Справа № 2а-12825/09/2170
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

10 червня 2015 року м. Київ К/800/20567/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Сороки М.О.,
Васильченко Н.В.,
Смоковича М.І.,

провівши попередній розгляд адміністративної справи за позовом Управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в Херсонській області до Контрольно-ревізійного управління в Херсонській області про визнання неправомірними пунктів вимоги, за касаційною скаргою Управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 29 червня 2011 року і ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2013 року, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2009 року Управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в Херсонській області звернулось до суду з позовом, у якому з урахуванням змінених позовних вимог просило визнати неправомірною вимогу Контрольно-ревізійного управління в Херсонській області від 04.08.2009 № 21-06-16-14/3822 в частині:

донарахування особам молодшого начальницького складу грошового забезпечення в сумі 11885,98 грн.;

внесення змін до кошторису щодо зменшення бюджетних асигнувань в сумі 45010,38 грн., використаних не за цільовим призначенням по КЕКВ 1137 «Поточний ремонт обладнання, інвентарю та будівель; технічне обслуговування обладнання»;

внесення змін до кошторису щодо зменшення бюджетних асигнувань в сумі 102206,88 грн., витрачених на виплату за минулі роки одноразових грошових винагород і премій та зайво перерахованих до державних цільових фондів бюджетних коштів в у сумі 33728,27 грн.;

зменшення бюджетних асигнувань на суму 7237,00 грн. завищеної та профінансованої потреби по КЕКВ 1131 «Предмети, матеріали, обладнання та інвентар»;

перерахування до бюджету відповідно до Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, недостачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1999 № 116, розмір збитків від недостачі на суму 2242,95 грн.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 29 червня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2013 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано пункт 2, частину 2 пункту 3, пункт 5 вимоги Контрольно-ревізійного управління в Херсонській області від 04.08.2009 № 21-06-16-14/3822.

У касаційній скарзі Управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в Херсонській області, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

З`ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги з таких підстав.

Встановлено, що в період з 07.05.2009 по 30.06.2009 відповідно до п.2.17 Контрольно-ревізійної роботи Головного КРУ України на ІІ квартал 2009 року та на підставі направлення на проведення ревізії від 06.05.2009 № 427 Контрольно-ревізійним управлінням в Херсонській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в Херсонській області за період з 01.01.2007 по 01.05.2009, за результатом проведення якої складено акт ревізії № 06-18/011 від 07.07.2009.

На підставі вказаного акту відповідачем складено вимогу № 21-06-16-14/3822 від 04.08.2009, спірними пунктами якої від позивача вимагалося:

донарахувати особам молодшого начальницького складу грошового забезпечення в сумі 11885,98 грн. (пункт 2 вимоги);

внести зміни до кошторису щодо зменшення бюджетних асигнувань в сумі 45010,38 грн. використаних не за цільовим призначенням по КЕКВ 1137 «Поточний ремонт обладнання, інвентарю та будівель; технічне обслуговування обладнання» (пп.2 пункт 3 вимоги );

внести зміни до кошторису щодо зменшення бюджетних асигнувань в сумі 102206,88 грн., витрачених на виплату за минулі роки одноразових грошових винагород і премій та зайво перерахованих до державних цільових фондів бюджетних коштів в у сумі 33728,27 грн. (пункт 4 вимоги);

зменшити бюджетні асигнування на суму 7237,00 грн. завищеної та профінансованої потреби по КЕКВ 1131 «Предмети, матеріали, обладнання та інвентар» (пункт 5 вимоги);

перерахувати до бюджету відповідно до Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, недостачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1999 № 116, розмір збитків від недостачі на суму 2242,95 грн. (пункт 6 вимоги).

Відмовляючи в задоволенні позову в частині позовних вимог суди попередніх інстанцій виходили з правомірності вимоги вимогу Контрольно-ревізійного управління в Херсонській області від 04.08.2009 № 21-06-16-14/3822 в частині, оскільки позивачем зайво перераховано до державних цільових фондів бюджетні кошти, встановлено нестачу матеріальних цінностей та лишки продукції.

При касаційному перегляді судових рішень у справі колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Так, Закон України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні», у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон) передбачав, що державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23.04.2011 №499/2011 (далі - Положення) Державна фінансова інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону, згідно з яким Головному контрольно-ревізійному управлінню України, контрольно-ревізійним управлінням в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійним підрозділам (відділам, групам) у районах, містах і районах у містах надається право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

За результатами аналізу наведених положень колегія суддів вказує на наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У справі, що розглядається, Інспекція пред'явила вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення (повернення коштів).

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня та 13 травня 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-89а14 відповідно).

Відповідно до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про необґрунтованість позовних вимог в частині, проте з інших викладених судом касаційної інстанції вище підстав.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного суду України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в Херсонській області відхилити, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 29 червня 2011 року і ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235 - 244-2 КАС України.

Судді: