Справа № 2а/0270/5086/11
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" червня 2015 р. м. Київ К/9991/13884/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу

Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.02.2012

у справі №2а/0270/5086/11

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у м. Вінниці

про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 05.12.2011 позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 23.06.2011.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.02.2012 постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 05.12.2011 скасовано, прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою позивача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції, у зв'язку з порушенням норм матеріального права.

Перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем проведено планову виїзну документальну перевірку з питань дотримання позивачем вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 11.04.2008 по 31.12.2010, за результатами якої складено акт від 07.05.2011 №2456/1721/.

За висновками акта перевірки позивачем допущено порушення вимог пп.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», внаслідок чого донараховано податок на додану вартість в сумі 17679 грн., зазначене порушення відповідачем пов?язано з віднесенням позивачем до складу податкового кредиту ПДВ сплаченого в ціні придбання дизпалива та запасних частин до вантажного автомобіля, використання якого в господарській діяльності суб?єкта підприємницької діяльності не підтверджено.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.06.2011 № про визначення податкового зобов?язання з податку на додану вартість в сумі 17679 грн. та штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 4419,75 грн.

Абзацами першим, другим підпункту 7.4.1 пункту 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (чинним на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (абзац перший підпункту 7.4.5 пункту 7.4 цієї статті).

При цьому законодавцем, безумовно, презумується реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, достовірність документів податкового обліку.

За змістом наведених норм право платника податку на включення сум податку до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання платником податку у інших платників цього податку товарів (послуг) або основних фондів, призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям господарської діяльності платника податку; підтвердження податковою накладною, виписаною постачальником - платником податку, митною декларацією (іншими подібними документами, перелік яких встановлений підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» суми нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що позивачем підтверджено правомірність віднесення сплачених в ціні придбання ТМЦ сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту. При цьому судом першої інстанції правильно відхилено доводи відповідача про не підтвердження використання позивачем придбаних паливно-мастильних матеріалів у власній господарській діяльності, як таких, що засновані на припущеннях.

Наявність у позивача вантажного автомобіля КАМАЗ-5320 реєстраційний номер НОМЕР_1 та використання його у господарській діяльності підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а саме: довіреністю від 22.08.2008, якою визначено право користування та розпорядження зазначеним транспортним засобом, договорами укладеними позивачем з контрагентами на надання послуг перевезення вантажів, актами здачі-приймання робіт (надання послуг), виданими позивачем за наслідками надання автопослуг податковими накладними, подорожніми листами на автомобіль КАМАЗ-5320 реєстраційний номер НОМЕР_1.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, дійшов помилкового висновку, що відсутність у позивача посвідчення водія, а також здійснення керування автомобілем іншою особою, без укладення будь-яких трудових або цивільно-правових договорів, є підставою для висновку про не підтвердження факту придбання товарів (послуг) для їх використання у власній господарській діяльності.

Відповідачем, всупереч вимогам ч.2 ст.71 КАС України, не надано доказів неправомірного формування позивачем валового доходу та податкових зобов??язань з податку на додану вартість, за наслідками виконання операцій з надання послуг перевезення вантажів. Таким чином податковим органом визнавалось надання позивачем послуг з перевезення вантажним автомобілем, для забезпечення виконання яких здійснювалось придбання паливно-мастильних матеріалів.

З огляду на викладене, враховуючи, що судом апеляційної інстанцій при скасуванні рішення суду першої інстанції не враховано всіх обставин справи, що призвело до помилкового скасування правильного судового рішення, судова колегія доходить висновку про скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 222, 223, 226 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.02.2012 скасувати.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 05.12.2011 залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-2391 КАС України безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун