Справа № 804/6029/15
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 р. Справа № 804/6029/15

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.
розглянувши у скороченому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» (ГО «ДНПГО») в інтересах членів своєї громадської організації ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Голови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Литвиненка Ігора Юрійовича про визнання дій неправомірними, -

ВСТАНОВИВ:

08.05.2015р. Громадська організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» (ГО «ДНПГО») звернулася з позовом в інтересах своїх членів ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Голови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Литвиненка Ігора Юрійовича та, з урахуванням уточненого адміністративного позову від 22.05.2015р., просить:

- визнати протиправною бездіяльність суб'єкта владних повноважень: розпорядника інформації Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська по забезпеченню своєчасного виконання запита ОСОБА_2, ОСОБА_3 від 07 листопада 2014 року, який було зареєстровано розпорядником інформації від 07 листопада 2014 року за № 37574/14-вх. та №Т-4/14-07.11.14 року;

- визнати дії суб'єкта владних повноважень: розпорядника інформації Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ненадання своєчасної відповіді на інформацію із копією запитуваного документу на запит ОСОБА_2, ОСОБА_3 від 07 листопада 2014 року в строк, установлений Законом України «Про доступ до публічної інформації», який зареєстровано розпорядником інформації 07 листопада 2014 року за №37574/14-вх., №Т-4/14-07.11.14року - неправомірними.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що члени ГО «ДНПГО» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 07.11.2014р. звернулися до відповідача з інформаційним запитом згідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» про надання відповіді на два поставлених запитання, на які відповідач згідно до вимог ч.1, ч.4 ст.20 вказаного Закону як розпорядник інформації повинен був надати відповідь не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту, тобто у період з 10.11.2014р. по 14.11.2014р. Однак відповідачем була несвоєчасно надана відповідь на вказаний запит, замість 14.11.2014р. - 23.11.2014р., що підтверджено листом Укрпошти від 14.01.2015р. Позивач зазначає у позові, що така бездіяльність відповідача є порушенням права на отримання своєчасної інформації, реалізація якого визначається ст.ст. 19, 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а також ч.2 ст.34 Конституції України та відповідно до ст. 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запитувач має право оскаржити дії за несвоєчасне надання інформації на запит до суду.

Ухвалою суду від 12.05.2015р. було відкрито скорочене провадження у даній адміністративній справі та запропоновано відповідачеві у 10-денний строк після одержання ухвали про відкриття провадженні у справі надати письмові заперечення на позов та докази в обґрунтування заперечень, а також докази надання позивачеві відповіді на інформаційний запит від 07.11.2014р. у встановлений законом строк(а.с.2).

22.05.2015р. позивач надав до канцелярії суду уточнений адміністративний позов, який судом було долучено до справи та копія уточненого позову була направлена на адресу відповідача та отримана відповідачем засобами електронного зв'язку 25.05.2015р. та 28.05.2015р. за поштовим повідомленням (а.с.48-52,54).

Відповідач у 10-денний строк після одержання ухвали суду та уточненого адміністративного позову, письмових заперечень на вимогу суду не надав.

У відповідності до вимог п.1. ч.1 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії щодо розгляду звернення, у тому числі інформаційного запиту фізичної або юридичної особи.

Згідно ч.4 ст.183-2 вказаного Кодексу, суддя розглядає справу у порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем і відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне судове рішення.

Справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше трьох днів з дня закінчення строку, передбаченого частиною третьою цієї статті, якщо до суду не надійшло заперечення відповідача та за умови, що справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача - п.3 ч.5 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, виходячи з вищенаведених норм, враховуючи те, що від відповідача не надійшло заперечень на позов у строк, встановлений ч.3 ст.182-3 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова у даній справі приймається 11.06.2015р.

Із наявних в матеріалах справи документів судом встановлені наступні обставини у справі.

07 листопада 2014р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до Голови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Литвиненка І.Ю. з інформаційним запитом на отримання публічної інформації у якому на підставі ст.ст.3,4, 13, 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» просили надати інформацію наступного змісту, а саме:

1.Список, переліку справ, призначених до розгляду під головуванням судді Литвиненка І.Ю. на 07.11.2014р.;

2.Хто з посадових осіб (П.І.Б., посада) державних службовців призначено 07.11.2014р. відповідальною особою за оприлюднення на інформаційній дошці суду інформації, зазначеної в пункті 1 запита (а.с.42).

Факт отримання Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська вищевказаного інформаційного запиту підтверджується відповідною відміткою суду про його одержання 07.11.2014р. (а.с.7, 42).

11.11.2014р. за вих. №7890/14-вих. відповідачем була надана відповідь на інформаційний запит ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 07.11.2014р. у якій надані відповіді на поставлені у запиті питання та надано копію списку справ, призначених до розгляду 07.11.2014р. суддею Литвиненко І.Ю. (а.с.8, 43).

14.01.2015р. Поштамтом ЦПЗ №1 УДППЗ «Укрпошта» на запит ОСОБА_3 було надано відповідь у якій було повідомлено, що рекомендований лист з повідомленням про вручення №499 відправником якого є Бабушкінський районний суд на адресу ОСОБА_3 відправлений 23.11.2014р. (а.с.44-зворот).

У звязку з наведеним, позивач вважає, що, в порушення права його членів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на отримання своєчасної інформації, реалізація якого визначається ст.ст.19,20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та ч. 2 ст.34 Конституції України, відповідач вчинив бездіяльність щодо несвоєчасного надання у строк з 10.11.2014р. по 14.11.2014р. відповіді на інформаційний запит його членів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що є порушенням вищенаведених вимог чинного законодавства України, а також просить визнати дії відповідача щодо ненадання своєчасної відповіді на інформаційний запит ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 07.11.2014р. у строк, встановлений Законом України «Про доступ до публічної інформації» - неправомірними.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд находить підстави достатніми для часткового задоволення позову в частині позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо несвоєчасної надання інформації на інформаційний запит ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 07.11.2014р. зареєстрованого за вх. №37574/14-вх. та зареєстрованого в журналі обліку запитів за №Т-4/14-07.11.14, виходячи з наступного.

Статтею 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Законом України «Про доступ до публічної інформації» регламентований порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до публічної інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Статтею 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначені гарантії забезпечення права на доступ до публічної інформації, відповідно до якої право на доступ до публічної інформації гарантується: обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; доступом до засідань колегіальних суб'єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до публічної інформації здійснюється на принципах: прозорості та відкритості діяльності суб'єктів владних повноважень; вільного отримання та поширення інформації, крім обмежень, встановлених законом; рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Також, ч.3 ст.9 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що перелік відомостей, що становлять службову інформацію, який складається органами державної влади, органами місцевого самоврядування, іншими суб'єктами владних повноважень, у тому числі на виконання делегованих повноважень, не може бути обмеженим у доступі.

Згідно ст.12 вказаного Закону, суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Статтею 13 вищенаведеного Закону, передбачено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

За приписами п.6 ч.1 ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації»(у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розпорядники інформації зобов'язані, зокрема, надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Порядок оформлення запитів на інформацію визначено ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (ч.1 ст.19 вказаного Закону).

Строк розгляду запитів на інформацію врегульований ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», згідно з частиною першою якої розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно ч.4 ст.20 вказаного Закону, у разі, якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

За приписами ст. 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядника інформації можуть бути оскаржені до суду, зокрема, щодо несвоєчасного надання інформації, при цьому таке оскарження здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, згідно до ст. 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ( у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) голова суду представляє суд як орган державної влади у зносинах з іншими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами; контролює ефективність діяльності суду, здійснює інші повноваження, визначені законом.

З аналізу наведених вище норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» можна дійти висновку, що розпорядником публічної інформації є державний орган - Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, а відповідальною особою з питань доступу до публічної інформації є його керівник, тобто голова суду у відповідності до його повноважень, визначених ст.24 вищевказаного Закону. При цьому, ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлений строк для надання інформації, а саме: не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Також, надаючи оцінку запитуваній інформації, наведеній у запиті від 07.11.2014р., суд приходить до висновку, що запитувана інформація з приводу надання списку переліку справ, призначених до розгляду під головуванням судді Литвиненка І.Ю. на 07.11.2014р. та П.І.Б. державних службовців відповідальної особи 07.11.2014р. за оприлюднення на інформаційній дошці суду інформації, зазначеної у п.1 запиту - є публічною інформацією, виходячи з визначення поняття публічної інформації, наведеного у ст.1, ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Так, як свідчать матеріали справи, відповідачем був отриманий інформаційний запит ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 07.11.2014р. - 07.11.2014р., що підтверджується відповідною відміткою відповідальної особи суду про отримання запиту на копії інформаційного запиту (а.с.7,42).

Зі змісту відповіді на вказаний інформаційний запит за вих.№7890/14-вих. його було складено 11.11.2014р., однак надіслано на адресу запитувачів лише 23.11.2014р., що підтверджується копією листа Поштамту ЦПЗ №1 УДППЗ «Укрпошта» від 14.01.2015р. №З-01-Т-8832 (9-зворот, 44 зворот).

Таким чином, з аналізу наведених вище документів та враховуючи строки надання відповіді на інформаційний запит, встановлені ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», суд приходить до висновку, що відповідачем не було дотримано строку у вигляді п'яти робочих днів з дня отримання запиту при наданні відповіді на інформаційний запит ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та відповідачем надана відповідь на вказаний інформаційний запит лише 23.11.2014р., тоді як з урахуванням дати отримання запиту повинна була були надана у строк з 10.11.2014р. по 14.11.2014р.

При цьому, слід зазначити, що п'ятиденний строк, встановлений ст. 20 вищевказаного Закону для надання відповіді включає в себе не лише строк складання такої відповіді, а й строк направлення відповіді запитувачам публічної інформації у зв'язку з чим судом не приймається до уваги як своєчасність надання відповіді складання такої відповіді відповідачем - 11.11.2014р. (а.с.8, 43).

Згідно ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а ч. 2 ст. 71 цього Кодексу визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідач у встановлений строк, визначений ч.3 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України письмових заперечень на позов не надав, як не надано і будь-яких належних та допустимих доказів на спростування позиції позивача, наведеній у позові.

Не надано відповідачем і доказів, які б свідчили про своєчасне надання (складання та направлення) відповідачем публічної інформації на інформаційний запит ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 07.11.2014р. у строк, встановлений ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» з урахуванням вище досліджених судом доказів про направлення відповідачем відповіді на інформаційний запит лише 23.11.2014р. (а.с.9,44-зворот).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч.3 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши дії (бездіяльність) відповідача щодо надання публічної інформації на запит ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 07.11.2014р. у строк, встановлений ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», суд приходить до висновку, що відповідачем була допущена бездіяльність, яка полягає у несвоєчасній наданні публічної інформації на вказаний вище інформаційний запит, а саме: замість надання відповіді у період з 10.11.2014р. по 14.11.2014р., відповідь на запит була надана відповідачем лише 23.11.2014р. у зв'язку з чим така пасивна поведінка відповідача призвела до порушення права ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на отримання своєчасної публічної інформації у строк, визначений ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

При цьому, судом враховується, що згідно до вимог ст.11, 162 Кодексу адміністративного судочинства України для повного захисту порушеного права позивача суд може вийти за межі позовних вимог та може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав,свобод, інтересів людини і громадянина.

Враховуючи наведене, порушене право членів громадської організації ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на своєчасне отримання публічної інформації у строк, встановлений ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» підлягає захисту шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо несвоєчасного надання інформації на інформаційний запит від 07.11.2014р. та виходячи за межі позовних вимог з урахуванням ст.11, ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням права на оскарження такої бездіяльності, визначеного п.5 ч.2 ст. 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Також, судом було досліджено і право звернення громадської організації з позовом до суду для захисту інтересів його членів та згідно зі статутних документів наданих позивачем, норм Закону України «Про громадські організації» та враховуючи, що громадську організацію створено саме для захисту прав та інтересів його членів, члени даної громадської організації ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали заяви про захист їх прав та інтересів даною громадською організацією у звязку з чим суд вважає, що у даному випадку громадська організація має право на звернення до суду для захисту інтересів його членів у відповідності до вимог ст.1 Закону України «Про громадські організації» та ст.60 Кодексу адміністративного судочинства України.

В той же час, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині визнання дій відповідача за ненадання своєчасної відповіді на інформаційний запит від 07.11.2014р. у строк, встановлений Законом України «Про доступ до публічної інформації» - неправомірними з огляду на те, що із наданих судом документів судом не було встановлено будь-яких неправомірних дій відповідача з урахуванням того, що все ж таки достовірна та повна відповідь на запит від 07.11.2014р. відповідачем була надана 23.11.2014р. та виходячи з того, що судом визнана протиправною бездіяльність відповідача в частині несвоєчасної надання інформації на інформаційний запит від 07.11.2014р., яка виразилася в пасивній поведінці відповідача, яка мала вплив на реалізацію прав, свобод та інтересах фізичних осіб щодо своєчасної отримання інформації на їх інформаційний запит.

Статтями 7, 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що принципами здійснення правосуддя в адміністративній справі є: верховенство права, законність, рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом. Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та Законів України.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення даного позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що позивач жодних витрат по сплаті судового збору не поніс, так як звільнений від сплати судового збору за п.7 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», будь-які судові витрати не підтверджені, а тому не підлягають стягненню на користь позивача з урахуванням вимог ч.3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на наведені норми, які регулюють розподіл судових витрат при розгляді адміністративної справи, судом не беруться до уваги посилання позивача у позові на віднесення судових витрат у розмірі 73,08 грн. за рахунок відповідача на користь держави, оскільки такі посилання не узгоджуються з нормами ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 2 - 10, 11, 12, 71, 86, 94, 122, 160, 161, 162, 163, 167,183-2,256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» (ГО «ДНПГО») в інтересах членів своєї громадської організації ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Голови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Литвиненка Ігора Юрійовича про визнання дій неправомірними - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Голови Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Литвиненка Ігора Юрійовича щодо несвоєчасного надання інформації на інформаційний запит ОСОБА_2, ОСОБА_3 від 07 листопада 2014р. зареєстрованого за вх.№37574/14-вх. та зареєстрованого в журналі обліку запитів за №Т-4/14-07.11.14.

В іншій частині позову - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови відповідно до вимог ст.ст.183-2, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною згідно до вимог ч.9 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені ст.ст.183-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва