Справа № 805/729/15-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кірієнко В.О.
Суддя-доповідач - Гайдар А.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року справа №805/729/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Гайдара А.В., суддів Ханової Р.Ф., Чебанова О.О.,

за участю секретаря судового засідання Куленко О.Д.,

за участю

представника позивача ОСОБА_2 (за довіреністю)

представника відповідача Третяченко К.Ю. (за довіреністю),

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Державної виконавчої служби України на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 25 березня 2015 року у справі № 805/729/15-а за позовом ОСОБА_4 до Державної виконавчої служби України, третя особа: Міністерство юстиції України про визнання неправомірною та скасування постанови від 05.11.2014 року про закінчення виконавчого провадження № 41600810 з виконання рішення Європейського суду з прав людини від 12.12.2013 року, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_4 звернувся до Державної виконавчої служби України про визнання неправомірною та скасування постанови від 05.11.2014 року про закінчення виконавчого провадження № 41600810 з виконання рішення Європейського суду з прав людини від 12.12.2013 року. (арк. справи 4,5).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 25 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені. Визнано неправомірною та скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 05.11.2014року про закінчення виконавчого провадження №41600810 з виконання рішення Європейського суду з прав людини від 12.12.2013року у справі «Case of Malakhova and other v.Ukraine (Application no. 35995/09 and 249 other applications)» за результатом розгляду заяви №23466/11. (арк. справи 92-94).

Відповідач - Державна виконавча служба України не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. ( арк.справи 98-106).

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у повному обсязі у позовних вимогах.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, думку представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ВП №41600810 від 22.01.2014року відкрито виконавче провадження за рішенням Європейського суду з прав людини за №35995/09, виданим 12.12.2013року, боржником в якому є Держава, а стягувачем - ОСОБА_4.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ВП№41600810 від 05.11.2014року виконавче провадження з примусового виконання рішення Європейського суду з прав людини за №35995/09 було закінчено на підставі п.8 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження».

В постанові зазначено, що рішення суду виконано фактично у повному обсязі згідно з виконавчим документом. Грошові кошти перераховані стягувачу платіжним дорученням Міністерства юстиції України №2391 від 22.07.2014року у розмірі 31528,38грн. (еквівалент 2000 євро), платіжним дорученням Міністерства юстиції України від 10.06.2014року за №3281 сплачена заборгованість за рішенням національного суду у розмірі 3840,00грн., платіжним дорученням Міністерства юстиції України №7414 від 10.10.2014року сплачена пеня за несвоєчасне виконання рішення Європейського суду з прав людини у розмірі 446,16грн.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» протягом десяти днів від дня отримання повідомлення Суду про набуття Рішенням статусу остаточного Орган представництва:

а) надсилає Стягувачеві повідомлення з роз'ясненням його права подати до державної виконавчої служби заяву про виплату відшкодування, в якій мають бути зазначені реквізити банківського рахунка для перерахування коштів;

б) надсилає до державної виконавчої служби оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України. Автентичність перекладу засвідчується Органом представництва. Державна виконавча служба упродовж десяти днів з дня надходження документів, зазначених у пункті "б" цієї частини, відкриває виконавче провадження.

Так, у відповідності ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод якщо Суд визнає факт порушення Конвенції або протоколів до неї і якщо внутрішнє право відповідної Високої Договірної Сторони передбачає лише часткове відшкодування, Суд, у разі необхідності, надає потерпілій стороні справедливу сатисфакцію.

Згідно ст.8 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» виплата Стягувачеві відшкодування має бути здійснена у тримісячний строк з моменту набуття Рішенням статусу остаточного або у строк, передбачений у Рішенні.

У разі порушення строку, зазначеного в частині першій цієї статті, на суму відшкодування нараховується пеня відповідно до Рішення.

Протягом одного місяця від дня відкриття виконавчого провадження за Рішенням Орган представництва надсилає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, постанову про відкриття виконавчого провадження та документи, передбачені у пункті "б" частини першої статті 7 цього Закону.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом 10 днів від дня надходження зазначених у частині третій цієї статті документів здійснює списання на вказаний Стягувачем банківський рахунок, а в разі його відсутності - на депозитний рахунок державної виконавчої служби коштів з відповідної бюджетної програми Державного бюджету України. Порядок збереження коштів на депозитному рахунку державної виконавчої служби визначається Законом України «Про виконавче провадження».

Колегією суддів встановлено, що згідно резолютивної частини стислого викладу рішення Європейського суду з прав людини від 12.12.2013року у справі «Малахова та інші проти України» за заявою №35995/09 та 249 інших заяв вбачається, що а) протягом трьох місяців держава-відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, які підлягають виконанню, та сплатити 2000 євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю, за заявами, наведеними у Додатку 1 (у заяві № 35772/11 лише першому заявнику пану ОСОБА_5), ці суми є відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди, а також компенсацією судових витрат, і мають бути сплачені разом з будь-якими податками, що можуть нараховуватись, та конвертовані в національну валюту за курсом на день здійснення платежу; б) зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховуватиметься простий відсоток у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти.

При цьому, згідно ст.ст.35, 36 Закону України «Про Національний банк України» гривня (банкноти і монети) як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України, приймається усіма фізичними і юридичними особами без будь-яких обмежень на всій території України за всіма видами платежів, а також для зарахування на рахунки, вклади, акредитиви та для переказів.

Національний банк встановлює офіційний курс гривні до іноземних валют та оприлюднює його.

Відповідно до ст.1 Закону офіційний валютний курс - курс валюти, офіційно встановлений Національним банком України як уповноваженим органом держави.

Так, згідно листа Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Міністерства юстиції України від 24.03.2015року за №16-48/496 вбачається, що сума справедливої сатисфакції за рішенням Європейського суду з прав людини у гривневому еквіваленті була розрахована позивачу станом на 22.07.2014року за курсом Національного банку України - 15,764188грн. за один євро, при цьому Державною казначейської службою України оплата проведена 30.07.2014року.

Згідно курсу Національного банку України офіційний курс гривні до іноземної валюти, зокрема, євро станом на 30.07.2014року дорівнював 1611,9081грн. за один євро. Тобто, на день здійснення платежу (30.07.2014року) гривневий еквівалент належної позивачу справедливої сатисфакції у розмірі 2000 євро не відповідав сумі коштів у розмірі 31528,38грн., що була виплачена позивачу згідно платіжного доручення Міністерства юстиції України №2391 від 22.07.2014року.

Згідно ч.5,6 ст.8 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підтвердження списання відшкодування, отримане від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та підтвердження виконання всіх вимог, зазначених у резолютивній частині остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, резолютивній частині остаточного рішення суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, у рішенні Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, у рішенні Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України, є для державної виконавчої служби підставою для закінчення виконавчого провадження.

Згідно п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом (ч.3 ст.49 Закону).

З аналізу наведених норм вбачається, що підставами для закінчення державним виконавцем виконавчого провадження є сукупність наступних факторів: підтвердження списання відшкодування, отримане від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів; підтвердження виконання всіх вимог, зазначених у резолютивній частині остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції та у резолютивній частині остаточного рішення суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України.

Колегія суддів звертає увагу, що в резолютивній частині рішення Суду у справі проти України зазначалось, що протягом трьох місяців держава-відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, які підлягають виконанню, та сплатити 2000 євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю, за заявами, а також компенсацією судових витрат, і мають бути сплачені разом з будь-якими податками, що можуть нараховуватись, та конвертовані в національну валюту за курсом на день здійснення платежу; а зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховуватиметься простий відсоток у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що рішення Європейського суду з прав людини в частині виплати справедливої сатисфакції позивачу з урахуванням конвертації в національну валюту було виконано не за курсом на день здійснення платежу, що підтверджується листом Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Міністерства юстиції України від 24.03.2015року за №16-48/496.

З урахуванням вищевикладеного, простий відсоток, що нараховується на суму боргу за несвоєчасне виконання рішення Суду у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти, також розрахований та виплачений позивачу в розмірі, що не відповідає вимогам резолютивної частини рішення Європейського суду з прав людини.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правомірно вважав передчасним висновок відповідача щодо фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як наслідок підстави прийняття постанови державного виконавця від 05.11.2014року про закінчення виконавчого провадження №41600810 з виконання рішення Європейського суду з прав людини від 12.12.2013року не відповідають вимогам ст.49 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про неправомірність прийняття оскаржуваної постанови та обґрунтованість позовних вимог про визнання неправомірною та скасування постанови від 05.11.2014року про закінчення виконавчого провадження №41600810 з виконання рішення Європейського суду з прав людини від 12.12.2013року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної виконавчої служби України на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 25 березня 2015 року у справі № 805/729/15-а - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 25 березня 2015 року у справі № 805/729/15-а - залишити без змін.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний колегією суддів 10 червня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий А.В. Гайдар

Судді Р.Ф.Ханова

О.О.Чебанов