Справа № 657/1770/13-а
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 р.м.ОдесаСправа № 657/1770/13-а

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Живцова О.А.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді -Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г.,

при секретарі Алексєєвої Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Каланчацького районного суду Херсонської області від 07 листопада 2014 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Каланчацької селищної ради Каланчацького району Херсонської області, за участю третіх осіб - ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання частково недійсним рішення та неправомірними дії органу місцевого самоврядування, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просила визнати не дійсним та скасувати п. п. 2, 3 рішення Каланчацької селищної ради Каланчацького району Херсонської області від 31 жовтня 2013 року за № 594; визнати неправомірними діями Каланчацької селищної ради щодо надання довідки від 01 березня 2012 року за №255 про наявність у користуванні ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,02 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1, визнати незаконними діями (бездіяльність) Каланчацької селищної ради щодо відмови у виправленні даних про розмір присадибної земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_2 з 0,17 га на 0,15 га по АДРЕСА_1; встановити, що розмір присадибної земельної ділянки по АДРЕСА_1, користувачем якої являється з 17 жовтня 1990 року ОСОБА_4 складає 0,15 га за цільовим призначенням - будівництво житлового будинку, господарських забудов і споруд та їх обслуговування; встановити що конфігурацією межі суміжних земельних присадибних ділянок по АДРЕСА_2, домоволодіння №99 і 101, є пряма лінія; зобов`язати Каланчацьку селищну раду встановити межу суміжних земельних ділянок по АДРЕСА_2, домоволодіння №99 і №101 у відповідності чинному законодавству.

Постановою Каланчацького районного суду Херсонської області від 07 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач надала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 34-39 КАС України, в судове засідання не з'явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 згідно до свідоцтва про право на спадщину від 09.07.2010 року виданого Каланчацькою державною нотаріальною конторою, є власником житлового будинку з господарськими забудовами та спорудами за АДРЕСА_3. ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_4 що знаходиться на радгоспній землі на підставі договору купівлі-продажу від 17 жовтня 1990 року. В 2011 році між позивачем та третьою особою виник спір щодо меж суміжної земельної ділянки, в зв'язку з чим ОСОБА_1 звернулась з позовними вимогами до ОСОБА_2 щодо встановлення демонтованого ним паркану.

Ухвалою апеляційного суду від 14 червня 2013 року рішення Каланчацького районного суду від 04 травня 2012 року скасовано, оскільки повноважним органом не встановлювались межі між спірними земельними ділянками не приймалось рішення з цього приводу.

29 листопада 2012 року Каланчацькою селищною радою було винесено рішення №411 про затвердження акту встановлення меж, яке постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2013 р. скасовано.

31 жовтня 2013 року Каланчацькою селищною радою було прийнято рішення №594 про скасування рішення селищної ради від 29.11.2012 року №411 "Про затвердження акта встановлення межі, затвердження план-схеми встановлення межі між суміжними земельними ділянками та відмову про виправлення запису в земельно-кадастровій книзі" на підставі рішення суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки судовим рішенням Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2013 року встановлені певні обставини, то позовні вимоги про скасування п. 2,3 рішення Каланчацької селищної ради №594 від 31 жовтня 2013 року є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно до свідоцтва про право на спадщину від 09.07.2010 року виданого Каланчацькою державною нотаріальною конторою, є власником житлового будинку з господарськими забудовами та спорудами за АДРЕСА_3. Зазначене майно вона отримала від своєї матері ОСОБА_5 Земельна ділянка, на якій знаходиться належне їй майно, було у користуванні її батьків. Суміжною земельною ділянкою яка розташована по АДРЕСА_1 користується третя особа у справі ОСОБА_2 За життя батьків позивачки, межею між вказаними земельними ділянками вважався паркан, який належав її батькам, а на теперішній час їй. В листопаді 2011 року ОСОБА_2 самовільно, без згоди позивача демонтував паркан, який був межею між їх земельними ділянками, здійснив оранку частини землі, якою користувалась позивачка мотивуючи тим, що згідно земельно-шнурової книги селищної ради зайнята ним земельна ділянка належить йому.

31 жовтня 2013 року Каланчацькою селищною радою було прийнято рішення №594 про скасування рішення селищної ради від 29.11.2012 року №411 "Про затвердження акта встановлення межі, затвердження план-схеми встановлення межі між суміжними земельними ділянками та відмову про виправлення запису в земельно-кадастровій книзі".

Вищезазначеним рішенням відповідачем затверджено план-схему розташування земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 в селищі Каланчак (а.с. 22)

Відповідно до ч. 3 ст. 158 Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 107 Земельного Кодексу України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до рішення Каланчацької селищної Ради народних депутатів виконавчого комітету №89 від 20.08.1997 року "Про надання земельних ділянок жителям селища" ОСОБА_5 було виділено у користування земельну ділянку 0, 26 га по АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального житлового будинку та господарських будівель.

Відповідно до рішення Каланчацької селищної ради Каланчацького району Херсонської області 19 сесії 6 скликання від 15 лютого 2012 року №223 "Про надання дозволу на розробку технічних документацій з виготовлення державних актів на право приватної власності на землю, проектів землеустрою щодо складання договорів оренди на земельні ділянки" селищна рада вирішила надати дозвіл на виготовлення проектно-технічної документації по складанню державних актів на право приватної власності ОСОБА_1 по АДРЕСА_3 в розмірі 0, 15 га та надати дозвіл на розробку проектів землеустрою, щодо складання договорів оренди на земельні ділянки ОСОБА_1 в розмірі 0, 11 га по АДРЕСА_3.

На підставі вищезазначеного рішення та первинної технічної документації, плану земельної ділянки станом на 2010 рік позивач розробила проект землеустрою, і з кадастрового плану земельної ділянки по АДРЕСА_3 вбачається, що від л. В до Г землі по АДРЕСА_1 (присадибна ділянка) є пряма лінія(т.с. 2 а.с. 74, 78).

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

В матеріалах справи відсутні докази, яким саме розміром земельної ділянки користувався ОСОБА_2 та коли і ким цей розмір змінювався. З копії земельно-кадастрової книги, що наявна в матеріалах справи вбачаються виправлення розміру земельної ділянки ОСОБА_2 з 0, 15 га на 0, 17 га, однак хто зробив ці виправлення і з яких підстав відповідачем не наведено.

Приймаючи рішення про затвердження план-схеми розташування земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3, Каланчацька селищна рада не прийняла до уваги первинну технічну документацію, яка існувала до 2011 року, тобто до моменту демонтажу огорожі. Зазначене рішення прийнято за зверненням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в тому вигляді, яке вони подали без урахування пояснень або пропозицій позивача. В рішенні не вказано ні розміри земельних ділянок, ні мотивів, ні посилань на документи, які давали б право щодо складання план-схеми саме в такому вигляді. Однак, як з технічної документації ОСОБА_1 так і технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1, власником якого є ОСОБА_2 станом на 2009 рік план земельних ділянок має прямокутну форму (т.с. 1 а. с. 107-109).

Відповідно до підпункту 2.1. Розділу І Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376 (далі по тексту - Інструкція), встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розроблених та затверджених відповідно до статті 186 Земельного кодексу України:

- технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі коли власнику (користувачу) земельної ділянки видано документ, що посвідчує право на земельну ділянку, без виносу меж такої ділянки в натуру (на місцевість) та закріплення їх межовими знаками;

- технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, у тому числі при поділі чи об'єднанні земельних ділянок (частини перша та друга статті 56 Закону України "Про землеустрій") або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (частина третя статті 56 Закону України "Про землеустрій") - при передачі земельної ділянки у власність (користування) із земель державної та комунальної власності, а також із земель приватної власності у разі зміни її меж або цільового призначення при поділі чи об'єднанні земельних ділянок перед заповненням бланка державного акта на право власності на земельну ділянку або бланка державного акта на право постійного користування земельною ділянкою.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) може проводитись лише на підставі технічної документації коли власнику (користувачу) земельної ділянки видано документ, що посвідчує право на земельну ділянку, без виносу меж такої ділянки в натурі або на підставі технічної документації для складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що оскільки відповідачем не було дотримано вимог законодавства при встановленні межі, то позовні вимоги щодо скасування п. 2, 3 рішення Каланчацької селищної ради від 31 жовтня 2013 року № 594 підлягають задоволенню з зобов'язанням відповідача розглянути вищезазначені питання повторно з дотриманням вимог земельного законодавства.

Щодо позовних вимог про визнання неправомірними дій Каланчацької селищної ради щодо надання довідки від 01.03.2012 року за №255 про наявність у користуванні ОСОБА_2 земельної ділянки пл. 0, 02 га для ведення особистого селянського господарства за адресою АДРЕСА_1; визнання незаконними дій відповідача щодо відмови у виправленні даних про розмір присадибної ділянки яка знаходить у користуванні ОСОБА_2; встановлення розміру ділянки ОСОБА_2; встановлення конфігурації межі суміжних спірних ділянок - судова колегія вважає що такі вимоги не підлягають задоволенню, оскільки не відносяться до компетенції суду. Щодо встановлення неправомірних виправлень (підробки) у документах та видачі фіктивних документів позивачці слід звернутись до правоохоронних органів.

З огляду на вищезазначене, судова колегія приходить до висновку, що судове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Каланчацького районного суду Херсонської області від 07 листопада 2014 року - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати недійсними та скасувати п. 2, 3 рішення Каланчацької селищної ради Каланчацького району Херсонської області від 31.10.2013 р. № 594.

Зобов`язати Каланчацьку селищну раду Каланчацького району Херсонської області розглянути повторно питання щодо встановлення меж суміжних земельних ділянок по АДРЕСА_2 домоволодіння № 99 і № 101 у відповідності до технічної документації та норм земельного законодавства.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати у сумі 100 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів. Особи, які брали участь у справі, однак не були присутні у судовому засіданні апеляційної інстанції, мають право подати касаційну скаргу протягом 20 днів з дня отримання копії ухвали.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: А.Г. Федусик