Справа № 2-а-2833/11
Суддя: Черненко В. О.
Дата ухвалення: 2011-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2833/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2011 рокуГородищенський районний суд

Черкаської області

в складі :

головуючого судді Черненка В.О.

при секретарі Сидоренко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городище цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Городищенському районі про визнання неправомірними дій субєкта владних повноважень та зобовязання здійснити виплату недоотриманої суми доплати непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернулася до Городищенського районного суду з позовом в якому просить визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі в частині відмови йому в проведенні перерахунку та виплати пенсії у відповідності до ст.ст. 39,67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі провести перерахунок і виплату йому доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю в розмірі мінімальної заробітної плати відповідно до ст.ст. 39,67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 06.03.2006 року та проводити вказану виплату надалі.

В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначив, що він є постраждалим 2 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Городище як пенсіонер за віком та отримує пенсію по Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення». Відповідно до статті 39 Закону України від 28.02.1991 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» йому, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, має виплачуватися доплата до пенсії у розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

Згідно наданої відповідачем довідки №9639/01 від 05.08.2011 року, виплата доплати до пенсії здійснюється у розмірах, що не відповідають закону, що позивач вважає протиправним, тому змушений звернутися до суду.

Ухвалою Городищенського районного суду, вимоги позивача за період з 06.03.2006 року по 10.02.2011 року, включно, були залишені без розгляду на підставі ст.ст. 99-100 КАС.

Позивач в судове засідання не зявився, але надав заяву, відповідно до якої просив справу розглядати у його відсутність, вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача, в судовому засіданні та доданому запереченні, позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що управління Пенсійного фонду України в м. Городище діяло в межах законодавства та не допускало порушень по питанню виплати доплати непрацюючим пенсіонерам, які проживають в зоні посиленого радіоекологічного контролю, яка передбачена Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року та постановою КМУ від 26.07.1996р. № 836. Крім цього, пояснила, що даний вид доплат проводиться в межах видатків, які виділені Головним управлінням. Управління Пенсійного фонду України на місцях, виконують лише делеговані повноваження з питань соціального захисту і до їх компетенції не входить прийняття рішень по визначенню розмірів доплат і компенсацій. Крім того, вимога позивача, яка містить зобов'язання управління в подальшому проводити щомісячні виплати з перерахунком, згідно ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» не може задоволена судом, оскільки він не наділений повноваженнями на прийняття рішення з приводу майбутніх правовідносин, які не настали. Також, дана вимога суперечить змісту чинного законодавства України. Судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання, воно не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому правового регулювання суспільних відносин. Просила відмовити в задоволенні позову повністю.

Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши та оцінивши всі наявні докази у справі, вважає, що позов, починаючи з 11.02.2011 року підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з неналежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 р. № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визначає, якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить закону, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Відповідно до ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Стаття 71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлює, що дія його положень не може призупинятися іншими законами, за виключенням законів про внесення змін до нього.

Рішеннями Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 та № 10 рп/2008 від 22.05.2008 року визнані такими що, що не відповідають Конституції України, зміни внесені до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пунктом 30 статті 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік від 19.12.2006 року та підпунктом 9 пункту 28 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік» № 107 від 28.12.2007 р.

Рішенням Конституційного Суду України № 10 рп/2008 від 22.05.2008 року визнані такими, що не відповідають Конституції України, зміни внесені до статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підпунктом 13 пункту 28 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік».

У 2009 році та у 2010 році дія ст. ст. 39, 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не призупинялася, а застосування відповідачем положень Постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року щодо визначення розміру підвищення пенсії є безпідставним, оскільки Закон України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має вищу юридичну силу, ніж постанова КМ України.

Відповідно до п. 1, 3, 15 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою КМУ від 24.10.2007 року Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України, одним з основних завдань якого є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини та положення частини 1 ст. 58 Конституції України, реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних відносин нормативно - правових актах національного законодавства, не може бути постановлена у залежність від бюджетних асигнувань, тому посилання органів державної влади на відсутність коштів, як на причину їх невиконання, не повинні прийматися до уваги.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є непрацюючим пенсіонером, який постійно проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, є постраждалим 2 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому, відповідно до ст.39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», має право на отримання доплати до пенсії у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, яка відповідно до ч.4 ст.48 вищезазначеного закону визначається на момент виплати.

Згідно ст. 13 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Держава бере на себе відповідальність за нанесену шкоду громадянам і зобовязується відшкодувати її, зокрема, за порушення здоров'я або втрату працездатності громадянам і дітям, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У своєму рішенні від 11.10.2005 року (№ 8рп/2005) Конституційний Суд України сформулював правову позицію, у відповідності з якою Конституція і Закони України виділяють деякі категорії громадян України, які потребують додаткових гарантій соціального захисту від Держави. До них відносяться громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними Законами. В рішеннях Конституційного Суду України визначено, що пільги, компенсації і гарантії є видом соціальної допомоги і невідємною частиною конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту і обєму цього права, шляхом прийняття нових Законів або змін в діючі Закони, згідно ст. 22 Конституції України, не допускаються.

Відповідно до позицій Конституційного Суду України, законом про Держбюджет не може скасовуватись чи змінюватись обсяг прав і обовязку, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України (рішення від 09.07.2007 року № 6-рп/2007). У звязку з цим, Конституційний Суд України прийшов до висновку що «зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає ст.ст. 1,3, ч. 2 ст. 6, ч. 2 ст. 8, ч. 2 ст. 19, ст.ст. 21, 22, п. 1 ч. 2 ст. 92, ч. 1,2,4 ст. 95 Конституції України.

Крім цього, Європейський Суд з прав людини, у своєму рішенні у справі «Кечко проти України» зазначив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Виходячи зі змісту ч.3 ст. 162 КАС України про право суду визначити спосіб гарантованого захисту прав людини і громадянина від порушень зі сторони суб'єктів владних повноважень, що повністю узгоджується з приписами ст. 13 Конвенції щодо права кожного на ефективний засіб юридичного захисту та практикою Європейського Суду з прав людини щодо необхідності завдяки такому засобу запобігти виникненню умов, які становлять порушення, або не допустити подальшого існування таких умов, суд, враховуючи, що позивачу як постраждалому від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії, відповідно до ст.39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», має виплачуватись доплата до пенсії у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, яка відповідно до ч.4 ст.48 вищезазначеного закону визначається на момент виплати, і яка відповідачем у межах шестимісячного строку позовної давності виплачувалась і виплачується в неповному обсязі, задля захисту законного права позивача на мирне володіння своїм майном, визнає бездіяльність відповідача протиправною в частині ненарахування та щомісячної невиплати пенсії в повному обсязі, зобов'язує його нарахувати, перерахувати та виплатити позивачу як постраждалому від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії, відповідно до ст.39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» доплату до пенсії у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, яка відповідно до ч.4 ст.48 вищезазначеного закону визначається на момент виплати, за період з 11.02.2011 року по 11.08.2011 року, з врахуванням раніше виплачених сум та щомісячно здійснювати виплату пенсії у зазначених розмірах, починаючи з дня наступного за днем звернення до суду і по день припинення права. Така постанова є гарантовано ефективним засобом юридичного захисту, тому що позбавляє позивача необхідності регулярно в межах строку позовної давності звертатися до суду у разі захисту ним порушеного права лише за минулий період, тобто запобігає виникненню умов, які становлять порушення, та не допускає подальшого їх існування.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.19, ст.ст. 21, 22, 24, 46, 55, 75, 92, 152 Конституції України, ст.ст. 1, 13, 39, 51, 56, 67, 71 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законами України «Про державний бюджет України на 2006-2009 роки», рішенням Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09 липня 2007 року, №10-рп/2008 від 22.05.2008 року, ст.ст.10, 28, 46, 81 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», ст.ст.6, 17, 71, 99, 102, 159, 160, 163, 181, 185, 186 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

позов задоволити частково. Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області з приводу відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку та виплати державної пенсії у відповідності до ст.ст.39, 67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 доплату до пенсії непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю в розмірі мінімальної заробітної плати за період з 11.02.2011 року по 11.08.2011 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області, відповідно до ст.39, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щомісячно, виплачувати ОСОБА_1, нараховану доплату до пенсії непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю в розмірі мінімальної заробітної плати, починаючи з 12.08.2011 року по день припинення такого права позивача.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду, через Городищенський районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк, з дня проголошення постанови.

Суддя ОСОБА_2