Справа № 177/3287/14-а
Суддя: Приміч Г. І.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 177/3287/14-а
Провадження № 2-а/177/6/15
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04.06.2015

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Приміч Г. І.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Державної патрульної служби Роти Державної патрульної служби Державної автомобільної інспекції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області прапорщика міліції ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом 12.11.2014 року та просив суд скасувати постанову серії ПС2 №013001 від 05.11.2014 року, складену інспектором ДПС роти ДПС ДАІ м. Кривого Рогу прапорщиком міліції ОСОБА_2 про накладення на нього адміністративного стягнення за ст. 122 ч.2 КУпАП в розмірі 510,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що згідно вищевказаної постанови, складеної відповідачем, позивач керуючи транспортним засобом ОСОБА_3 державний номер НОМЕР_1 05.11.2014 року о 12.40 год. на перехресті вул. Курчтова і Каспійської у м. Кривий Ріг, повертаючи праворуч, не надав дорогу пішоходам, які переходили проїзну частину, на яку він повертав, чим порушив п. 16.2 ПДР.

Із вказаною постановою він не згоден, оскільки Правил дорожнього руху не порушував, під час руху пішоходи перебували на тротуарі. Після проїзду перехрестя зупинив транспортний засіб на вимогу працівника ДАІ, який, не дивлячиcь на його заперечення, склав протокол про адміністративне правопорушення АВ2 №401803 від 05.11.2014 року. У протоколі не зазначено про наявність відео, яке було здійснено фотокамерою другим інспектором ДАІ і на який запис посилався інспектор ДАІ, документи про належність фотокамери підрозділу ДАІ та на право її використання інспектор не надав. Протокол складений за відсутності доказів вини позивача.

Крім того, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності також не відповідає вимогам чинного законодавства: не зазначена точна географічна локація місця вчинення правопорушення не встановлені дійсні свідки вчинення правопорушення та не відібрано їх пояснення. При винесенні постанови були порушені його права на ознайомлення з матеріалами справи, надання пояснень, доказів, право заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогу.

Отже вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена з грубим порушенням норм законодавства, з порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, його законних прав.

Позивач ОСОБА_1 правом на участь в судовому засіданні не скористався, надав суду заяву, відповідно до якої просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні (а.с.28).

Відповідач також в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити, надавши відеозапис (а.с. 24,25).

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС Укроаїни, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши докази по справі, суд вважає за необхідне в задоволені позову відмовити за наступних законних підстав.

Судом встановлено, що 05.11.2014 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення АВ2 № 401803, відповідно до якого ОСОБА_1 05.11.2014 року о 12.40 год. керував автомобілем НОМЕР_2 на перехресті вул. Курчатова та вул. Каспійська м. Кривого Рогу, повертаючи праворуч , не надав дорогу пішоходам, які переходили проїзну частину, на яку він повертав, чим допустив порушення п. 16.2 ПДР України, і його дії кваліфіковано за ч.2 ст. 122 КУпАП, що підтверджується протоколом (а.с. 6).

Як вбачається зі змісту вказаного протоколу, в ньому зазначене точне місце вчинення правопорушення перехрестя вул.. Курчатова та вул.. Каспійська, ОСОБА_1 було розяснено його права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП України, що підтверджується його підписом у протоколі (а.с. 6), у звязку з чим посилання позивача на невідповідність протоколу вимогам ст. 256 КУпАП України не знайшли свого підтвердження.

Однак, як вбачається зі змісту вказаного протоколу, ОСОБА_1 факт вчинення порушення п. 16.2 ПДР України заперечував, вказував, що нікому не перешкоджав переходити дорогу, докази були предявлені на несертифікованій камері (а.с. 6).

На підставі вказаного протоколу інспектором ДАІ було складено постанову серія ПС 2 № 013001 від 05.11.2014 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАп та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. (а.с.7).

Пункт 16.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, визначає, що на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

Частина 2 ст. 122 КУпАП, серед іншого, передбачає відповідальність за порушення водіями правил проїзду перехресть. Санкція вказаної статті передбачає відповідальність у вигляді штрафу в розмірі від 25 до 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 4.16 Правил дорожнього руху України, пішохід має право на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора.

При цьому пунктом 1.10 Правил Дорожнього руху України визначений термін «Дати дорогу» - вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це зможе примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість.

Твердження позивача про відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, суд не може взяти до уваги, оскільки п. 16.2 та 1.10 ПДР України абсолютний обовязок водія дати дорогу пішоходам, що переходять проїзну частину, на яку він повертає, незалежно від наявності негативних наслідків такого порушення. За умови недотримання вимог вказаних пунктів ПДР України настає відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 12 ст. 11 Закону України «Про міліцію», міліції для виконання покладених на неї обов'язків надається право: проводити аудіо-, відео-, фотофіксацію як допоміжний засіб попередження протиправних дій та розкриття правопорушень.

Відповідачем на підтвердження зазначених ним в протоколі обставин адміністративного правопорушення наданий відеозапис, який досліджений в судовому засіданні та яким підтверджено обставини правопорушення викладені в протоколі та постанові в частині того, що водій автомобіля НОМЕР_3, здійснюючи поворот праворуч на регульованому перехресті, не дав дорогу пішоходам, які знаходилися в безпосередній близькості від автомобіля, переткнули розмітку, яка розділяє протилежні напрямки руху, та перебували вже на смузі руху в тому напрямку, по якому рухався позивач, що при несприятливих обставинах могло б примусити пішоходів змінити напрямок руху або швидкість. (а.с. 25).

Відповідно до ст. 7 ч.1 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 222 КУпАП справи про правопорушення передбачені ст. 122 ч. 2 КУпАП розглядаються органами внутрішніх справ, при цьому відповідно до п. 4.1 наказу Міністерства внутрішніх справ України від 26 лютого 2009 року N 77 „Про затвердження Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП працівники Державтоінспекції МВС, які мають спеціальні звання, відповідно до своїх функціональних обов'язків самостійно виносять постанови в справах про адміністративні правопорушення.

Стаття 280 КУпАП зобовязує уповноважену особу, при розгляді справи про адміністративне правопорушення з'ясувати: чи було

вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його

вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є

обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати необхідно інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За вище вказаних обставин, суд вважає, що протокол, в якому зафіксовані обставини вчинення адміністративного правопорушення позивачем, відеозапис, яким підтверджені ці обставини, в своїй сукупності є належними та допустимими доказами, які підтверджують наявність в діях ОСОБА_4 порушення п. 16.2 Правил дорожнього руху України. Дослідивши зазначені докази, відповідач правомірно, з дотриманням вимог 280 КУпАП прийняв рішення про винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Згідно зі ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Як вбачається з постанови серія ПС2 № 013001 від 05.11.2014 року вид стягнення призначений позивачу в межах санкції ч.2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн..

У звязку з вище викладеним, суд приходить до висновку, що дії інспектора Лисенко О.В. по складенню протоколу про адміністративне правопорушення та винесенню постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУаАп є правомірними, а отже вимоги позивача про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 7, 33, 122 ч.2, 251, 254, 268, 288 ч.1, 289, 293 КУпАП, ст. ст. 10, 11, 12, 18, 69, 70, 71, 99, 100, 158-163, 171-2 КАС України, Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.2015 року № 3-рп/2015, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора Державної патрульної служби Роти Державної патрульної служби Державної автомобільної інспекції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області прапорщика міліції ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 013001 від 05.11.2014 року про накладення адміністративного стягнення за ст. 122 ч. 2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 (пятсот десять пять) гривень 00 коп., відносно ОСОБА_1, - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: