Справа № 813/2656/14
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2015 року м. Київ К/800/52119/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Ємельянової В.І., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 3 квітня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Львівської митниці Міндоходів про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення,

в с т а н о в и л а :

31 березня 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача. Просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу внаслідок затримки виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2011 року про поновлення його на роботі за період з 24 листопада 2011 року по 7 листопада 2013 року.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 3 квітня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року, позовну заяву ОСОБА_4 залишено без розгляду.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм процесуального права та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права у межах доводів касаційної скарги, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2011 року задоволено позов ОСОБА_4 про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 30 серпня 2011 року по 23 листопада 2011 року. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2012 року вказана постанова суду першої інстанції скасована, у задоволенні позовних вимог - відмовлено. Ухвалою Вищого адміністративного суду від 23 липня 2013 року скасовано постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2012 року, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2011 року залишено в силі.

На виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2011 року наказом Державної митної служби України № 1078-к від 9 серпня 2013 року та наказом Львівської митниці від 22 серпня 2013 року позивача поновлено на посаді начальника відділу митного оформлення № 1 митного поста «Краковець» Львівської митниці з 30 серпня 2011 року. Із вказаними наказами ОСОБА_4 ознайомився під розписку у приміщенні Львівської митниці 8 листопада 2013 року.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_4 про стягнення заробітної плати за період з 24 листопада 2011 року по 7 листопада 2013 року, тобто за час вимушеного прогулу внаслідок затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач, звернувшись до суду з позовом лише 31 березня 2014 року, пропустив місячний строк звернення до суду, встановлений ч. 3 ст. 99 КАС України, оскільки його початок слід обчислювати із 8 листопада 2013 року, а позивач мав право звернутись з позовом до суду до 8 грудня 2013 року.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів не можна .

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Всупереч вищенаведеній нормі закону висновки судів зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Проте, залишаючи позов без розгляду через пропуск строку звернення до суду, суди попередніх інстанцій в порушення вимог ст. ст. 99, 159 КАС України належним чином не з'ясували, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права на отримання заробітної плати за період з 24 листопада 2011 року по 7 листопада 2013 року. Висновок суду про те, що початок перебігу цього строку необхідно обчислювати саме з 8 листопада 2013 року - дня ознайомлення з наказом про виконання попереднього рішення суду, не ґрунтується на доказах, оскільки спір про виплату заробітної плати за період з 24 листопада 2011 року по 7 листопада 2013 року не був предметом розгляду спору, рішення за наслідками якого виконувалося 9 серпня 2013 року. Між тим, від встановлення цих обставин залежить підхід у застосуванні наслідків пропуску встановленого законом строку.

Крім того, законодавець передбачив, що пропущений з поважних причин строк може бути поновлено судом. Однак, в порушення вимог ст. 11 КАС України, за змістом якої суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, суд першої інстанції належним чином не роз'яснив позивачу його процесуальні права, зокрема, заявляти клопотання про поновлення пропущеного строку та наводити поважні причини його пропуску, якщо вважав, що такий строк пропущено. А суд апеляційної інстанції вказаних недоліків не виправив.

До того ж, ні суд першої, ні суд апеляційної інстанції належним чином не перевірили доводів позивача про те, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, та не навели у судовому рішенні мотивів, з яких відхилили ці доводи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За таких обставин, коли суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення незаконних ухвал, що перешкоджають подальшому провадженню у справі, то вказані ухвали підлягають скасуванню на підставі ч. 1 ст. 227 КАС України з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статями 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 3 квітня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: В.В. Тракало В.І. Ємельянова М.І. Мойсюк