Справа № 812/50/15
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2015-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 червня 2015 рокуСєвєродонецькСправа № 812/50/15

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Тихонова І.В.,

при секретарі судового засідання - Тельдековій Н.В.,

за участю :

представника позивача - не прибув.,

відповідач - не прибув.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом Рубіжанського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення суми матеріального забезпечення у розмірі 2242,96 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

09 квітня 2015 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Антрацитівського міськрайцентру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення суми матеріального забезпечення у розмірі 2242,96 грн.

В обґрунтуванні позову позивач зазначив таке.

ОСОБА_1 перебувала на обліку в Антрацитівському міськрайцентру зайнятості у статусі безробітної з 23.04.2009 по 19.04.2010. За даними між Державною податкової службою та Державним центром зайнятості було проведено обмін інформації про отримання безробітними доходів від здійснення діяльності. За даними обміну інформацією з'ясовано, що ОСОБА_1 і І кварталі 2010 року отримувала доход від ТОВ "Лайттт". За результатами перевірки достовірності наданих особою під час отримання права на виплату матеріального забезпечення (акт№387 від 15.112010) встановлено, що ОСОБА_1 працювала в ТОВ "Лайттт" сторожем в період з 01.09.2008р. По дату проведення перевірки (15.112010) та отримувала заробітну плату. Тобто під час реєстрації в центрі зайнятості та отримання статусу безробітної ОСОБА_1 надала неправдиві відомості щодо своєї трудової діяльності. У звязку з тим, що ОСОБА_1 під час перебування на обліку в центрі зайнятості виконував роботи в ТОВ "Лайттт" і отримувала дохід, та не повідомив про це Антрацитівськийміськрайцентр зайнятості, чим порушила вищезазначені вимоги, директор центру зайнятості видав наказ №194 від 22.11.2010р., про повернення Відповідачем одержаних ним коштів у сумі - 6042 грню 96 коп. за період з 23.04.2009р. По 19.04.2010р. Після ознайомлення з наказом ОСОБА_1 повернула 3800 грн., але протягом березня, квітня, травня 2014 вона не сплатила жодної копійки. У зв'язку з порушенням відповідачем умов п.п.2 п. 5.5. Розділу 5. п.6.14 розділу 6 Наказу №307 та ч.2,3 ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" вона повинна відшкодувати нанесені матеріальні збитки на суму - 2242 грн.96 коп., пов'язані з витратами грошових сум, які могли бути направлені на інші цілі (виплата допомоги по безробіттю іншим громадянам, створення додаткових робочих місць,тощо). На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Антрацитівського міськрайцентру зайнятості суму матеріального забезпечення у розмірі 2242 грн.96 коп.

05 червня 2015 року винесено ухвалу про допущення процесуального правонаступництва позивача по справі №812/50/15 за позовом Антрацитівського міськрайцентру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення суми матеріального забезпечення у розмірі 2242,96 грн., а саме - Антрацитівський міськрайцентр зайнятості на Рубіжанський міський центр зайнятості.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлявся телефонограмою (а.с.53, 57).

Фіксування судового засідання відповідно до статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та подані документи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1, звернулась за сприянням у працевлаштуванні до Антрацитівського міськрайцентру зайнятості, де і була зареєстрована з відкриттям персональної картки №41600005 від 16.04.2009 року (а.с.7-8).

23.04.2009 року ОСОБА_1 надано заяву про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю (а.с.14).

23.04.2009 року ОСОБА_1 надала письмову інформацію Директору Антрацитівського міськрайцентру зайнятості, про то, що не зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності, не має заробітку (а.с.15).

Судом встановлено, що Антрацитівського міськрайцентру зайнятості проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", за результатами якого складено акт перевірки достовірності наданих даних особою під час отримання права на виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг № 387 від 15.11.2010 року.

На підставі наказу №110-к від 03.09.2008 року ОСОБА_1 прийнято на роботу до ТОВ "Лайттт" (а.с.18).

ОСОБА_1 отримувала доход від ТОВ "Лайттт" в І кварталі 2010 року, що підтверджується довідкою від 10.11.2010 року (а.с.20).

На підставі вищевикладеного, директором Антрацитівського міськрайцентру зайнятості видано наказ №194 від 22.11.2010 року про повернення коштів, у сумі 6042,96 грн., за період з 23.04.2009р.по 19.04.2010 року (а.с.22).

Після ознайомлення з наказом ОСОБА_1, на ім'я директора Антрацитівського міськрайцентру зайнятості надала пояснювальну записку, в якій зазначила, що вона на момент звернення до центру зайнятості дійсно працювала за трудовим договором у ТОВ "Лайттт" та зобов'язується повернути незаконно отримане матеріальне забезпечення у сумі 6042,96 грн., частками не менше 150 грн., на місяць, у зв'язку з тяжким матеріальним становищем (а.с.23).

З позову вбачається, що ОСОБА_1, повернула 3800 грн., але протягом березня, квітня, травня 2014 року вона не сплатила жодної копійки.

Згідно довідки про виплачене матеріальне забезпечення на випадок безробіття ОСОБА_1, повинна відшкодувати нанесені матеріальні збитки на суму - 2242 грн., 96 коп.(а.с.21).

Відповідно до Закону України "Про зайнятість населення" від 01.03.1991р.№803 (в редакції, яка діяла на момент звернення відповідача до центру зайнятості) передбачено, що безробітним визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи.

Відповідно до п.26 Порядку обчислення заробітної плати (доходу) для розрахунку витрат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України - Робочі органи виконавчих дирекцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування мають право перевіряти обґрунтування видачі довідок про середню заробітну плату, достовірність зазначених у них відомостей шляхом звіряння даних, зазначених у довідках, з відомостями про нараховану заробітну плату на підприємствах, в установах чи організаціях або з базою даних персоніфікованого обліку застрахованих осіб Пенсійного фонду та базою даних ДПА.

Згідно з п..6.14 Розділу 6 Наказу №307 якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку.

За приписами ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 повинна повернути 2242,96 коп., Антрацитівському міськрайцентру зайнятості тому суд вважає, що позовні вимоги Антрацитівського міськрайцентру зайнятості в особі Рубіжанського міського центру до ОСОБА_1 про стягнення суми матеріального забезпечення у розмірі 2242,96 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа судові витрати з відповідача не стягуються.

На підставі ч.3 ст.160 КАС України у судовому засіданні 05.06.2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови у повному обсязі відкладено до 09.06.2015 року, про що згідно вимог ч.2 ст.167 КАС України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 160-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Рубіжанського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення суми матеріального забезпечення у розмірі 2242,96 грн., задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Антрацитівського міськрайцентру зайнятості в особі Рубіжанського міського центру зайнятості кошти, отримані як допомога по безробіттю у сумі 2242,96 грн., (дві тисячі двісті сорок дві гривні 96 копійок).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанову складено в повному обсязі та підписано 09 червня 2015 року.

Суддя І.В. Тихонов