Справа № 820/2881/15
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"10" червня 2015 р. № 820/2881/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Сайко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "СТРОЙКОМ ЛТД"
до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області
про скасування податкового повідомлення-рішення ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю фірми "СТРОЙКОМ ЛТД", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення - рішення Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області № від 13.01.2015 року. Судові витрати стягнути за рахунок Державного бюджету України.

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області прийнято з порушенням норм чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав та просив суд позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, щодо задоволення позову заперечував у повному обсязі, посилаючись на те, що фахівцями Індустріальної ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області при проведенні перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙКОМ ЛТД" були встановлені порушення дотримання вимог податкового законодавства. Таким чином податкове повідомлення - рішення № від 13.01.2015 року є винесеним в межах чинного законодавства України.

Судом встановлено, що працівниками Індустріальної ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області було проведено позапланову невиїзну документальну перевірку ТОВ-Ф «СТРОЙКОМ, ЛТД» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ НВГГ «Спеценергосервіс» (п.н. 32135502) за період з 01.07.2014 по 31.07.2014 та ТОВ «Укртехнопромпоставка» (п.н. 36624074) за період з 01.08.2014 по 31.08.2014.

За результатами перевірки складений акт від 23.12.2014р. № 4555/20-36-22-03-07 21233263, з висновку якого встановлено, порушення позивачем п. 198.3, п. 198.6 ст.198 Податкового Кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в період, що перевірявся, на загальну суму 54209,21 грн. в т.ч. за липень 2014 року - 36973.64, за серпень 2014 року -17235,57.

На підставі вище зазначеного акуту перевірки керівником Індустріальної ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області було прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким підприємству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 67761,51грн., (за основним платежем - 54209,21грн., за штрафними санкціями - 13552,3грн.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «Спеценергосервіс» було укладено угоду № 10 від 05.05.2014 року предметом якої є виконання ремонтно-будівельних робіт.

Виконання робіт здійснюється на підставі ліцензії № 574819 серія АГ від 28.02.2011 року строк дії з 28.02.2011 року по 08.02.2015 року .

У відповідності до вище зазначеної угоди були виписані податкові накладні № 105 від 21.07.2014 року, № 124 від 24.07.2014 року, № 165 від 31.07.2014 року, № 148 від 29.07.2014 року та № 164 від 31.07.2014 року на загальну суму 221841,9 грн.

Факт розрахунку підтверджується платіжними дорученнями.

Сплата здійснювалась на підставі підписаних сторонами актів прийому виконаних робіт за формою КБ-2.

Також судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «Укртехнопром поставка» було укладено угоду № 29 від 01.08.2014 року предметом якої є виконання ремонтно-будівельних робіт.

Виконання робіт здійснювалось на підставі ліцензії № 182962 серії АЕ від 14.12.2012 року строк дії з 12.12.2012 року по 12.12.2015 року .

Відповідно до умов угоди були виписані податкові накладні № 52, 51, 49, 48, 50 від 29.08.2014 року всього на загальну суму 103413,40 грн.

Факт розрахунку підтверджується платіжними дорученнями.

Сплата здійснювалась на підставі підписаних сторонами актів прийому виконаних робіт за формою КБ-2.

Також судом встановлено, що згідно податкової інформації отриманой від Вишгородської ОДПІ у Київській області , а саме: акт від 25.09.2014 року № 145/22-00/32135502 «Про неможливість проведення зустрічної звірки з ТОВ «Спеценергосервіс» » встановлено, що стан останнього - 9 «направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням» .

Також судом встановлено, що згідно податкової інформації встановлено, що стан ТОВ «Укртехнопромпоставка» має стан - 9 «направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням».

Щодо актів виконаних робіт, то суд зазначає, що відповідно до п. 2.1, 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 первинні документи - це документи, створені у письмовій або ) електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції та які повинні мати, зокрема, такі обов'язкові реквізити як обсяг господарської операції, одиниці її виміру.

Проте в актах виконаних робіт укладених між позивачем та ТОВ «Спеценергосервіс» та ТОВ «Укртехнопромпоставка» не конкретизовано хто виконував роботи, а отже суд приходить до висновку, що зазначені акти не підтверджують фактичне виконання послуг ТОВ «Спеценергосервіс» та ТОВ «Укртехнопромпоставка»

доказів обладнання та наявності у позивача та переданих субпідряднику побутових приміщень, надання складскитх приміщень для зберігання будівельних матеріалів, надання субпідряднику проектно - сметної документації, а отже суд приходить до висновку, що зазначені акти не підтверджують фактичне виконання послуг ТОВ «Спеценергосервіс» та ТОВ «Укртехнопромпоставка»

Крім цього суд зазначає, що на вимогу суду позивачем не було надано доказів обладнання та наявності у позивача та переданих субпідряднику побутових приміщень, надання складскитх приміщень для зберігання будівельних матеріалів, надання субпідряднику проектно - сметної документації, економічної доцільності укладання угод субпідряду з ТОВ «Спеценергосервіс» та ТОВ «Укртехнопромпоставка», оскільки позивач має всі необхідні потужності для самостійного виконання вище зазначених будівельних робіт.

Також суд зазначає, що під час судового засідання позивачем було зазначено, що для підтвердження своєї позиції ним були надані всі наявні в нього докази.

Відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Кодексу витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

У відповідності до ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) цієї вимоги є підставою недійсності правочину (частина 1 ст. 215 ЦК України).

Згідно частини 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Крім того, як зазначається у листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 р. №742, слід ураховувати, що наявність укладеного між учасниками господарської операції цивільно-правового договору або відсутність визнання такого договору недійсним або нікчемним сама собою не свідчить про реальність вчинення відповідної операції. При цьому в податкових відносинах не може застосовуватися стаття 204 Цивільного кодексу України, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін. визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку ...

За відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Відповідно до ст.. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ-документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Суд аналізуючи зміст вище зазначеної господарської операції між позивачем та ТОВ «Спеценергосервіс», ТОВ «Укртехнопромпоставка» приходить до висновку, що зазначені господарські операції є фіктивними, оскільки позивачем у відповідності до вимог ст.. 71 КАС України та на вимогу суду, не було надано доказів фактичного виконання ТОВ «Спеценергосервіс» та ТОВ «Укртехнопромпоставка» вище зазначених робіт, доказів економічної доцільності улдання угод субпідряду.

Виходячи з вище викладеного суд приходить до висновку, що висновки акту перевірки Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області акт від 23.12.2014р. № 4555/20-36-22-03-07/21233263 є підтвердженими та правомірними, а податкове повідомлення-рішення № від 13.01.2015 є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "СТРОЙКОМ ЛТД" до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо суб'єкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова у повному обсязі виготовлена 12 червня 2015 року.

Суддя Спірідонов М.О.