Справа № 0670/386/12
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 року м. Київ К/9991/82015/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Кохан О.С.,

за участю:

представника позивача - Стасюка Б.Ф.,

представника відповідача - Плужнік К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області

та касаційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області

на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2012 року

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2012 року

у справі № 0670/386/12

за позовом Дочірнього підприємства «Євроголд Індестріз ЛТД» Повного товариства «Євроголд сервіс ЦУМБЮЛЬ та КО «Торгове агентство»

до 1. Державної податкової інспекції у місті Житомирі Житомирської області Державної податкової служби (правонаступником якої є Житомирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Житомирській області),

2. Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області

про стягнення заборгованості по бюджетному відшкодуванню податку на додану вартість, -

В С Т А Н О В И Л А :

Дочірнє підприємство «Євроголд Індестріз ЛТД» Повного товариства «Євроголд сервіс ЦУМБЮЛЬ та КО «Торгове агентство» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у місті Житомирі Житомирської області Державної податкової служби (далі - відповідач-1), Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області (далі - відповідач 2) про стягнення з Державного бюджету України на користь позивача суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню за податковими деклараціями з податку на додану вартість за травень, червень та липень 2006 року в загальному розмірі 347596,00 грн. (в редакції заяви про зміну позовних вимог від 03 грудня 2009 року за вих. № 347).

Справа неодноразово розглядалась різними судовими інстанціями.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2012 року позов був задоволений частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ДП «Євроголд Індестріз ЛТД» Повного товариства «Євроголд сервіс ЦУМБЮЛЬ та КО «Торгове агентство» 328177,00 грн. бюджетного відшкодування з податку на додану вартість згідно декларацій за травень, червень та липень 2006 року. Судові витрати ДП «Євроголд Індестріз ЛТД» Повного товариства «Євроголд сервіс ЦУМБЮЛЬ та КО «Торгове агентство» у вигляді 1605,02 грн. судового збору ухвалено відшкодувати за рахунок державного бюджету.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2012 року постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2012 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі ГУ ДКС України у Житомирській області, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2012 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2012 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В касаційній скарзі ДПІ у м. Житомирі Житомирської області ДПС, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2012 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2012 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У відповідності до положень частини 1 статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України у справі здійснено заміну відповідача-1 - ДПІ у м. Житомирі Житомирської області ДПС його правонаступником - Житомирською ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення присутніх у судовому засіданні представників позивача та відповідача-1, перевіривши доводи касаційних скарг щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

ДП «Євроголд Індестріз ЛТД» Повного товариства «Євроголд сервіс ЦУМБЮЛЬ та КО «Торгове агентство» подало до ДПІ у м. Житомирі податкові декларації з податку на додану вартість за травень, червень та липень 2006року. Також, разом з податковими деклараціями позивачем були подані розрахунки суми бюджетного відшкодування та заяви про повернення суми бюджетного відшкодування у таких розмірах: 726552,00 грн. - за травень 2006 року, 831639,00 грн. - за червень 2006 року, 803269,00 грн. - за липень 2006 року (т.1 арк. справи 23-28, 39-44, 54-60).

Відповідно до положень підпункту 7.7.5 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» ДПІ у м. Житомирі у зв'язку із отриманням зазначених податкових декларацій були проведені позапланові документальні невиїзні перевірки задекларованих у цих деклараціях показників, результати яких оформлені актами № 2468/23-2 від 16 серпня 2006 року та № 3498/23-2 від 20 жовтня 2006 року, відповідно до висновків яких заявлені позивачем суми бюджетного відшкодування за травень, червень і липень 2006 року були частково підтверджені(т.3 арк. справи 2-31). Підтверджені податковим органом суми бюджетного відшкодування за травень, червень і липень 2006 року були відшкодовані позивачу в добровільному порядку і не є предметом спору по даній справі.

Також, на підставі акту перевірки № 4472/23-2 від 14 грудня 2006 року ДПІ у м. Житомирі згідно з підпунктами «б», «в» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» було прийняте податкове повідомлення-рішення № /0 від 14 грудня 2006 року, яким зменшено заявлену ДП «Євроголд Індестріз ЛТД» Повного товариства «Євроголд сервіс ЦУМБЮЛЬ та КО «Торгове агентство» суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість на загальну суму 616899,00 грн., у тому числі: за січень 2006 року - 62967,00 грн., за лютий 2006 року - 31171,00 грн., за березень 2006 року - 82563,00 грн., за квітень 2006 року - 92596,00 грн., за травень 2006 року - 153127,00 грн., за червень 2006 року - 134610,00 грн., за липень 2006 року - 59865,00 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення було оскаржене позивачем в судовому порядку. Постановою Господарського суду Житомирської області від 15 червня 2007 року у справі № 10/90-НА, залишеною в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09 жовтня 2009 року, податкове повідомлення-рішення № /0 від 14 грудня 2006 року було визнане протиправним та скасоване (т.3 арк. справи 59-61, 67-68).

Зокрема, підставою для зменшення позивачу бюджетного відшкодування на загальну суму 347596,00 грн., стягнення якої є предметом спору у даній справі, була відсутність доказів фактичної сплати позивачем у складі вартості товарів (робіт, послуг) сум податку на додану вартість наступним постачальникам таких товарів (робіт, послуг), а саме: у травні 2006 року - ТОВ «МД груп» на суму податку на додану вартість 19419,00 грн. та ТОВ «Південно східна промислова група» на суму податку на додану вартість 133708,00 грн.; у червні 2006 року - ТОВ «Південно східна промислова група» на суму податку на додану вартість 134603,00 грн.; у липні 2006 року - ТОВ «Металспецпостач» на суму податку на додану вартість 59866,00 грн., про що було вказано у акті перевірки № 4472/23-2 від 14 грудня 2006 року.

На вимогу суду позивачем були надані реєстри платіжних доручень та самі платіжні доручення за вказані спірні періоди щодо сплати сум податку на додану вартість постачальникам таких товарів (послуг), за результатими дослідження яких знайшли своє підтвердження доводи позивача про сплату зазначених спірних сум податку на додану вартість в ціні товарів та послуг ТОВ «Південно східна промислова група» в травні та червні 2006 року і ТОВ «Металспецпостач» у липні 2006 року, що підтверджується платіжними дорученнями про перерахунок вказаним постачальникам спірних сум податку на додану вартість у складі вартості товарів (робіт, послуг), а саме: № 1477 від 16 травня 2006 року (т.3 арк. справи 224 ), №1642 від 17 травня 2006 року (т.3 арк. справи 229), №5322 від 19 травня 2006 року (т.3 арк. справи 236), №1704 від 23 травня 2006 року (т.3 арк. справи 245), № 1768 від 26 травня 2006 року (т.4 арк. справи 1), №1792 від 29 травня 2006 року (т.4 арк. справи 5), № 1803 від 29 травня 2006 року (т.4 арк. справи 8), №5346 від 31 травня 2006 року (т.4 арк. справи 12), №2032 від 16 червня 2006 року (т.4 арк. справи 45), № 2043 від 16 червня 2006 року (т.4 арк. справи 46), № 2109 від 22 червня 2006 року (т.4 арк. справи 56), № 2130 від 27 червня 2006 року (т.4 арк. справи 59), №2133 від 27 червня 2006 року (т.4 арк. справи 62), №2341 від 12 липня 2006 року (т.4 арк. справи 101), №2369 від 14 липня 2006 року (т.4 арк. справи 106), №2409 від 21 липня 2006 року (т.4 арк. справи 116), №2473 від 25 липня 2006 року (т.4 арк. справи 124).

Належних та допустимих доказів (відповідних платіжних доручень) щодо сплати позивачем спірної суми податку на додану вартість у розмірі 19419,00 грн. у складі вартості товарів, придбаних у травні 2006 року у ТОВ «МД груп», позивачем надано не було.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що у справі № 210/90-НА судами вже надана належна правова оцінка щодо відсутності порушень позивачем вимог пункту 1.8 статті 1, підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7, підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7, підпунктів 7.7.1, 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» та правомірності заявленої ним суми бюджетного відшкодування згідно податкових декларацій за травень - липень 2006 року та, як наслідок, наявності підстав для стягнення бюджетного відшкодування податку на додану вартість у сумі 328177,00 грн., факт сплати якої підтверджений належними та допустимими доказами. Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, суд виходив з того, що доказів, які б підтверджували сплату позивачем податку на додану вартість у сумі 19419,00 грн. у складі вартості товарів, придбаних у травні 2006 року у ТОВ «МД груп», позивачем надано не було.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій, з огляду на наступне.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначені пунктом 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до абзаців 1, 3 підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно підпунктом 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

За приписами підпункту 7.7.4 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. При цьому платник податку в п'ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення реєстру податкових декларацій у розрізі платників. До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, копії погашених податкових векселів (податкових розписок), у разі їх наявності, та оригіналів п'ятих основних аркушів (примірників декларанта) вантажних митних декларацій, у разі наявності експортних операцій. Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються за процедурою, встановленою центральним податковим органом.

Підпунктом 7.7.5 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування. Податковий орган зобов'язаний у п'ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Відповідно до підпункту 7.7.6 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) на підставі отриманого висновку відповідного податкового органу орган державного казначейства надає платнику податку зазначену у ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку податкового органу.

Абзацом 2 підпункту 7.7.8 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження податковий орган протягом п'яти робочих днів, наступних за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, після набрання законної сили судовим рішенням у справі № 10/90-НА ДПІ у м. Житомирі мала подати відповідний висновок до органу державного казначейства із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, а на підставі отриманого висновку відповідного податкового органу орган державного казначейства повинен був перерахувати цю суму коштів з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку податкового органу.

Обов'язок, передбачений Законом України «Про податок на додану вартість», не був виконаний ДПІ у м. Житомирі, чим були порушені права позивача.

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшли правомірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення на користь позивача бюджетного відшкодування податку на додану вартість у сумі 328177,00 грн., фактична сплата якої підтверджена платіжними дорученнями, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Доводи касаційних скарг викладеного не спростовують.

З огляду на те, що касаційні скарги не містять посилань на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права в частині відмови у задоволенні позовних вимог, а судом касаційної інстанції не встановлено таких порушень згідно положень частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення судів попередніх інстанцій підлягають залишенню без змін, а касаційні скарги - без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга ГУ ДКС України у Житомирській області та касаційна скарга Житомирської ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області підлягають залишенню без задоволення, а постанова Житомирського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2012 року та ухвала Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2012 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 55, 160, 167, 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області та касаційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2012 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна