Справа № 2а-906/12/2670
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2015 року м. Київ К/9991/37836/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу

Київської регіональної митниці

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.02.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2012

у справі №2а-906/12/2670

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Др. Оеткер»

до Київської регіональної митниці

про визнання нечинними податкових повідомлень - рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 15.02.2012, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2012, позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення №542 від 29.11.2011 та №543 овід 29.11.2011 Київської регіональної митниці.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду першої та апеляційної інстанції та прийняття нового рішення про відмову в позові, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до ст.69 Митного кодексу України, пп. «в» пп.4.2.2 п.4.2 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов?язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», наказу Київської регіональної митниці від 25.12.209 №1246 була проведена камеральна перевірка дотримання позивачем вимог законодавства України з питань митної справи при митному оформленні товару «ванільний цукор» в режимі імпорту із застосуванням коду пільги « 065», встановленого класифікатором пільг в обкладенні товарів ввізним митом, затвердженим наказом Держмитслужби від 12.12.2007 №1048, за період з 01.01.2007 по 01.11.2009, за результатами якої складено акт №к/01/10/100000000/32553204 від 18.01.2010.

З метою погашення податкових зобов?язань позивачу були надіслані податкові повідомлення форми «Р» Київської регіональної митниці від 16.02.2010 №27, 28 на загальну суму податкового зобов?язання - 90774,98 грн., у т.ч. штрафні санкції - 4322,62 грн., які передбачені пп.17.1.4 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов?язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Позивач платіжними дорученнями від 24.02.2010 №137, 138 сплатив визначену податковими повідомленнями суму податкового зобов?язання до держбюджету у повному обсязі.

27.10.2011 Київською регіональною митницею на підставі вищезазначеного акта прийняті податкові повідомлення-рішення №513, 514 про сплату штрафу, передбаченого пп.17.1.61 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов?язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» на загальну суму 172904,72 грн.

За наслідками оскарження податкові повідомлення-рішення від 27.10.2011 №513, 514 відкликані, надіслані податкові повідомлення-рішення від 29.11.2011 №542, 543, якими на підставі п.123.2 ст.123, п.11 підрозділу 10 Розділу ХХ, п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України визначені штрафні санкції на загальну суму 19838,38 грн.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Як випливає з Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1/99-рп, частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно правомірність поведінки особи, зокрема дотримання нею норм податкового законодавства, слід визначати із застосуванням законодавства, яке діяло на момент вчинення відповідних дій або бездіяльності такої особи.

У свою чергу, заходи відповідальності, які можуть бути застосовані до особи-порушника, слід визначати на підставі законодавства, яке є чинним на момент виявлення та застосування відповідних санкцій.

Таким чином, оцінка правомірності поведінки платників податків здійснюється на підставі норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, що діяло на момент вчинення відповідних дій. Водночас заходи відповідальності, які підлягають застосуванню за вчинені платниками податків порушення, повинні визначатися згідно з нормативно-правовими актами, чинними на час виникнення відповідних правовідносин, тобто на час застосування відповідальності, зокрема винесення відповідних податкових повідомлень-рішень.

Як установлено пунктом 11 підрозділу 10 розділу ХІХ Податкового кодексу України, що набули чинності з 6 серпня 2011 року, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій (з урахуванням норм пункту 7 цього підрозділу).

Зі змісту наведеної норми Перехідних положень Податкового кодексу України вбачається, що нею врегульовано розмір санкцій, що підлягає застосуванню за порушення, виявлені після набрання чинності Податковим кодексом України, у тому числі за вчинені раніше.

Проте питання щодо підстав для застосування встановлених Податковим кодексом України санкцій за правопорушення, вчинені до набрання чинності цим Кодексом, зміни до перехідних положень Податкового кодексу не врегулювали. Тому слід виходити з приписів частини другої статті 58 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Оскільки виявлення порушення позивачем норм чинного законодавства при митному оформленні товару зафіксовано актом перевірки №к/01/10/100000000/32553204 від 18.01.2010, тобто до набрання чинності Податковим кодексом України, застосування на його підставі штрафних санкцій, передбачених п.123.2 ст.123 Податкового кодексу України, є безпідставним.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанції та не можуть бути підставою для їх скасування з наведених мотивів.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Київської регіональної митниці відхилити, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.02.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2012 залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-2391 КАС України безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун