Справа № 22-а-26626/11
Суддя: Кашперська Т. Ц.
Дата ухвалення: 2011-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Категорія100Доповідач у 2 інстанції Кашперська
УХВАЛА

Іменем України

20 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

Суддів: Кашперської Т.Ц., Білоконь О.В.,

розглянула у порядку письмового провадження у приміщенні Апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області про визнання дій неправомірними та зобовязання провести перерахунок доплати до пенсії, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2010 року позивач звернулася до суду з позовом про зобовязання провести перерахунок доплати до пенсії, посилаючись на те, що має право як непрацюючий пенсіонер на доплату до пенсії як особа, що проживає на території радіоактивного забруднення, в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, разом із тим відповідачем вказана доплата проводиться в значно нижчому розмірі. В звязку із викладеним просила визнати дії відповідача неправомірними, зобовязати відповідача провести перерахунок та виплату із 01.12.2008 року доплату до пенсії згідно ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка повинна бути встановлена в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів Українита Законом України Про державний бюджет України на 2009 рік.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2010 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії відповідача щодо проведення нарахування та виплати доплати до пенсії позивачу за проживання на території радіоактивного забруднення та виплату, встановивши її на рівні мінімальної заробітної плати, визначеної відповідною статтею Закону України Про державний бюджет Українина відповідний рік за період з 01.12.2008 року по 31.12.2009 року.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що позивач є непрацюючим пенсіонером, потерпілим від наслідків аварії на ЧАЕС 4 категорії, зареєстрований та постійно проживає в м. Білій Церкві, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуваннята доплату, встановлену ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Позивач, оспорюючи дії відповідача щодо нарахування та виплати доплати за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю, вважає, що вона отримувала доплату значно нижчу, ніж це передбачено ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у звязку з чим звернулася до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата в таких розмірах: у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата; пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті.

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Ухвалюючи постанову про задоволення позову, суд обґрунтовано виходив з положень ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та дійшов правильного висновку про те, що позивач відповідно до вимог закону має право на доплату до пенсії з розрахунку однієї мінімальної заробітної плати, а відповідач в порушення вказаної норми закону нараховує і виплачує таку доплату в значно нижчому розмірі, що є порушенням прав позивача.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку щодо того, що позивач має право на перерахунок і виплату недоотриманої суми щомісячної грошової доплати.

Оскільки при розгляді справи було встановлено, що відповідач всупереч вимогам ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофинараховував та виплачував позивачу доплату до пенсії, дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії позивачу є протиправними, відповідача обґрунтовано зобовязано провести перерахунок та виплату позивачу доплати непрацюючого пенсіонера відповідно до ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофиз врахуванням вже проведених витрат.

Доводи апеляційної скарги про необхідність застосування до спірних правовідносин постанов КМУ № 987 від 20.06.2000 р., № 936 від 20.09.2005 року необґрунтовані, оскільки вказані постанови не спростовують розміру доплати до пенсії, що визначений ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. В даному випадку мають враховуватися засади пріоритетності Законів України над урядовими нормативними актами.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для реалізації вимог закону обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору.

Інші заперечення апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та не спростовують висновків суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів враховує, що позивач, звертаючись до суду із даним позовом 20.01.2010 року, пропустив строк позовної давності для звернення із позовом за період із 01.12.2008 року по 19.01.2009 року, разом із тим, відповідно до ст. 95 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а оскільки вимог щодо застосування наслідків пропущення строку позовної давності не заявлено в апеляційній скарзі, залишає постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205 КАС України, колегія судів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку визначеному ч. 5 ст. 254 КАС України.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий

Судді: