Справа № 185/359/15-а (2-а/185/30/15)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

09 червня 2015 рокусправа № 185/359/15-а провадження №2-а/185/30/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2015 року у справі №185/359/15-а (пр. №2-а/185/30/15) за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області про визнання протиправними дій та зобов'язання перерахувати та виплатити пенсію, -

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила:

1) визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області щодо нарахування коефіцієнта заробітної плати з 01.01.2004 року в розмірі 1,34085 та поновити строк звернення до суду з даною вимогою;

2) визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області щодо відмови в перерахунку пенсії згідно відповіді управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області від 06.01.2015 року;

3) зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області перерахувати розмір пенсії з урахуванням коефіцієнта заробітної плати в розмірі 1,63808 з виплатою недонарахованої суми з 01.07.2014 року.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2015 року:

позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області про визнання протиправними дій управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області щодо нарахування коефіцієнту заробітної плати 01 січня 2004 року в розмірі 1,34085 залишено без розгляду;

позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області про зобовязання управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області перерахувати та виплатити пенсію з 01 липня 2014 року по 15 липня 2014 року залишено без розгляду;

позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області про визнання протиправними дій управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області та зобовязання управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області перерахувати та виплатити пенсію з 16 липня 2014 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала

апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції невірно встановив час, з якого позивач дізнався про порушення своїх прав, у зв'язку з чим дійшов безпідставного висновку про залишення частини заявлених вимог без розгляду. В якості порушення судом норм матеріального права позивач посилається на те, що судом першої інстанції невірно застосовано положення ст..40 Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що з 22.08.1991 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області та отримує пенсію за віком по Списку №1 відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Пенсія позивачу призначена при загальному стажі роботи 31 рік 2 місяці 25 днів, в тому числі по списку №1 - 11 років 3 місяці 13 днів (по 16.04.1996 року).

Коефіцієнт страхового стажу із урахуванням кратності 1,35 складає 0,56925. Розрахунок пенсії проведений із застосуванням заробітної плати за період з 01.08.1990 року по 31.12.1990 року, з 01.01.1991 року по 30.06.1991 року та з 01.07.1991 року по 31.07.1991 року (12 місяців). Коефіцієнт заробітної плати складає 1,34085.

ОСОБА_1 звернулася до управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області із заявою від 17.12.2014 року, в якій просила здійснити перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». В поданій заяві позивач вказує на невірне обчислення відповідачем коефіцієнту заробітної плати з 01.01.1991 року по 31.07.1991 року, оскільки управлінням для його обчислення було застосовано не середню заробітну плату в галузях економіки за місяць, а середній показник заробітної плати за рік.

Листом від 06.01.2015 року управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області повідомило позивача про те, що її пенсія розрахована з дотриманням вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та постанови Кабінету Міністрів України від 20 листопада 2003 р. № 1783 «Про заходи щодо поліпшення пенсійного забезпечення громадян».

Не погодившись з такими діями відповідача, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідками перегляду судового рішення колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності визначення УПФУ коефіцієнту заробітної плати з огляду на наступне.

Згідно ст.40 Закону для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, ля обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах в порядку, і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою Зп = Зс х (Ск : К), де Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії у гривнях, Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожен місяць (Кз + Кз+Кз…+Кз) та К страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнту заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою Кз = Зв : Зс, де Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи, Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу).

У разі подання застрахованою особою для обчислення розміру пенсії даних про заробітну плату (дохід) за період до 1 січня 1992 року при визначенні коефіцієнта заробітної плати (доходу) середня заробітна плата за рік (квартал) у відповідному періоді вважається щомісячною середньою заробітною платою (доходом) в Україні, з якої сплачено страхові внески, відповідного року (кварталу).

Позивачем для розрахунку пенсії до УПФ була надана довідка про заробітну плату за період з 01.08.1990 року по 31.07.1991 рік (за 12 місяців).

Для розрахунку заробітної плати позивача відповідачем було застосовано показники середньомісячної заробітної плати робітників та службовців, зайнятих в галузях національної економіки за 1958 1991 роки, що застосовуються під час призначення та перерахунку пенсій відповідно до статей 40 і 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» згідно Додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо поліпшення пенсійного забезпечення громадян» від 20 листопада 2003 року № 1783.

За 1990 рік місячний розмір заробітної плати - 248,4 крб, за 1991 рік - 495,4 крб. Коефіцієнт страхового стажу із урахуванням кратності 1,35 складає 0,56925. Розрахунок пенсії проведений із застосуванням заробітної плати за періоди з 01.08.1990 рік по 31.12.1990 рік, з 01.01.1991 рік по 30.06.1991 рік та з 01.07.1991 рік по 31.07.1991 рік (за 12 міс.). Сума коефіцієнтів для обчислення заробітної плати за 12 місяців складає 16,09023, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати складає 1,34085.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що під час розрахунку розміру пенсії та визначення індивідуального коефіцієнту заробітної плати відповідач діяв на підставі? та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Погоджується колегія суддів і з висновками суду першої щодо пропуску позивачем без поважних причин строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Так, залишаючи без розгляду позовні вимоги щодо перерахунку пенсії за період з 01 липня 2014 року по 15 липня 2014 року, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом, який визначено ст. 99 КАС України, і підстав для поновлення цього строку не існує. При цьому, суд першої інстанції правильно вказав на те, що виплати пенсії є щомісячними, а відтак позивач знав розмір цих виплат і в разі не згоди мав право звернутися до суду. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що будь-які об'єктивні чи суб'єктивні обставини не позбавляли позивача можливості звернутися до суду, у визначені законом строки, з відповідним позовом до відповідача, якщо позивач вважав, що діями чи бездіяльністю відповідача порушуються його права та законні інтереси. Поважними причинами можуть бути визнані такі обставини, які об'єктивно перешкоджали особі в реалізації свого права на звернення до суду, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами певних процесуальних дій. Оскільки таких обставин у цій справі не встановлено, то суд першої нітснації дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для поновлення строку звернення з позовом до суду.

При цьому, колегія суддів вважає, що при встановлених обставинах справи, які свідчать про відсутність підстав для перерахунку пенсії, суд першої інстанції мав би відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, не залишаючи, при цьому, частину позовних вимог без розгляду. Але вказані недоліки не призвели до неправильного вирішення судом спору, у зв'язку з чим суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2015 року у справі №185/359/15-а (пр. №2-а/185/30/15) - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст..212 КАС України.

(Повний текст ухвали виготовлено 10.06.2015р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк