Справа № 2а-860/11/0970
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" червня 2015 р. м. Київ К/800/42274/13

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І. - головуючий, судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

при секретарі Ігнатенко О.В.,

розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області (далі - Інспекція)

на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.04.2011

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.07.2013

у справі № 2а-860/11/0970

за позовом Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості (далі - Об'єднання)

до Інспекції,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - товариства з обмеженою відповідальністю "Южцентр торг" (далі - ТОВ «Южцентр торг»),

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Судове засідання проведено за участю представників сторін:

Об'єднання - не з'явились,

Інспекції - Дутки-Гефко Х.М.,

ТОВ «Южцентр торг» - не з'явились.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий адміністративний суд України

ВСТАНОВИВ:

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.04.2011, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.07.2013, позов задоволено; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 02.03.2011 № , згідно з яким Товариству визначено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 835 413 грн. за основним платежем із застосуванням 208 854 грн. штрафних санкцій.

У прийнятті цих судових актів попередні інстанції виходили з того, що реальність виконання операцій з поставки пшениці позивачеві у рамках господарських правовідносин з ТОВ «Южцентр торг» підтверджується документально, тоді як правовідносини попередніх учасників ланцюгових поставок не можуть впливати на податковий облік Товариства за розглядуваними операціями.

Законність ухвалених у справі судових актів перевіряється у порядку глави 2 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з касаційною скаргою Інспекції, в якій вона просить скасувати ухвалені у справі судові акти та відмовити у позові. На обґрунтування касаційних вимог скаржник зазначає, що судами не надана належна оцінка обставинам, установленим податковим органом у ході здійснення контрольно-перевірочних заходів, які свідчать про відсутність дійсного руху активів за задекларованим позивачем ланцюгом постачання та підтверджують схемний характер правовідносин Об'єднання з ТОВ «Южцентр торг» з метою отримання податкової вигоди.

До касаційного суду надійшло клопотання від позивача, в якому останній повідомляє про неможливість забезпечити явку свого представника у судове засідання та просить розглянути справу за його відсутності з урахуванням правової позиції Об'єднання, викладеної у його позовній заяві.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків судів наявним у матеріалах справи доказам, правильність застосування судами норм матеріального права та дотримання ними процесуальних норм, обговоривши доводи касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України вважає за необхідне частково задовольнити розглядувані касаційні вимоги виходячи з такого.

Попередніми судовими інстанціями у розгляді справи встановлено, що Інспекцією було проведено виїзну планову перевірку Об'єднання з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2009 по 30.06.2010.

Результати цієї перевірки висвітлені в акті від 11.01.2011 № 57/23-2-00375409, в якому відображено висновок Інспекції про відсутність у Об'єднання права на формування податкового кредиту за операціями з придбання товару (пшениці) у ТОВ «Южцентр торг». При цьому Інспекція послалася на те, що вказана продукція була придбана ТОВ «Южцентр торг» у товариства з обмеженою відповідальністю «Кораліс» за нікчемним правочином, який не опосередковувався реальним виконанням, що, в свою чергу, виключає і реальність операцій з постачання цього товару між ТОВ «Южцентр торг» та позивачем у справі.

Наведене (з урахуванням результатів процедури адміністративного оскарження) слугувало підставою для прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

Приймаючи рішення про задоволення даного позову, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що Інспекцією не доведено наявності у діях Об'єднання ознак недобросовісності, спрямованих на отримання необґрунтованої податкової вигоди, які могли б слугувати підставою для невизнання податкового кредиту за операціями із задекларованим контрагентом.

Втім зазначений висновок судів є передчасним.

Так, відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (який регулював порядок формування податкового кредиту на час виконання розглядуваних операцій) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

В силу вимог підпункту 7.4.5 пункту 7.4 цієї ж статті Закону не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

З викладених правових норм випливає, що при реалізації права на податковий кредит платник повинен довести факти придбання товарів (робіт, послуг) з метою виконання операцій, які є об'єктом оподаткування ПДВ; платник повинен представити належним чином оформлені первинні облікові документи на купівлю товарів (робіт, послуг) та податкові накладні. Зазначені документи повинні відповідати встановленим законодавством вимогам, містити несуперечливу та достовірну інформацію, підтверджувати реальність виконання платником відповідних господарських операцій із заявленим контрагентом-постачальником.

Досліджуючи відповідність сформованих позивачем даних податкового обліку за операціями з ТОВ «Южцентр торг» наведеним критеріям, суди встановили, що за договором поставки від 14.10.2008 № 01/08 названий постачальник зобов'язався передати у власність Об'єднання товар (пшеницю продовольчу 2, 3 класів групи А та 4 класу групи Б).

На підтвердження фактичного виконання цих операцій позивачем подано податкові накладні, а також докази передачі вказаного товару на реалізацію комісіонерові - товариству з обмеженою відповідальністю «Югекотоп».

Втім самі по собі податкові накладні не можуть слугувати достатнім свідченням фактичного виконання операцій з поставки між Товариством та ТОВ «Южцентр торг».

Слід зазначити, що адміністративний суд не повинен обмежуватися встановленням лише формальних умов застосування платником податкових норм та повинен з'ясувати, дослідити та оцінити фактичні правовідносини учасників поставок, наявність повного пакету належним чином оформлених документів, які достовірно засвідчують фактичне виконання господарської операції.

При цьому адміністративний суд не обмежений доводами учасників провадження, а з огляду на принцип офіційного з'ясування обставин справи, закріплений у статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), повинен дослідити усі обставини справи, необхідні для встановлення дійсного обсягу прав та обов'язків платника у спірних правовідносинах.

Так, за змістом частин четвертої, п'ятої статті 11 КАС суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Дійшовши висновку, що поданих сторонами доказів недостатньо для встановлення обставин справи, суд має право вжити передбачених законом заходів для витребування належних доказів із власної ініціативи.

Суд постановляє ухвалу про закінчення з'ясування всіх обставин у справі та перевірки їх доказами тільки після того, як проведено всі дії, необхідні для повного і всебічного з'ясування цих обставин, перевірено всі вимоги та заперечення осіб, які беруть участь у справі, і вичерпано всі можливості щодо збирання й оцінки доказів.

А відтак з огляду на факт заперечення Інспекцією реальності господарських правовідносин між позивачем та ТОВ «Южцентр Торг» з приводу поставки сільськогосподарської продукції судам необхідно було при аналізі цих операцій встановити дані щодо існування активу (ким і коли вироблявся) та перевірити усі обставини щодо руху цього активу на шляху від названого постачальника до покупця (позивача у справі) із з'ясуванням обставин зберігання товару, його транспортування, прийняття за кількістю і якістю, оплати, із встановленням та допитом як свідків осіб, що брали безпосередню участь у виконанні цих операцій від імені постачальника та покупця.

У даному ж разі суди вдалися до дослідження обставин виконання операцій з передачі позивачем як комітентом товару на реалізацію комісіонерові - товариству з обмеженою відповідальністю «Югекотоп», які не є предметом даного спору.

Ухилення судами від встановлення та надання правової оцінки обставинам, що входять до предмета доказування у справі, свідчить про недотримання судами вимог процесуального закону щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх обставин справи, у тому числі з виявленням та витребуванням доказів з власної ініціативи, та вимагає скасування прийнятих у справі судових актів з направленням останньої на новий розгляд до суду першої інстанції для усунення вказаних недоліків шляхом дослідження усіх обставин, зазначених у цій ухвалі.

За таких обставин, керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області задовольнити частково.

2. Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.04.2011 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.07.2013 у справі № 2а-860/11/0970 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова
І.В. Приходько