Справа № 2а-8785/12/2670
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 року м. Київ К/9991/78964/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі міста Києва Державної податкової служби на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.09.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2012 по справі №2а-8785/12/2670 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сантехіндустрія» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі міста Києва Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.09.2012, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2012, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сантехіндустрія» (далі - ТОВ «Сантехіндустрія», позивач) до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі міста Києва Державної податкової служби (далі - ДПІ у Голосіївському районі м. Києва ДПС, відповідач) задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Голосіївському районі м. Києва ДПС № від 12.03.2012.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ДПІ у Голосіївському районі м. Києва ДПС 13.12.2012 звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 14.01.2013 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.09.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2012, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами норм матеріального права, зокрема, підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», пункту 4 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30.05.1997 №165.

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно наказу ДПІ у Голосіївському районі м. Києва ДПС №413 від 09.02.2012 та на підставі пункту 79.1 статті 79 Податкового кодексу України посадовими особами відповідача було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Сантехіндустрія» з питань правильності обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум податку на додану вартість по взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю «Віндекс-Т» (далі - ТОВ «Віндекс-Т»), Товариством з обмеженою відповідальністю «Ресурсес Менеджмент» (далі - ТОВ «Ресурсес Менеджмент»), Товариством з обмеженою відповідальністю «ІБК «Жилпромбуд» (далі - ТОВ «ІБК «Жилпромбуд»), Товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ «Віса-Гінгер-Україна» (далі - ТОВ «Віса-Гінгер-Україна») за період квітень 2010 року, червень-грудень 2010 року.

За результатом проведеної перевірки контролюючим органом складено акт №76/1-23-20-32658466 від 27.02.2012 та встановлено порушення ТОВ «Сантехіндустрія» вимог підпункту 7.2.3 пункту 7.2, підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», що призвело до заниження позивачем податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, на зазальну суму 388968,00грн., у тому числі: за квітень 2010 року на 119001,00грн., за червень 2010 року на 140400,00грн., за липень 2010 року на 44588,00грн., за серпень 2010 року на 26831,00грн., за вересень 2010 року на 58148,00грн.

Фактично висновок податкового органу про порушення ТОВ «Сантехіндустрія» норм податкового законодавства ґрунтується на неправомірному формуванні податкового кредиту з податку на додану вартість за спірними господарськими операціями з ТОВ «Віндекс-Т», ТОВ «Ресурсес Менеджмент», ТОВ «ІБК «Жилпромбуд» та ТОВ «Віса-Гінгер-Україна» з огляду на встановлені податковим органом розбіжності між сумами податкового кредиту позивача та сумами податкових зобов'язань його постачальників, що свідчить про не включення останніми до складу своїх податкових зобов'язань сум податку на додану вартість сплачених позивачем у складі вартості товару.

На підставі висновків викладених у вказаному акті перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 12.03.2012, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 486210,00грн., з яких 388968,00грн. - основний платіж та 97242,00грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами держав ної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Пунктом 79.1 статті 79 Податкового кодексу України передбачено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.

Підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України визначено, що документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем, у відповідь на письмовий запит ДПІ у Голосіївському районі м. Києва ДПС №520/10/23-20 від 19.01.2012 про надання пояснень та їх документального підтвердження щодо господарських операцій з ТОВ «Віндекс-Т», ТОВ «Ресурсес Менеджмент», ТОВ «ІБК «Жилпромбуд», ТОВ «Віса-Гінгер-Україна» за період квітень 2010 року, червень-грудень 2010 року, по яким позивачем задекларовано податковий кредит з податку на додану вартість, своєчасно, тобто протягом 10 робочих днів після одержання вказаного запиту, надано пояснення та їх документальне підтвердження, про що свідчить копія листа-відповіді ТОВ «Сантехіндустрія» №4 від 27.01.2012 з вхідним штампом реєстрації податкового органу та відмітною про отримання 27.01.2012.

Таким чином, ТОВ «Сантехіндустрія» в повній мірі виконано вимоги ДПІ у Голосіївському районі м. Києва ДПС викладені у письмовому запиті №520/10/23-20 від 19.01.2012, а саме: своєчасно та в повному обсязі надано відповідь на обов'язковий письмовий запит податкового органу, що свідчить про дотримання платником податків вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо безпідставності проведення відповідачем документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Сантехіндустрія» у зв'язку відсутністю у податкового органу законних підстав на її проведення.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 зазначеного Закону не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

З наведених законодавчих положень випливає, що умовами реалізації права платника на податковий кредит є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що реальність та товарність спірних господарських операцій позивача з ТОВ «Віндекс-Т», ТОВ «Ресурсес Менеджмент», ТОВ «ІБК «Жилпромбуд» та ТОВ «Віса-Гінгер-Україна» підтверджується матеріалами справи, зокрема, наданими позивачем договорами, проектно-кошторисною документацією, податковими накладними, довідками про виконані роботи, акти приймання виконаних робіт та платіжними дорученнями.

Здійснення оплати за відповідними договорами, в тому числі податку на додану вартість, підтверджується виписками по рахунку позивача.

Досліджені в процесі розгляду справи первинні документи за своєю формою та змістом відповідають вимогам Закону України «Про податок на додану вартість».

Судами також встановлено, що на час здійснення господарських операцій ТОВ «Віндекс-Т», ТОВ «Ресурсес Менеджмент», ТОВ «ІБК «Жилпромбуд» та ТОВ «Віса-Гінгер-Україна» були зареєстровані у встановленому законом порядку, мали свідоцтва про про реєстрацію платниками податку на додану вартість та ліцензії Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві Міністерства регіонального розвитку та будівництва України на здійснення господарської діяльності зі створення об'єктів архітектури; будівельної діяльності.

В той же час, чинне законодавство не ставить умовою виникнення податкових зобов'язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного декларування та сплати ними податкових зобов'язань до бюджету.

Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх податкових зобов'язань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов'язань.

А відтак, за умови невстановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Таким чином, податкова інспекція не навела жодних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірних дій, а наведені ДПІ у Голосіївському районі м. Києва ДПС у касаційній скарзі доводи є такими, що не спростовують правильність висновку судів першої та апеляційної інстанцій щодо правомірності формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість за господарськими операціями з контрагентами.

Враховуючи викладене, висновки судів попередніх інстанцій щодо протиправності податкового повідомлення-рішення № від 13.03.2012 є правильним.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 2201, 223, 224, 230, 231, частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі міста Києва Державної податкової служби залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.09.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2012 по справі №2а-8785/12/2670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв