Справа № 2-а-11138/10/2070
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2015 року м. Київ К/9991/17961/11

21 травня 2015 року № К/9991/17961/11

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Карася О.В.

Олендера І.Я.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Червонозаводському районі м. Харкова

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2010 року

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2011 року

у справі № 2-а-11138/10/2070

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Буддизайн-Слобода»

до Державної податкової інспекції у Червонозаводському районі м. Харкова

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2011 року, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Буддизайн-Слобода» (далі - ТОВ «Буддизайн-Слобода»; позивач) до Державної податкової інспекції у Червонозаводському районі м. Харкова (далі - ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова; відповідач) задоволено в повному обсязі. Скасовано податкове повідомлення-рішення № /0 від 25 серпня 2010 року. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «Буддизайн-Слобода» судові витрати в розмірі 3,40 грн.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями у справі, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з підстав порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2010 року, ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2011 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Крім того, ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова заявлено клопотання про заміну відповідача у справі - ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова на Основ'янську об'єднану державну податкову інспекцію м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області у зв'язку з реорганізацією, яке згідно із статтею 55 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає задоволенню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем проведено документальну невиїзну перевірку ТОВ «Буддизайн-Слобода» щодо нарахування заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у декларації за червень 2010 року, за результатами якої складено акт № 6147/07-008/33480627 від 19 серпня 2010 року.

На підставі зазначеного акту перевірки ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова прийнято податкове повідомлення-рішення № /0 від 25 серпня 2010 року, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) податку на додану вартість у розмірі 159 893,00 грн.

Перевіркою встановлено порушення товариством підпунктів 7.7.1, 7.7.2, 7.7.3 пункту 7.7 статті 7 Закону України від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 168/97-ВР) з огляду на несвоєчасне заявлення до бюджетного відшкодування суми податку на додану вартість у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних податкових періодів у розмірі 159 893,00 грн.

Обґрунтовуючи свою правову позицію, контролюючий орган наголошував на тому, що, оскільки ТОВ «Буддизайн-Слобода» у періодах, в яких у нього виникло право на бюджетне відшкодування, таким правом не скористалось, воно не може отримати відшкодування у наступних податкових періодах та втрачає право заявляти відповідну суму бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок чи в рахунок майбутніх платежів.

Задовольняючи адміністративний позов у повному обсязі, суди попередніх інстанцій виходили з наступних мотивів, з якими погоджується суд касаційної інстанції.

Пунктом 1.8 статті 1 Закону № 168/97-ВР визначено, що бюджетне відшкодування - це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з підпунктом 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону № 168/97-ВР сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до підпункту «а» підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону № 168/97-ВР якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг).

Системний аналіз вказаних законодавчих норм дає підстави для висновку про те, що платник податку має право на бюджетне відшкодування стосовно тієї суми податку на додану вартість, яку він фактично сплатив постачальникам товарів (послуг) у попередніх податкових періодах. При цьому Законом № 168/97-ВР не передбачено, що незаявлення до бюджетного відшкодування суми податку на додану вартість у періоді, в якому в платника виникло таке право, позбавляє останнього заявляти вказану суму в наступних податкових періодах.

За наведених обставин, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2010 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2011 року такими, що прийняті з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому суд касаційної інстанції не знаходить підстав, які могли б призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Замінити в даній справі відповідача - Державну податкову інспекцію у Червонозаводському районі м. Харкова її правонаступником - Основ'янською об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області.

Касаційну скаргу Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області відхилити, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2010 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановленими главою 3 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Карась О.В.

Олендер І.Я.