Справа № 2456/6389/13-а (6-а/456/192/2013)
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"10" червня 2015 р. м. Київ К/800/21227/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Сороки М.О.,
Васильченко Н.В.,
Смоковича М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради Львівської області про зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради Львівської області (далі - УПСЗН) на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 грудня 2013 року і ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2014 року,

встановив:

Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 травня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2012 року і ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 липня 2013 року, позов задоволено. Визнано протиправною відмову УПСЗН у виплаті ОСОБА_4 одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю. Зобов'язано УПСЗН нарахувати та виплатити ОСОБА_4 з врахуванням отриманої суми одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю в сумі 39495,60 грн. відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

02.09.2013 Стрийським міськрайонним судом Львівської області видано виконавчий лист № 2-а-175/11, відповідно до якого УПСЗН зобов'язано нарахувати та виплатити ОСОБА_4 з врахуванням отриманої суми одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, в сумі 39495,60 грн. відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

29.10.2013 державним виконавцем відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого документу, у якому запропоновано боржнику самостійно виконати рішення в строк до 05.11.2013.

05.11.2013 УПСЗН листом № 1148/02.2 повідомило відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівсько області про неможливість виконання рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 травня 2011 року в частині виплати вказаної суми коштів в зв'язку з відсутністю фінансування. Вказувало, що звернулося до Департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації та Стрийського управління Державної казначейської служби України у Львівській області з листами, в яких просило виділити управлінню бюджетні кошти для подальшої їх виплати ОСОБА_4

У грудні 2013 року начальник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області звернувся до суду з поданням про зміну способу і порядку виконання виконавчого листа № 2-а-175/11.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 грудня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2014 року, змінено спосіб і порядок виконання виконавчого листа № 2а-175/11 виданого 02.09.2013 Стрийським міськрайонним судом Львівської області з «зобов'язати УПСЗН нарахувати на виплатити ОСОБА_4 з врахуванням отриманої суми одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю у сумі 39495,60 грн. відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на «стягнути з УПСЗН га користь ОСОБА_4 39495,60 грн. одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій про зміну способу і порядку виконання виконавчого листа № 2-а-175/11, УПСЗН звернулося з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, у якій просить їх скасувати як такі, що ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні подання.

У запереченні на касаційну скаргу ОСОБА_4, посилаючись на законність рішень судів першої та апеляційної інстанції про зміну способу і порядку виконання виконавчого листа № 2-а-175/11, просить залишити її без змін.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у касаційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, та , як наслідок, з необхідності зміни порядку та способу виконання судового рішення.

Проте, з таким висновком погодитись неможливо з огляду на наступне.

Із конститутивних ознак норм частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України в поєднанні з адміністративними правовими нормами статей 6, 105, 162 цього Кодексу випливає, що вони гарантують право особи на звернення за захистом їх порушених прав, свобод чи інтересів суб'єктами владних повноважень і визначають підстави, форми та способи захисту цих прав.

Відповідно до частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

Згідно з частиною четвертою статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити як вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, так і стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

Нормами частин першої, другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Стаття 124 Конституції України та стаття 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Як зміну способу і порядку виконання судового рішення розуміють застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв'язку з неможливістю його виконання раніше визначеним способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не повинна змінювати (зачіпати) суть самого судового рішення.

Встановлено, що на виконання постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 травня 2011 року УПСЗН скеровано на адресу Департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації та Стрийського управління Державної казначейської служби України у Львівській області листи з проханням виділити управлінню бюджетні кошти для подальшої їх виплати ОСОБА_4

Встановлені судом обставини не дають підстав для висновку про неможливість виконання судового рішення, що відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України було б підставою для зміни способу і порядку його виконання, адже виплата нарахованих сум одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, в сумі 39495,60 грн. відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» буде здійснена УПСЗН після їх перерахування на рахунок управління.

З урахуванням вказаних норм, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що зміна на підставі статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права. Отже, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов'язання УПСЗН здійснити виплату із зобов'язання на стягнення такої виплати, є незаконною.

Таким чином, висновок судів попередніх інстанцій ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 229 КАС України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Оскільки обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили певні норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень, судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби у Кіровоградській області.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 229, 230, 231, 236 КАС України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради Львівської області - задовольнити.

Скасувати ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 грудня 2013 року і ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2014 року.

Відмовити головному державному виконавцю відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області у задоволенні подання про зміну способу і порядку виконання судового рішення за виконавчим листом № 2-а-175/11, виданого 02.09.2013 Стрийський міськрайонним судом Львівської області.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: