Справа № 826/18174/13-а
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" червня 2015 р. м. Київ К/800/23917/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Моторного О.А.

Суддів Борисенко І.В.

Кошіля В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 08.04.2014

у справі № 826/18174/13-а

за позовом Приватного підприємства "Л'КАФА"

до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "РА Лоцман"

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.01.2014 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 08.04.2014 скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.01.2014 та прийнято нову, якою позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Київського окружного адміністративного суду від 08.04.2014 та залишити в силі рішення суд першої інстанції.

В запереченнях на касаційну скаргу позивач з доводами та вимогами скаржника не погодився, просив скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що податковим органом було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Приватного підприємства «Л'КАФА» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість та податку на прибуток при взаємовідносинах з ТОВ «РА Лоцман » за період з 01.01.2012 по 31.12.2012, за результатами якої складено акт від 18.10.2013 № 1929/26-58-22-08-11/34832815, в якому зафіксовано порушення позивачем вимог: п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201 Податковою кодексу України.

На підставі висновків акта перевірки, відповідачем прийнято спірне податкове повідомлення-рішення від 01.11.2013 № , яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 625 000,00 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 500 000,00 грн. та штрафні санкції в розмірі 125 000,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення прийняте з урахуванням всіх обставин, а наведені в позовній заяві обставини не підтверджуються достатніми доказами.

Суд апеляційної інстанції не погодився з наведеними висновками суду першої інстанції, зазначивши, що реальність здійснення надання рекламних послуг контрагентом позивача - ТОВ «РА Лоцман» підтверджується отриманням економічної вигоди ПП «Л'КАФА», що в свою чергу є підтвердженням правомірності формування позивачем податкового кредиту.

Однак, колегія суддів касаційної інстанції вважає такі висновки судів попередніх інстанцій передчасними та такими, що зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин у справі.

Матеріали справи свідчать, що між позивачем та ТОВ «РА Лоцман» було укладено договір від 21.06.2012 № 21 про комплексне рекламне обслуговування, за умовами якого ТОВ «РА Лоцман» зобов'язане надати послуги з комплексного рекламного обслуговування, а саме: креативні розробки елементів фірмового стилю Замовника, розробка концепцій та креативу (творчих рішень) рекламних матеріалів з метою їх подальшого розповсюдження, популяризації та просування послуг, які надаються Замовником, розробка концепції рекламних матеріалів (творчих рішень) для оригінал-макетів, підготовка та виготовлення рекламних матеріалів (оригінал-макети), виготовлення рекламної поліграфічної продукції - A3, 12 аркушів з листівкою-обкладинкою (нестандартна та унікальна форма) ,4+4, папір 200 гроку, ламінація та УФ- лакування, PR-акції (розробка планів проведення заходів з популяризації торгівельних марок, підбір учасників акцій, PR- супровід заходів, безпосереднє проведення заходів), та ін.

Згідно з п. 2.1 вказаного договору, вартість наданих послуг складає 3 000 000,00 грн., в тому числі ПДВ на суму 500 000,00 грн.

На підтвердження реальності здійснення вказаного договору позивачем були надані, зокрема, акти здачі-приймання робіт (надання послуг), податкові накладні та платіжні доручення.

Як вбачається з акта перевірки, договір та інша документація від імені ТОВ «РА Лоцман» підписані особою яка відповідно до уставних документів являється директором товариства, а також головним бухгалтером - гр. ОСОБА_2

Разом з тим, до перевірки було надано протокол допиту свідка гр. ОСОБА_2, який в ході допиту вказав, що про існування ТОВ «РА Лоцман» йому нічого не відомо, він не являється ні керівником, ні бухгалтером цього товариства, та ніколи не підписував від імені цього товариства договорів чи будь-якої іншої документації. Крім того, зі змісту протоколу допиту гр. ОСОБА_2 від 05.09.2013 вбачається, що йому не відомо, де знаходиться печатка товариства та хто міг від його імені підписувати документацію чи подавати звітність.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно із п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

З аналізу наведених законодавчих приписів вбачається, що необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів (послуг) з метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. А тому, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

В даному випадку, судами попередніх інстанцій не досліджено обставин, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самих господарських операцій між позивачем та ТОВ «РА Лоцман», а саме: можливостей контрагента позивача щодо виконання укладеного з позивачем договору про комплексне рекламне обслуговування, зокрема, наявності технічних та технологічних можливостей; питання щодо фактичної оплати позивачем податку на додану вартість в ціні отриманих послуг, не досліджено руху активів у процесі здійснення господарських операцій, з відповідним документальним підтвердженням.

Крім того, колегія суддів вважає, що судам попередніх інстанцій за необхідності слід поставити питання про проведення експертного дослідження на предмет наявності чи відсутності ознак підроблення підпису посадовою особою, яка підписували податкові накладні та інші первинні документи, видані ТОВ «РА Лоцман», оскільки встановлення даної обставини має важливе значення для правильного вирішення даної справи.

Враховуючи, що передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, оскаржувані судові рішення у справі підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції відповідно до ч. 2 ст. 227 КАС України.

При новому розгляді, слід взяти до уваги вищезазначене та прийняти законне і обґрунтоване рішення відповідно до норм матеріального, процесуального права, надати належну правову оцінку обставинам справи, з урахуванням чого встановити правомірність прийняття податковим органом спірного податкового повідомлення-рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 222, 223, 227, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.01.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08.04.2014 скасувати.

Справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: (підпис) О.А. Моторний
Судді(підпис) І.В. Борисенко
(підпис) В.В. Кошіль