаних правочинів з контрагентом.

До того ж, судом апеляційної інстанції встановлено, що у відповідь, на запитувану 19.05.2011 податковим органом інформацію, ТОВ «Торговельна продуктова кооперація «Еколайф» 30.05.2011 було направлено на адресу відповідача пояснення щодо підтвердження господарських операцій за спірними договорами укладеними між ТОВ «Торговельна продуктова кооперація «Еколайф» та ТОВ «Кондитерська фабрика «Десна» з додатками всіх первинних документів. Вказані пояснення було отримано відповідачем 15.06.2011, що підтверджується матеріалами справи.

Крім того, колегія суддів Вищого адміністративного суду України звертає увагу на те, що чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов'язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх податкових зобов'язань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов'язань.

А відтак за умови невстановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Податкова інспекція не навела жодних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірних дій, а наведені Ніжинською ОДПІ Чернігівської області у касаційній скарзі доводи є такими, що не спростовують правильність висновку суду апеляційної інстанції щодо правомірності формування позивачем податкового кредиту за господарськими операціями з ТОВ «Торговельна продуктова кооперація «Еколайф».

Враховуючи викладене, висновок суду апеляційної інстанції щодо неправомірності податкового повідомлення-рішення № від 27.12.2011 є правильним.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права при встановленні фактичних обставин справи.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 2201, 223, 224, 230, 231, частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Чернігівської області Державної податкової служби залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2012 по справі №2а/2570/155/2012 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв