Справа № 489/1668/15-а
Суддя: Губницький Д. Г.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а/489/120/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого - судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві адміністративну справу за позовом прокуратури м. Миколаєва в інтересах ОСОБА_1 до комунального закладу «Загальноосвітня школа-інтернат I-III ступенів - центр загальної і профільної освіти та комплексної реабілітації» Миколаївської обласної ради, за участю третьої особи органу опіки та піклування Миколаївської міської ради про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2015 року прокурор м. Миколаєва в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до комунального закладу «Загальноосвітня школа-інтернат I-III ступенів - центр загальної і профільної освіти та комплексної реабілітації» про визнання бездіяльності щодо невиплати одноразової грошової допомоги неправомірною та зобов'язання нарахувати і виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 5116 грн. В подальшому позовні вимоги уточнив, просив виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку у відповідності до Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», виходячи з розміру прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, визначеного Законом України «Про державний бюджет на 2014 рік» - 1286 грн. та з урахуванням раніше виплаченої допомоги в сумі 2600 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у серпні 2014 року ОСОБА_1 закінчив навчання в школі-інтернаті, де здобув повну середню освіту і на даний час навчається в професійному ліцеї. Після закінчення навчального закладу ОСОБА_1 повинні були виплатити одноразову грошову допомогу в сумі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідно віку, тобто 7 716 грн, а виплатили лише 2 600 грн. З посиланням на ці обставини прокурор зазначив, що в результаті неправомірної бездіяльності Інтернату позивачу не доплачено 5 116 грн. грошової допомоги.

В судовому засіданні прокурор уточнені позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував, посилаючись на письмові заперечення.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву, якою підтримав вимоги позову.

Суд, заслухавши пояснення осіб, що брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання про обґрунтованість позову.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною, позбавленою батьківського піклування, оскільки мати позивача померла у 2005 році, а відомості про батька внесені у відповідності до частини 1 статті 135 Сімейного Кодексу України (а.с. 5,6,7), а тому за термінами визначеними ст. 1 Закону України № 2342-IV від 13 січня 2005 року та у відповідності до розпорядження Новобузької районної державної адміністрації від 28 листопада 2006 року, він має статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 5,6,7).

Позивач проходив навчання в комунальному закладі «Загальноосвітня школа-інтернат I-III ступенів - центр загальної і профільної освіти та комплексної реабілітації» Миколаївської обласної ради, яку закінчив у 2014 році та отримав атестат про повну загальну середню освіту, а з 01 вересня 2014 року навчається в Надбузькому професійному аграрному ліцеї (а.с. 9,8).

Наказом комунального закладу «Загальноосвітня школа-інтернат I-III ступенів -

центр загальної і профільної освіти та комплексної реабілітації» від 22 серпня 2014 р. йому як дитині, що позбавлена батьківського піклування, відповідно до ст.. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13 січня 2005 року № 2342-ІV, було виплачено одноразову грошову допомогу в сумі 2600 грн. (а.с.10).

Правові, організаційні, соціальні засади та гарантії державної підтримки дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа, і є складовою частиною законодавства про охорону дитинства, визначені Законом України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13 січня 2005 року № 2342-IV (із змінами і доповненнями).

Відповідно до ст.4 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», заходи соціальної допомоги дітей-сиріт та дітей, що залишилися без батьківського піклування, гарантуються, забезпечуються та охороняються державою.

Згідно ст.25 Закону України "Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" порядок відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб з їх числа, у тому числі на харчування, одяг, взуття, м'який інвентар на одну фізичну особу, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, а також інших виплат, передбачених цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до державних соціальних стандартів, зокрема п.п.1 та 4 пункту 13 постанови КМУ «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування» від 05.04.1994 року №226 зі змінами та доповненнями.

Також, згідно ст.39-9 "Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", порядок відшкодування витрат на виплату допомоги випускникам закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, повне державне забезпечення відповідно до статті 8 цього Закону при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу відповідно до норм забезпечення випускників закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 8 Закону України "Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою у розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку.

Витрати на фінансування заходів щодо соціального забезпечення дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб із їх числа передбачаються в Державному бюджеті України окремим рядком (частина 2 статті 9 цього Закону).

Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» визначений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 1286 гривень.

Матеріальне забезпечення та виплата грошової допомоги регламентується підпунктом 1 пункту 13 постанови Кабінету Міністрів України від 05 квітня 1994 року №226 «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування». Вказана допомога є соціальною гарантією держави у підтримці певної соціальної категорії дітей, позбавлених батьківського піклування.

У відповідності до постанови КМУ від 05 квітня 1994 року №226 «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», учням та студентам, які в період навчання у

віці від 18 до 23 років залишилися без батьків і перебували на повному державному утриманні в загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах, при вступі на навчання до професійно-технічних та вищих навчальних закладів видається безоплатно за рахунок коштів тих закладів, які вони закінчили, комплект нового одягу і взуття на суму не менш як 12 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також грошова допомога в розмірі не менш як 2,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Як вбачається з наведеного, зазначена норма не відповідає вимогам ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» в частині визначення розміру одноразової грошової допомоги.

Однак, пунктом 2 прикінцевих положень Закону України "Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" передбачено, що інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та способом, що передбачені Конституцією та Законом України.

З огляду на зазначене, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами, оскільки норми Постанови Кабінету Міністрів України прийняті до набрання чинності Законом та не приведені у його відповідність, суд вважає, що при визначенні спірного розміру виплати одноразової допомоги підлягають застосуванню норми Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», а саме одноразова грошова допомога підлягає виплаті у розмірі, визначеному цим Законом.

Таким чином, при наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі, визначеному цим Законом, - відмова відповідача у проведенні цих виплат у повному обсязі є неправомірною, тому його має бути зобов'язано нарахувати та виплати ці суми.

Керуючись ст159-162 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність комунального закладу «Загальноосвітня школа-інтернат I-III ступенів - центр загальної і профільної освіти та комплексної реабілітації» Миколаївської обласної ради щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі передбаченої ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування» у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку.

Зобов'язати комунальний заклад «Загальноосвітня школа-інтернат I-III ступенів - центр загальної і профільної освіти та комплексної реабілітації» Миколаївської обласної ради, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі передбаченому ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування» у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, встановлених Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» з урахуванням виплачених 2600 грн.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення до Одеського адміністративного апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва.

Суддя Д.Г. Губницький