Справа № 826/308/15
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/308/15 Головуючий у 1-й інстанції: Погрібніченко І.М.
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

10 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

при секретарі судового засідання: Мотилю В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30 грудня 2014 року № НОМЕР_1,

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 березня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 30 грудня 2014 року № НОМЕР_1.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач звернувся до Київського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалене у справі судове рішення скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з`явились у судове засідання, перевіривши за матеріалами справи наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 08.12.2014 р. по 12.12.2014 р. відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи - ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) стосовно своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ним податків за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р., за результатами якої складено Акт № 37/26-50-17-01/НОМЕР_2 від 12 грудня 2014 року (далі - Акт № 37/26-50-17-01/НОМЕР_2).

В ході перевірки контролюючим органом встановлені порушення наступних вимог, зокрема:

- пп. 163.1.1 та пп. 163.1.2 п. 163.1 ст. 163, пп. 164.2.9, п. «е» пп. 164.2.17, пп. 164.2.19 п. 164.2, абз. 2 п. 164.1, п. 164.3 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, п. 179.1, п. 179.7 ст. 179 ПК України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (із змінами та доповненнями), внаслідок чого позивачем не задекларовано суму додаткового блага у вигляді вартості безоплатно отриманих корпоративних прав у сумі 17 490 635,00 грн., не утримано та не перераховано до бюджету податок з доходів фізичних осіб з суми отриманого додаткового блага у вигляді вартості безоплатно отриманих корпоративних прав у 2013 році у розмірі 2 973 178,55 грн.

30 грудня 2014 року ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві, на підставі Акта перевірки № 37/26-50-17-01/НОМЕР_2 прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» № НОМЕР_1, яким згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до абз. першого пункту 123.1 статті 123 розділу II Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями, за порушення вимог підпункту 170.2.2 пункту 170.2 статті 170, п. п. а, б пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями збільшено суму грошового зобов'язання ОСОБА_3 за платежем: податок на доходи фізичних осіб, НОМЕР_3, на загальну суму 3 716 473,19 грн., з якої сума грошового зобов'язання за основним платежем складає 2 973 178,55 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 743 294,64 грн.

За результатом адміністративного оскарження вказане податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Вважаючи дане рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з чим погоджується колегія суддів.

Згідно з пп. 14.1.13 п. 14.1 ст. 14 ПК України безоплатно надані товари, роботи, послуги:

а) товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів;

б) роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості;

в) товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею.

Підпунктом 14.1.71 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що звичайна ціна - це ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін.

У відповідності до пп. 14.1.90 п. 14.1 ст. 14 ПК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Підпунктом 14.1.202 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що продаж (реалізація) товарів - це будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.

Відповідно до пп. 14.1.244 п. 14.1 ст. 14 ПК України товари - це матеріальні та нематеріальні активи, у тому числі земельні ділянки, земельні частки (паї), а також цінні папери та деривативи, що використовуються у будь-яких операціях, крім операцій з їх випуску (емісії) та погашення.

Згідно з пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи, як сума майнового та немайнового внеску платника податку до статутного фонду юридичної особи - емітента корпоративних прав, в обмін на такі корпоративні права (пп. 165.1.44 п. 165.1 ст. 165 ПК України).

Як вбачається з акту перевірки, контролюючим органом було встановлено порушення вимог пп. 164.2.9 п. 164.2 ст. 164 ПК України, п. п. 179.1, 179.7 ст. 179 ПК України.

Згідно з пп. 164.2.9 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається інвестиційний прибуток від проведення платником податку операцій з цінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.40 і 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

Інвестиційний прибуток згідно з пп. 170.2.2 п. 170.2 ст. 170 ПК України розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4 - 170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами).

У відповідності до пп. 170.2.3 п. 170.2 ст. 170 ПК України якщо в результаті розрахунку інвестиційного прибутку за правилами, встановленими цією статтею, виникає від'ємне значення, воно вважається інвестиційним збитком.

Придбанням інвестиційного активу вважаються також операції з внесення платником податку коштів або майна до статутного капіталу юридичної особи - резидента в обмін на емітовані ним корпоративні права (пп. 170.2.2 п. 170.2 ст. 170 ПК України).

Згідно з пп. 170.2.6 п. 170.2 ст. 170 ПК України до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

Загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами визначається як сума інвестиційних прибутків, отриманих платником податку протягом звітного (податкового) року, зменшена на суму інвестиційних збитків, понесених платником податку протягом такого року.

Якщо загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами має від'ємне значення, його сума переноситься у зменшення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами наступних років до його повного погашення, крім фінансових результатів, зазначених в абзаці першому пункту 29 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» цього Кодексу.

Відповідно до п. 179.1 ст. 179 ПК України платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу. Згідно з п. 179.7 ст. 179 ПК України фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, 14 серпня 2013 року між ОСОБА_4 (Продавець), з однієї сторони, та ОСОБА_3 (Покупець), з іншої, був укладений Договір купівлі-продажу частини частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОСІПАН», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим номером 859 (далі - Договір № 859), по умовам якого, Продавець зобов'язується передати у власність Покупцеві частину належної йому на праві власності частки у статутному капіталі (корпоративні права) ТОВ «ЕКОСІПАН» у розмірі 6,49% від всього статутного капіталу вищезазначеного Товариства, а Покупець зобов'язується прийняти зазначену частину частки у статутному капіталі ТОВ «ЕКОСІПАН» і сплатити за неї певну грошову суму (п. 1 Договору № 859).

Частина належної Продавцю частки у розмірі 6,49% від всього статутного капіталу Товариства, що підлягає продажу за цим Договором на користь Покупця, в грошовому еквіваленті становить 19 561 833,50 грн. (п. 3 Договору № 859).

Продаж вищезгаданої частки відбувся за 2 071 198, 50 грн. (п. 6 Договору № 859).

При цьому, в частині «е» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни, а також суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку, крім сум, зазначених у підпункті 165.1.53 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

Таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що при здійсненні 14.08.2013 р. купівлі частки в статутному капіталі (корпоративних прав) ТОВ «ЕКОСІПАН» позивачем була здійснена фінансова інвестиція та в нього, як у платника податку з доходів фізичних осіб, не виникли доходи, інвестиційний прибуток або інвестиційний збиток, а виникли витрати на придбання інвестиційного активу. Операція з придбання інвестиційного активу окремо не підлягає відображенню у декларації про майновий стан та доходи фізичної особи. Продаж корпоративних прав у 2013 році позивачем не здійснювався. Об'єкт оподаткування податком з доходів фізичних осіб від операції з купівлі частки у статутному капіталі (корпоративних прав) товариства не виник. Тому така операція не підлягала декларуванню.

При цьому, витрати на придбання інвестиційного активу повинні бути враховані позивачем при визначенні інвестиційного прибутку/збитку при відчуженні цього активу в періоді, в якому така операція буде мати місце, що і буде відображено у відповідній річній податковій декларації.

Отже, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що корпоративні права не є товаром, тому на них не поширюється дія частини «е» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України і правила визначення звичайної ціни.

Крім того, з урахуванням наведеного судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що збільшення ОСОБА_3 суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 3 716 473,19 грн. (2 973 178,55 грн. - основний платіж; 743 292,64 грн. - штрафні (фінансові) санкції (штрафи)) було здійснено відповідачем протиправно, у зв'язку із чим податкове повідомлення-рішення від 30.12.2014р. № НОМЕР_1 підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

В свою чергу, доводи апелянта спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства, а отже, не підлягають задоволенню.

Отже, судова колегія визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 195, 196, 200, 205, 206 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 березня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Ухвала складена у повному обсязі 11.06.2015р.

Головуючий суддя Гром Л.М.

Судді: Міщук М.С.

Бєлова Л.В.