Справа № 821/3015/13-а
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2015 р. Справа № 821/3015/13-а

Категорія: 10.1 Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

Головуючого: судді Димерлія О.О.

суддів: Єщенка О.В.,Романішина В.Л.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 23.08.2013 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м. Херсоні про захист порушеного конституційного права,-

ВСТАНОВИВ:

06.08.2013 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, звернувся до адміністративного суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні про захист порушеного конституційного права шляхом заборони примушувати позивача до участі у діяльності неприбуткової самоврядної організації Пенсійний фонд та скасувати вимогу №Ф-1079 від 27.06.2013 року щодо сплати внесків.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2013 року у задоволенні адміністративного позову -відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, постанови суду без змін, з наступних підстав.

За правилами ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є фізичною особою-підприємцем та зобов'язаний нараховувати та сплачувати до Пенсійного фонду суми єдиного внеску. Платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Несплачена відповідачем вчасно сума єдиного внеску визнається недоїмкою.

Вирішуючи спір апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та об'єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Херсоні, як приватний підприємець.

27.06.2013 року Управлінням Пенсійного фонду України в м. Херсоні винесено вимогу Ф-1079 про сплату заборгованості на суму 3510,60 грн. відносно ОСОБА_1.

Як вбачається з адміністративного позову позивач оскаржує факт членства в УПФУ, сплату збору на загальнообов'язкове пенсійне страхування, а також просить скасувати вимогу про сплату боргу. З даного випливає, що протиправність оскаржуваної вимоги, на думку позивача, є наслідком протиправності дій УПФУ взагалі щодо примушування брати участь у загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню. Разом з цим, відповідно до змісту оскаржуваної вимоги від 27.06.2013 №Ф-1079, зазначено, що вона виставлена та надіслана ФОП щодо недоїмки по сплаті єдиного внеску.

Отже, спірні правовідносини врегульовуються Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9.07.2003р. №1058 лише в частині визначення правового статусу Пенсійного фонду України.

Щодо правового статусу Пенсійного фонду України, то відповідно до ст. 58 Закону №1058-IV Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків. Пенсійний фонд є самоврядною неприбутковою організацією і здійснює свою діяльність на підставі статуту, який затверджується його правлінням. Пенсійний фонд набуває статусу юридичної особи з дня реєстрації статуту в спеціально уповноваженому органі виконавчої влади.

Крім того, Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»на Пенсійний фонд покладено здійснення функцій щодо обліку платників єдиного внеску та збору єдиного внеску.

Вирішуючи спір колегія суддів виходить з наступного.

Згідно до ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»від 8.07.2010р. №2464-VI до платників єдиного внеску відносяться фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців). Тобто, платниками є фізичні особи-підприємці, що є роботодавцями.

Крім цього, згідно положень цієї ж статті платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. Відповідно до ч. 4ст. 5 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» обов'язки фізичних осіб-підприємців як платників єдиного внеску виникають з моменту їх державної реєстрації.

Згідно до ч. 2, 3 ст. 4 вищеназваного закону фізичні особи-підприємці є застрахованими особами щодо себе та страхувальниками осіб, що на них працюють (для платників єдиного внеску, зазначених у пунктах 2, 3, 6 - 14 частини першої цього закону).

Відповідно до ч. 9 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» обчислення і сплата єдиного внеску за платників, зазначених у пунктах 2, 3, 6, 7, 8, 9 та 11 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюються платниками, зазначеними у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, за рахунок сум, на які внесок нарахований. Таким чином, до обов'язків фізичних осіб осіб-підприємців, що є роботодавцями, а також для фізичних осіб-підприємців, що не є роботодавцями, входить своєчасне нарахування та сплата нарахованого єдиного внеску до Пенсійного фонду на суми, що виплачуються ними найманим працівникам, а також на суми їх доходів або самостійно визначені ними суми (для фізичних осіб-підприємців, що обрали спрощену систему оподаткування), які є базою для нарахування єдиного внеску відповідно до зазначеного Закону.

Відповідно до п. 12 розділу XV Прикінцевих положень »Закону №1058 перетворення Пенсійного фонду у самоврядну неприбуткову організацію, набуття статусу юридичної особи та затвердження його статуту, повинно було здійснюватись протягом п'яти років із дня набрання чинності Закону № 1058. Також, відповідно абз. 3 п. 12 Прикінцевих положень Закону №1058 у період до перетворення Пенсійного фонду України в неприбуткову самоврядну організацію він функціонує як центральний орган виконавчої влади на підставі норм названого Закону (№1058) та Положення про Пенсійний фонд України, яке затверджує Президент України. Між тим, станом на момент виникнення спірних правовідносин та на момент подачі позову Пенсійний фонд України не перетворено у самоврядну неприбуткову організацію, така організація не зареєстрована у встановленому законом порядку.

Отже, апеляційний суд дійшов до висновку, що на даний момент Пенсійний фонду України має статус органу державної влади та діє на підставі Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 384/2011, який є чинним.

Таким чином, з вищевикладеного можна дійти обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та зобов'язаний нараховувати і сплачувати до Пенсійного фонду суми єдиного внеску.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що постанова суду постановлена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 198, 200, 206 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2013 року без змін.

Ухвала суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Суддя-доповідач: О.О. Димерлій

Суддя: О.В.Єщенко

Суддя: В.Л. Романішин