Справа № 2а-0370/400/12
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року Справа № 9104/59285/12

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління агропромислового розвитку Горохівської районної державної адміністрації на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 23.02.2012 року у справі за позовом Державної фінансової інспекції у Волинській області до Управління агропромислового розвитку Горохівської районної державної адміністрації про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА :

Державна фінансова інспекція у Волинській області 16.02.2012року звернулася з позовом до Управління агропромислового розвитку Горохівської районної державної адміністрації про зобов'язання виконати законні вимоги, викладені у листі від 18.07.2011 року за № 310-11/294, щодо повернення до Державного бюджету коштів в загальній сумі 622270 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в ході проведеної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Управління агропромислового розвитку Горохівської районної державної адміністрації за період з 01.04.2008 року по 01.04.2011 року встановлено завдання бюджету збитків на суму 622270 грн. в результаті безпідставно отриманої фінансової підтримки на посів цукрових буряків у 2010 році.

Оскаржуваною постановою Волинського окружного адміністративного суду від 23.02.2012 року позовну заяву задоволено. Зобов'язано Управління агропромислового розвитку Горохівської районної державної адміністрації виконати вимоги Контрольно-ревізійного управління у Волинській області, викладені у листі Контрольно-ревізійного управління у Волинській області від 18.07.2011 року за № 310-11/294.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що діяв в межах повноважень, наданих йому законами України, підзаконними нормативно-правовими актами, просить в позові відмовити.

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що згідно з пунктами 1, 7 та 10 статті 10 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" контрольно-ревізійним управлінням в областях надається право: перевіряти у підконтрольних установах грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (грошових сум, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо); пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Лист-вимога Контрольно-ревізійного управління у Волинській області від 18.07.2011 року за № 310-11/294 відповідачем в установленому законом порядку не оскаржена, зазначений лист-вимога не скасований і є чинним. А тому судом не можуть бути прийняті до уваги заперечення відповідача щодо неправомірності висновків ревізії та листа-вимоги.

Також судом не приймається до уваги посилання відповідача на те, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду враховуючи наступне.

Згідно з частиною 2 статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З статті 10 п. 7, 8 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" вбачається, що органам КРУ надано право пред'являти до підконтрольних установ, що ревізуються, письмові вимоги про усунення виявлених порушень та стягувати в дохід держави кошти отримані без встановлених законом підстав.

Як встановлено судом, акт ревізії КРУ у Волинській області, де зафіксовано порушення складено 30.06.2011 року. На підставі акта ревізії КРУ у Волинській області 18 липня 2011 року на адресу відповідача надіслано лист № 310-11/294 про усунення виявлених порушень, яким відповідача було зобов'язано надати позивачу інформацію про вжиті заходи щодо повернення незаконно наданих коштів до держбюджету до 18 серпня 2011 року. Проте, станом на 18.08.2011 року відповідачем відповіді на згадану вимогу не надано.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивач про порушення своїх прав дізнався лише після 18 серпня 2011 року, а з даним позовом до суду звернувся 16 лютого 2012 року, що вбачається з штемпеля вхідної кореспонденції суду. Відтак, позивач до суду з даним позовом звернувся у встановлений законодавством шестимісячний строк.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають нормам матеріального права.

Судом встановлено, що Контрольно-ревізійним управлянням у Волинській області проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Управління агропромислового розвитку Горохівської районної державної адміністрації за період з 01.04.2008 року по 01.04.2011 року, за наслідками якої складений акт від 30.06.2011 року № 070-22/7.

У вказаному акті зафіксовано порушення пункту 7 Порядку використання коштів стабілізаційного фонду для державної підтримки виробництва продукції рослинництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.09.2010 року № 897, а саме: чотирьом господарствам Горохівського району було надано фінансову підтримку у розмірі 622270 грн. за вирощені у 2010 році цукрові буряки, які підтверджено сертифікатами відповідності, а не сертифікатами на насіння цукрового буряка або сертифікатами на насіння України, зокрема: ПП "Агро-Експерт-Сервіс" - 137270 грн., ФГ "Бристровиця" - 105000 грн., ТзОВ "Волинь-Захід" - 280000 грн. та ТзОВ "Городище" - 100000 грн.

На підставі акту ревізії позивачем на адресу відповідача надіслано лист від 18.07.2011 року за № 310-11/294 з вимогою вжити заходів щодо повернення до Державного бюджету коштів на загальну суму 622270 грн., а саме: з ПП "Агро-Експерт-Сервіс" - 137270 грн., ФГ "Бристровиця" - 105000 грн., ТзОВ "Волинь-Захід" - 280000 та ТзОВ "Городище" - 100000 грн., як таких, що не подали повного пакету документів на одержання дотації на посів цукрових буряків в межах квоти "А", у зв'язку з чим не мали права на отримання фінансової підтримки. Про вжиті заходи зобов'язано повідомити до 12 серпня 2011 року. Проте, вимоги згаданого листа КРУ у Волинській області, відповідачем не виконані. Лист-вимога Контрольно-ревізійного управління у Волинській області від 18.07.2011 року за № 310-11/294 відповідачем в установленому законом порядку не оскаржена, зазначений лист-вимога не скасований і є чинним

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки вимога ДФІ у Волинській області від 18.07.2011 року за № 310-11/294 набрала законної сили і є обов'язковою для виконання. Оскільки на момент розгляду справи доказів про виконання в повному обсязі вимоги Державної фінансової інспекції у Волинській області «Про усунення порушень", доказів її протиправності відповідачем не надано, в установленому законом порядку дана вимога не скасована і є чинною, а тому підлягає виконанню.

Однак суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, з огляду на таке. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 26 січня 1993 року № 2939-XII "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 2939-XII) здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011, визначено, що Держфінінспекція є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах або міжрайонні, об'єднані в районах та містах територіальні органи, головних інспекторів у районах та містах (пункт 7 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція має право в установленому порядку, зокрема: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (підпункт 15); у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (підпункт 18); при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (підпункт 21).

Положенням установлено, що Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб і, у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми узгоджуються з положеннями статті 10 Закону № 2939-ХІІ, якою визначено права органу державного фінансового контролю. Зокрема, пунктом 7 передбачено право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно з пунктом 10 статті 10 Закону № 2939-ХІІ органу державного фінансового контролю надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а відповідно до пункту 13 цієї норми - при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону № 2939-XII законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Таким чином, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного і місцевих бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства має право пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки.

У справі, що розглядається, Інспекція пред'явила вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за відповідним позовом органу державного фінансового контролю, вони не можуть бути стягнуті за адміністративним позовом про зобов'язання вчинити певні дії (виконати вимогу).

Такі висновки суду апеляційної інстанції відповідають правовій позиції Верховного Суду України від 28.10.2014 № 21-462а14, які у відповідності до ст. 244-2 КАС України підлягають обов'язковому врахуванню.

Таким чином, апеляційний адміністративний суд дійшов висновку, що позовні вимоги ДФІ про зобов'язання відповідача виконати пункт 3 вимоги від 18.07.2011 № 310-11/294 які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх відшкодування, задоволеними бути не можуть, оскільки такі збитки стягуються у судовому порядку за відповідним позовом органу державного фінансового контролю.

Враховуючи те, що оскаржувана постанова судом першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її скасування та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Управління агропромислового розвитку Горохівської районної державної адміністрації - задовольнити.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2012 року у справі № 2а/0370/400/12 - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

В.Я. Качмар