Справа № 523/17143/14-а
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 р.м. ОдесаСправа № 523/17143/14-а

Категорія: 8 Головуючий в 1 інстанції: Сувертак І.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді - доповідача - Косцової І.П.

суддів - Стас Л.В.

- Турецької І.О.

За участю: секретаря - Разінкіної Л.В.

апелянта - ОСОБА_2

представника відповідача - Мазур Н.С. (довіреність від 11.02.2015 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 2 березня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання незаконними дій та бездіяльності, стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати дії та бездіяльність начальника ревізійного відділу та інспекторів Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській незаконними, стягнути з Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області моральну шкоду в сумі 10 000 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що бездіяльність інспекторів Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області під час перевірки, призначеної у зв'язку із припиненням підприємницької діяльності позивача, призвела до застосування до нього штрафів за порушення норм податкового законодавства, які виникли не з його вини. Зазначені обставини також спричинили позивачу моральної шкоди, яка, на його думку, відповідає розміру 10 000 грн. та підлягає відшкодуванню органом податкової служби.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 2 березня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нову постанову про задоволення адміністративного позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції у справі з'ясовано, що ОСОБА_2 з грудня 2012 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебував на обліку як платник податків у ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області.

У 2013 році позивач вирішив припинити підприємницьку діяльність, у зв'язку з чим 30.07.2013 року звернувся до державного реєстратора з відповідною заявою.

З такою ж заявою про припинення підприємницької діяльності позивач 05.08.2013 року звернувся до ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області.

У зв'язку з початком процедури припинення позивача як фізичної особи-підприємця податковим органом на адресу позивача направлено запит про надання первинних документів, які безпосередньо пов'язані з веденням підприємницької діяльності.

За наданими ФОП ОСОБА_2 документами податковим інспектором встановлено, що під час здійснення підприємницької діяльності підприємцем використовувалась праця найманого працівника, із заробітної плати якого позивачем, як податковим агентом, повинен був утримуватися податок з доходів фізичних осіб, та до податкового органу мав бути наданий розрахунок сум доходу та утриманого з нього податку та відповідну декларацію.

Оскільки в наданих позивачем первинних документах не містилась інформація щодо нарахування та виплати найманому працівникові заробітної плати, а платником податку до ДПІ не подавалась декларація платника єдиного податку, податковий орган був позбавлений можливості самостійно обрахувати базу оподаткування податку на доходи фізичних осіб, у зв'язку з чим на адресу Підприємця неодноразово надсилались запити з вимогою надати необхідну інформацію або подати звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за лютий-липень 2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи, податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за три квартали 2013 року було подано ФОП ОСОБА_2 лише 09.04.2014 року, тобто з порушенням терміну подання такої декларації, у зв'язку з чим податковим органом 09.04.2014 року складено акт № 937/15-54-17-01 про порушення підприємцем пп.49.18.2 п.49.18 ст.49 та п.296.3 ст.296 ПК України, а 18.04.2014 року прийнято податкове повідомлення-рішення, яким нараховано штрафні санкції у розмірі 170 грн.

Зазначене податкове повідомлення-рішення в адміністративному або судовому порядку позивачем не оскаржено, суму штрафу сплачено позивачем самостійно в повному обсязі.

На підставі наказу начальника ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 20.05.2014 року №504 та повідомлення №190/15-54-17-03 про проведення перевірки ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області 26.05.2014 року проведено позапланову невиїзну документальну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, за результатами якої складено акт від 06.06.2014 року №1408/15-54-17-03/.

Зазначеною перевіркою встановлено порушення позивачем п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст.168 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб у сумі 1 032,30 грн., п.п. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, п. 3.3 Наказу ДПА України від 24.12.2010 року №1020 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку», що призвело до несвоєчасного подання розрахунків за І, ІІ, ІІІ квартали 2013 року. Зокрема, позивачем не дотримано порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету, не забезпечено виконання податкових зобов'язань та ведення обліку і складення звітності як платник єдиного податку.

За наслідками перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.06.2014 року №3, яким позивачеві донараховано суму податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податків у вигляді заробітної плати та штрафні санкції в розмірі 1 800,38 грн.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем фактично не заперечується порушення ним норм податкового законодавства, разом з цим, він наполягає, що всі ці порушення виникли з вини інспекторів податкового органу, які не роз'яснили йому порядок нарахування, утримання та сплати податку до бюджету, виконання податкових зобов'язань, ведення обліку, складання звітності, тощо, що призвело до порушення ним вимог податкового законодавства через необізнаність, а їх бездіяльність призвела до необґрунтованого затягування процедури ліквідації підприємницької діяльності.

Зазначені обставини, за твердженнями позивача, завдали йому моральних страждань, вартість яких він оцінює зазначеною в позові сумою.

Вирішуючи даний спір по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість вимог позивача, у зв'язку із чим відмовив у задоволенні позову.

Колегія суддів такі висновки суду першої інстанції вважає правильними, проте вважає, що при вирішенні спору ним допущено порушення норм процесуального права, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 36.1, 36.5 ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно із п.п. 37.2, 37.3 Кодексу податковий обов'язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов'язує сплату ним податку. Підставами для припинення податкового обов'язку, крім його виконання, є: ліквідація юридичної особи; смерть фізичної особи, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою; втрата особою ознак платника податку, які визначені цим Кодексом; скасування податкового обов'язку у передбачений законодавством спосіб.

Аналізуючи наведені норми, колегія суддів приходить до висновку, що платник податків зобов'язаний обчислювати, декларувати, сплачувати податок та збір у визначеному податковим законодавством порядку та у відповідні строки, відповідальність за неналежне та/або несвоєчасне виконання цих обов'язків несе платник податків.

Відповідно до п.п. 19-1.1.2 п. 19-1.1 ст. 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

З метою виконання контролюючих функцій податковий орган наділено правом на отримання від платників первинних документів про фінансово-господарську діяльність, документів, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків, проведення перевірки платника податків та застосовування санкції у разі порушення норм податкового законодавства, визначення грошових зобов'язань, тощо.

Системний аналіз наведених норм показав, що відповідач виступає органом контролю щодо належного виконання платником податків обов'язку щодо обчислення, декларування та сплати податків та зборів.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно із п.п. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, у разі, коли розпочато процедуру припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

За правилами п. 78.4 ст. 78, п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Тривалість такої перевірки щодо суб'єктів малого підприємництва не повинна перевищувати - 5 робочих днів, для фізичних осіб - підприємців, які не мають найманих працівників, за наявності умов, визначених в абзацах третьому - восьмому цього пункту, - 3 робочі дні, інших платників податків - 10 робочих днів (п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, перевірку позивача проведено в терміни, встановлені чинним податковим законодавством та з дотриманням положень правових норм, а виявлення в ході перевірки порушень з боку Підприємця-платника податків вимог чинного законодавства, допущених ним навіть через необізнаність та не роз'яснення податковими інспекторами порядку подання податкової звітності, на думку колегії суддів, не може бути підставою як для визнання неправомірними дій контролюючого органу, так і для звільнення платника податків від відповідальності.

До того ж, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що порушення позивачем норм податкового законодавства щодо обчислення, декларування та звітування по податку та збору мали місце до прийняття ним рішення про припинення підприємницької діяльності та звернення із відповідної заявою до органу податкової служби.

Відповідно до п. 21.3 ст. 21 Податкового кодексу України шкода, завдана неправомірними діями посадових осіб контролюючих органів, підлягає відшкодуванню за рахунок коштів державного бюджету, передбачених таким контролюючим органам.

Враховуючи, що судом не встановлено неправомірність в діях посадових осіб контролюючого органу, колегія суддів вважає, що позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди також задоволенню не підлягають.

Водночас, дійшовши правильного висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідно до ч. 2 ст. 18 КАС України справи, однією зі сторін в яких є орган державної влади, його посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, підсудні окружним адміністративним судам, отже, відкривши провадження у даній справі та розглянувши цей спір по суті, Суворовський районний суд м. Одеси порушив правила предметної підсудності.

Зазначені обставини відповідно до п. 4 ч.1 ст. 202 КАС України є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування судового рішення та ухвалення нової постанови про залишення адміністративного позову без задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 2 березня 2015 року - скасувати, ухвалити у справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання незаконними дій та бездіяльності, стягнення моральної шкоди - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Суддя-доповідач: І.П. Косцова

Судді: Л.В. Стас

І.О.Турецька