Справа № 2а-4885/11/1370
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року Справа № 51594/11/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Шинкар Т.І.,

з участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 червня 2011 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління у справах захисту прав споживачів у Львівській області про визнання дій протиправними, скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління у справах захисту прав споживачів у Львівській області, яким просив визнати незаконними дії уповноважених осіб відповідача щодо проведення перевірки і складання акту перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів від 23.03.2011 року серії МЗ № 0507 та визнати незаконною і скасувати постанову відповідача від 29.03.2011 року № 0333 про накладення на нього штрафу за порушення законодавства про захист прав споживачів у розмірі 17500 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16 червня 2011 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанова мотивована тим, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами та іншими нормативними актами України, а оскаржувана постанова про накладення на позивача стягнень, передбачених ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» прийнята правомірно, штраф на позивача накладено у порядку та розмірі, передбачених чинним законодавством, тому позов є безпідставним.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив позивач, вважає, що суд порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи. Просить скасувати постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що заяву ОСОБА_2 з проханням заміни бензинового генератора на аналогічний або повернення сплачених ним коштів отримав лише 01.03.2011 року, а не 26.01.2011 року, як стверджує відповідач. Також він неодноразово намагався зателефонувати вказаному споживачеві, однак не зміг цього зробити. Перевірка 23.03.2011 року була здійснена відповідачем з порушенням вимог законодавства, а саме без надання копії направлення на перевірку та за відсутності згоди Держспоживстандарту України як підстави проведення позапланової перевірки. Крім того, на думку позивача, розмір застосованого до нього штрафу мав проводитись виходячи з вартості партії товару, отриманої для реалізації, а не з ціни, за якою такий товар був реалізований ним як суб'єктом господарювання. Також позивач стверджує, що не порушував вимог ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» та не відмовляв споживачу у задоволенні його вимог, оскільки після того, як ОСОБА_2 прибув до нього 24.03.2011 року, він повернув останньому повну вартість придбаного ним генератора, про що було відомо відповідачу.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, 25.02.2011 року ОСОБА_2 звернувся до Управління у справах захисту прав споживачів у Львівській області із заявою про захист його порушених прав споживача ФОП ОСОБА_1

Зокрема, ОСОБА_2 зазначив у зверненні, що 05.11.2009 року він придбав у ФОП ОСОБА_1 бензиновий генератор Dоrкеl 1812Р, гарантія на який складає 1 рік. 18.10.2010 року генератор вийшов з ладу, у зв'язку з чим він в той же день звернувся в сервісний центр «Рос-Імпекс» для проведення гарантійного ремонту. Сервісний центр 27.12.2010 року видав дефектний акт № 10/4105, згідно з яким даний виріб ремонту не підлягає.

19.01.2011 року ОСОБА_2 направив ФОП ОСОБА_1 рекомендованим листом письмову заяву про безкоштовну заміну бензинового генератора або повернення його вартості 1750,00 грн., яка була отримана позивачем 26.01.2011 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Колегія суддів вважає необґрунтованими і не бере до уваги твердження позивача про те, що зазначене звернення він не отримував, так як на повідомленні відсутній його підпис, оскільки відповідно до п. 106 «Правил надання послуг поштового зв'язку», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв'язку на підставі пред'явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище, тобто особистий підпис отримувача не передбачено.

Також колегія суддів не бере до уваги доводів позивача про те, що в зв'язку з відсутністю опису вкладення поштового відправлення недоведеним є факт, що ОСОБА_2 направляв саме ту заяву, копія якої є в матеріалах справи, оскільки такі доводи спростовуються змістом даної заяви в сукупності з іншими матеріалами та встановленими обставинами справи, а також власноручно написаними поясненнями позивача до протоколу про адміністративне правопорушення від 23.03.2011 року, в якому причиною невиконання вимог ОСОБА_2 він пояснив неможливістю зв'язатись з ним.

На підставі даної заяви, письмової згоди Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 14.03.2011 року № 02/18 2083 2011 та направлення від 23.03.2011 року № 0345, 23.03.2011 року працівники Управління у справах захисту прав споживачів у Львівській області провели позапланову перевірку дотримання ФОП ОСОБА_1 законодавства про захист прав споживачів, за результатами якої складено акт № 0507.

В акті перевірки вказано про порушення позивачем вимог ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме відмова покупцю ОСОБА_2 у реалізації його прав, передбачених даною нормою.

Колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що перевірка була проведена уповноваженими особами Управління у справах захисту прав споживачів у Львівській області на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами та іншими нормативними актами України, а твердження позивача про проведення перевірки без надання копії направлення на перевірку та за відсутності згоди Держспоживстандарту України, як підстави проведення позапланової перевірки, спростовуються копіями цих документів, наданими відповідачем.

Тому колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову в частині позовних вимог про визнання незаконними дій уповноважених осіб відповідача щодо проведення перевірки та складання акту перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів.

Також 23.03.2011 року працівником Управління у справах захисту прав споживачів у Львівській області було складено протокол про адміністративне правопорушення № 0273, в якому зазначено, що ФОП ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за результатами розгляду якого постановою від 29.03.2011 року № 0394 у справі про адміністративне правопорушення до ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 306 грн., який позивач сплатив, що підтверджується квитанцією від 29.03.2011 року № 6319/107.

Крім того, 23.03.2011 року Управління у справах захисту прав споживачів у Львівській області винесло припис про усунення до 29.03.2011 року порушень вимог законодавства, виявлених під час перевірки.

Постановою Управління у справах захисту прав споживачів у Львівській області про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» від 29.03.2011 року № 0333, за відмову споживачу у реалізації його прав, встановлених ст. 8 цього Закону, до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі десятикратної вартості товару - 17500,00 грн.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність оскаржуваної постанови з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону країни «Про захист прав споживачів» (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Відповідальність за порушення законодавства про захист прав споживачів передбачена ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 цієї статті за відмову споживачу в реалізації його прав, установлених частиною першою статті 8, частиною першою статті 9 і частиною третьою статті 10 цього Закону, для суб'єктів господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування, у тому числі ресторанного господарства, передбачена відповідальність у десятикратному розмірі вартості продукції виходячи з цін, що діяли на час придбання цієї продукції, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до ч. ч. 3, 5, 6, 7, 9, 11 ст. 8 даного Закону вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред'являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право пред'явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті.

Продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов'язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. Доставка великогабаритних товарів і товарів вагою понад п'ять кілограмів продавцю, виробнику (підприємству, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) та їх повернення споживачеві здійснюються за рахунок продавця, виробника (підприємства, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті).

За наявності товару вимога споживача про його заміну підлягає негайному задоволенню, а в разі виникнення потреби в перевірці якості - протягом чотирнадцяти днів або за домовленістю сторін. У разі відсутності товару вимога споживача про його заміну підлягає задоволенню у двомісячний строк з моменту подання відповідної заяви. Якщо задовольнити вимогу споживача про заміну товару в установлений строк неможливо, споживач вправі на свій вибір пред'явити продавцю, виробнику (підприємству, що виконує їх функції) інші вимоги, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої цієї статті.

Під час заміни товару з недоліками на такий же товар іншої марки (моделі, артикулу, модифікації) належної якості перерахунок вартості товару з недоліками у разі підвищення ціни провадиться виходячи з його вартості на час обміну, а в разі зниження ціни - виходячи з вартості на час купівлі. При розірванні договору розрахунки із споживачем у разі підвищення ціни на товар провадяться виходячи з його вартості на час пред'явлення відповідної вимоги, а в разі зниження ціни - виходячии з вартості товару на час купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.

За кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару.

Вимоги споживача розглядаються після пред'явлення споживачем розрахункового документа, а щодо товарів, на які встановлено гарантійний строк, - технічного паспорта чи іншого документа, що його замінює, з позначкою про дату продажу. У разі втрати споживачем технічного паспорта чи іншого документа, що його замінює, їх відновлення здійснюється у порядку, визначеному законодавством.

Із змісту наведених норм вбачається, зокрема, що споживач має право обирати спосіб захисту свого порушеного права.

Однак, як вбачається із заяви ОСОБА_2 від 19.01.2011 року, адресованої ФОП ОСОБА_1, споживач ОСОБА_2 не визначив конкретний спосіб, у який позивач повинен забезпечити захист його прав - замінити на товар належної якості чи повернути кошти, сплачені за його придбання.

Також ОСОБА_2 не зазначив бажаний час та місце отримання товару чи компенсації його вартості, в який спосіб він бажає отримати товар за умови його заміни на новий, зокрема, хто повинен організувати перевезення, яким чином повинне відбутись повернення позивачу несправного генератора, в який спосіб він хоче отримати кошти - на рахунок у банку, поштовим переказом чи готівкою.

Крім того, до зазначеної заяви ОСОБА_2 додав лише копію дефектного акта від 27.12.2010 року, однак не надав будь-яких документів, які б підтверджували факт придбання ним бензинового генератора саме у ФОП ОСОБА_1

При цьому, після повернення повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_2 було відомо про отримання позивачем його заяви від 19.01.2011 року, однак в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що він звертався до ФОП ОСОБА_1, як і відсутні докази того, що ОСОБА_2 звертався до позивача до дня направлення йому поштою заяви 19.01.2011 року.

Також колегія суддів зазначає, що положеннями ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено ряд питань, які продавець товарів та покупець (споживач) повинні узгодити (домовитись), зокрема, визначення способу задоволення вимог споживача, прийняття товару неналежної якості, визначення способу доставки великогабаритного товару (в даному випадку бензинового генератора), визначення вартості товару у випадку зміни його ціни з моменту придбання споживачем.

Таким чином, на думку колегії суддів, наведені вище норми визначають обов'язки як продавця товару, так і споживача, спрямовані на задоволення вимог останнього, однак ОСОБА_2 крім направлення позивачу заяви про заміну придбаного у нього товару на новий належної якості або повернення його вартості, не вживав будь-яких заходів для практичної реалізації свого права, передбаченого ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», що, на думку колегії суддів, перешкоджало належному виконання позивачем свого обов'язку, встановленого даною нормою.

Водночас даним Законом не визначено обов'язку продавця товару вживати заходів щодо пошуку споживача для повернення йому коштів за товар неналежної якості або повернення вартості цього товару.

Також колегія суддів враховує, що відразу наступного дня після проведення перевірки уповноваженими особами Управління у справах захисту прав споживачів у Львівській області, а саме 24.03.2011 року позивач повернув ОСОБА_2 в повному обсязі вартість придбаного останнім бензинового генератора Dоrкеl 1812Р, який вийшов з ладу протягом гарантійного строку - 1750,00 грн., що підтверджується заявою останнього від 24.03.2011 року, поданою до Управління у справах захисту прав споживачів у Львівській області, в якій він повідомив про це, а також вказав, що не має жодних претензій до ФОП ОСОБА_1 і просив його заяву від 25.02.2011 року зняти з контролю.

Тобто на день прийняття оскаржуваної постанови - 29.03.2011 року відповідачу було достовірно відомо про виконання позивачем свого обов'язку, передбаченого ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів».

Крім того, відповідно до змісту зазначеного Закону, його основною метою є забезпечення належного, повного та фактичного гарантування і захисту прав споживачів, в тому числі права на отримання товарів належної якості чи компенсації (відшкодування) втрат, спричинених придбанням товарів неналежної якості.

А як зазначено вище, ОСОБА_2 як споживач отримав від ФОП ОСОБА_1 кошти, сплачені позивачу за товар, який вийшов з ладу протягом гарантійного строку, тобто повністю реалізував своє право, передбачене ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів».

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова Управління у справах захисту прав споживачів у Львівській області від 29.03.2011 року про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу за порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» є необґрунтованою, оскільки прийнята без з'ясування та врахування всіх обставин, що мали значення для її прийняття, а саме відповідачем не доведено належними та достатніми доказами факту відмови позивача споживачу ОСОБА_2 в реалізації його прав, передбачених ч. 1 ст. 8 цього Закону.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, і порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 червня 2011 року у справі № 2а-4885/11/1370 - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправною і скасувати постанову Управління у справах захисту прав споживачів у Львівській області від 29 березня 2011 року № 0333 про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я. Гудим

Т.І. Шинкар