Справа № К/9991/89217/11-С
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 року м. Київ К/9991/89217/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді Ліпського Д.В.,

суддів: Головчук С.В.,

Черпака Ю.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 квітня 2010 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 07 липня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Костянтинівської міської ради, третя особа Головне управління Державного казначейства України в Донецькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання неправомірними дій управління праці та соціального захисту населення Костянтинівської міської ради щодо ненадання пільг по платі за житлово-комунальні послуги з розрахунку на чотирьох членів сім'ї. Зобов'язати відповідача здійснити перерахунок наданих пільг за користування житлово-комунальними послугами починаючи з дня звернення за пільгою з урахуванням членів сім'ї за відповідні періоди. Стягнути на користь надавачів послуг витрати за пільги з оплати житлово-комунальних послуг надані членам його сім'ї з дня звернення за пільгою.

Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 квітня 2010 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 07 липня 2010 року апеляційну скаргу позивача відхилено, а постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 квітня 2010 року залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач не погоджуючись з даними рішеннями, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове про задоволення позовних вимог.

Перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, у межах, визначених ст. 220 КАС України, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судами встановлено, що позивач є інвалідом ІІІ групи, який має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, зокрема на пільги щодо плати за житло, комунальні послуги та паливо, передбачені частиною 2 статті 13 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», які надаються інвалідам війни та членам їх сімей, які проживають разом з ними. 08 жовтня 2009 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про надання зазначеної пільги членам його сім'ї, а саме: його дочці ОСОБА_3, внукам ОСОБА_4, ОСОБА_4, які проживають з разом позивачем, однак отримав відмову.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, зробив висновок про те, що відмова відповідача в призначенні пільг на плату за житло членам сім'ї є обґрунтованою, оскільки повнолітня дочка та онуки не віднесені до членів сім'ї пільговика годувальника.

Так, статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено пільги, які мають інваліди війни. Зокрема, пунктами 4,5,6 частини 1 даної статті передбачені пільги щодо плати за житло, комунальні послуги та паливо.

Абзацом 3 пункту 27 зазначеної статті встановлено, що пільги щодо плати за житло, комунальні послуги та паливо, передбачені пунктами 4 - 6 цієї статті, надаються інвалідам війни та членам їх сімей, які проживають разом з ними, незалежно від виду житла чи форми власності на нього.

Даний спір зводиться до того, чи відносяться дочка та онуки до членів сім'ї позивача та наявності у них права на отримання пільг встановлених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Даючи оцінку рішенню відповідача про відмову у призначенні пільг членам сім'ї позивача суди керувалися статтею 65 Закону України «Про Державний бюджет на 2009 рік», якою встановлено, що до членів сім'ї пільговика при наданні пільг належать: дружина (чоловік), їхні неповнолітні діти (до 18 років); неодружені повнолітні діти, які визнані інвалідами з дитинства І та ІІ групи або інвалідами І групи; особа, яка проживає разом з інвалідом війни І групи та доглядає за ним за умови, що інвалід війни не перебуває у шлюбі; непрацездатні батьки; особа, яка знаходиться під опікою або піклуванням громадянина, що має право на пільги, та проживає разом з ним.

Аналізуючи дану норму судами зроблено правильний висновок про те, що дочка та онуки позивача не відносяться до кола осіб на яких поширюються пільги встановлені статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Судами також обґрунтовано не взято до уваги посилання позивача на Угоду про взаємне визначення пільг і гарантій для учасників та інвалідів Великої Вітчизняної війни, учасників бойових дій та території інших держав, сімей загиблих військовослужбовців, так як дія даної Угоди не поширюється на позивача.

Таким чином, висновок судів про законність відмови відповідача у призначенні пільг на плату за житло членам сім'ї єправильним.

Враховуючи те, що посилання позивача в касаційній скарзі на порушення судами норм матеріального та і процесуального права не знайшли свого підтвердження при розгляді даної справи, а судами повно та всебічно перевірені надані сторонами докази, дана їм належна оцінка у рішеннях, які належним чином мотивовані і за своїм змістом та формою відповідають вимогам матеріального та процесуального закону, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 квітня 2010 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 07 липня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Костянтинівської міської ради, третя особа Головне управління Державного казначейства України в Донецькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.В. Ліпський

Судді С.В. Головчук

Ю.К. Черпак