Справа № 1170/2а-2393/12
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" червня 2015 р. м. Київ К/800/61514/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Моторного О.А.

Суддів Борисенко І.В.,

Кошіля В.В.,

за участю секретаря - Калініна О.С.

та представників сторін:

від позивача - Оджиковський В.О., Нестеров-Сурменко О.П.,

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Хащуватський елеватор"

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.05.2014

у справі № 1170/2а-2393/12

за позовом Дочірнього підприємства "Хащуватський елеватор"

до Гайворонської міжрайонної державної податкової інспекції Кіровоградської області

про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.10.2012 позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 02.03.2012 №. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.05.2014 скасовано постанову суду першої інстанції, в задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.10.2012.

В запереченнях на касаційну скаргу відповідач з доводами та вимогами скаржника не погодився, просив скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.

В судове засідання з'явилися представники позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що податковим органом було проведено позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2011 по 06.02.2012, за результатами якої складено акт №12/2310/329541631 від 17.02.2012, у висновках якого, зокрема, зафіксовані порушення позивачем вимог: п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 ст.197 Розділу V, п.15 підрозділу 2 Розділу ХХ Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 38107,42 грн. за серпень - листопад 2011 року; пп.134.1 п.134.1 ст.134, п.135.1, пп.135.4.1 п.135.4 ст.135, п.137-1 ст.137 розділу ІІІ, абз. 2 п. 3, абз. 5 п. 6 підрозділу 4 Розділу ХХ Перехідних положень, в результаті чого занижено податок на прибуток за ІІ-ІІІ квартал 2011 року у сумі 3 403,00 грн.

На підставі висновків акта перевірки, відповідачем 02.03.2012 прийнято, зокрема, спірні податкові повідомлення-рішення:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку прибуток у розмірі 3 403,00 грн.;

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 38 108,00 грн. основного платежу та 19 054,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

За результатами адміністративного оскарження, податкове повідомлення-рішення № залишено без змін, податкове повідомлення-рішення № - скасовано в повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги в частині скасування податкового повідомлення-рішення №, суд першої інстанції виходив з того, що податковим органом не доведено факту придбання пшениці, ріпаку та соняшнику саме у сільськогосподарських підприємств-виробників, тому є правові підстави для застосування позивачем під час реалізації цих культур податкової пільги, визначеної п.15 підрозділу 2 Розділу ХХ Податкового кодексу України.

Суд апеляційної інстанції не погодився з наведеними висновками суду першої інстанції, зазначивши, що відсутні підстави вважати, що позивач має право застосувати передбачену п. 15 підрозділу 2 Розділу ХХ Податкового кодексу України пільгу, оскільки дані його бухгалтерського та податкового обліку не дозволяють встановити походження продукції, а відповідно і наявність підстав для звільнення від сплати ПДВ.

Однак, колегія суддів касаційної інстанції вважає такі висновки судів попередніх інстанцій передчасними та такими, що зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин у справі. При цьому, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з акта перевірки, у процесі виробництва на ДП "Хащуватський елеватор", відповідно до актів зачистки, було отримано лишки зерна соняшника, ріпаку, ячменю та пшениці. В бухгалтерському обліку зазначені лишки оприбутковано, включено в дохід у попередньому періоді - у ІІ кварталі 2011 року.

В акті перевірки зазначено, що у перевіряє мий період вищезазначені лишки зерна були реалізовані на загальну суму 190536,65 грн., а саме: у липні 2011 року позивачем реалізовано ОСОБА_4 соняшник на загальну суму 157 738,10 грн. ПДВ - 0 грн.; у вересні 2011 року реалізовано ТОВ «АТ Каргіл» ріпак на загальну суму 20 064,00 грн. ПДВ - 0 грн.; у листопаді 2011 року реалізовано ТОВ «АТ Каргіл» пшеницю на загальну суму 926,55 грн. ПДВ - 0 грн.

Так, перевіркою встановлено, що позивач до доходу від операційної діяльності (дохід від реалізації товару) реалізацію сільськогосподарської продукції за ІІІ квартал 2011 року в сумі 5601,00 грн., тоді як необхідно було включити всю суму реалізації сільськогосподарської продукції за ІІІ квартал 2011 року - 177802,00 грн. та суму реалізації за ІV квартал 2011 року - 12735,00 грн.

Також, оскільки при реалізації вказаної сільськогосподарської продукції не вдалося можливим встановити походження зерна, а тому, на думку податкового органу, реалізація такої продукції є першим постачанням, що позбавляє платника податку можливості застосувати податкову пільгу, визначену п.15 підрозділу 2 Розділу ХХ Податкового кодексу України.

Однак, колегією слід зазначити, що судами попередніх інстанцій взагалі не було досліджено господарські операції позивача за період, що перевірявся та на підставі яких виникли порушення, що лягли в основу прийняття податковим органом спірних податкових повідомлень-рішень.

Необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту та витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на прибуток, є факт придбання товарів (послуг) з метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. А тому, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Отже, при вирішенні даної справи, судам слід звернути увагу на дослідження обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку, та встановити чи правомірно позивач застосував, передбачену п.15 підрозділу 2 Розділу ХХ Податкового кодексу України, пільгу, та наявність підстав для звільнення від сплати ПДВ.

Наведені обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження судами першої та апеляційної інстанцій, що з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні), виключає можливість перевірити Вищим адміністративним судом України правильність висновків судів попередніх інстанцій в цілому по суті спору.

З огляду на неповноту встановлення судами усіх обставин справи, що входять до предмету доказування, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до ст.227 Кодексу адміністративного судочинства України.

При новому розгляді, слід взяти до уваги вищезазначене та прийняти законне і обґрунтоване рішення відповідно до норм матеріального, процесуального права, надати належну правову оцінку обставинам справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Хащуватський елеватор" задовольнити частково.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.10.2012 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.05.2014 скасувати.

Справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: (підпис) О.А. Моторний
Судді(підпис) І.В. Борисенко
(підпис) В.В. Кошіль