Справа № 737/196/15-а
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 737/196/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Морозов О.Б. Суддя-доповідач: Гром Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

10 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

при секретарі судового засідання - Мотилю В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду в Куликівському районі Чернігівської області на постанову Куликівського районного суду Чернігівської області від 08 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду в Куликівському районі Чернігівської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Постановою Куликівського районного суду Чернігівської області від 08 квітня 2015 року позов задоволено, визнано неправомірними дії УПФУ в Куликівському районі Чернігівської області щодо відмови у врахуванні при призначенні та виплаті пенсії ОСОБА_3, як державному службовцю даних, викладених у довідці управління соціального захисту населення Куликівської районної державної адміністрації Чернігівської області №3 від 23.02.2015 року; зобов'язано УПФУ в Куликівському районі Чернігівської області здійснити перерахунок та виплату, починаючи з 14.01.2010 року щомісячної пенсії ОСОБА_3 як державному службовцю, з урахуванням в заробітну плату, з якої обчислювалась пенсія, сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, зазначених в довідці управління соціального захисту населення Куликівської районної державної адміністрації Чернігівської області №3 від 23.02.2015 року, відповідно до норм законодавства, що діяло на дату призначення пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити в задоволенні позову повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з`явились у судове засідання, перевіривши за матеріалами справи наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу призначена пенсія як державному службовцю за віком з 14.01.2010 року.

26.02.2015 року позивач звернувся до УПФУ в Куликівському районі Чернігівської області із заявою про перерахунок пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу», з включенням до заробітку для обчислення пенсії сум матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати.

Листом №446/05 від 05.03.2015 УПФУ в Куликівському районі Чернігівської області відмовило йому в задоволенні вищезазначеної заяви, з посиланням на відсутність правових підстав для врахування сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати в заробітну плату для призначення пенсії, відповідно до Закону України «Про державну службу».

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходів з наступних мотивів, з чим погоджується колегія суддів.

Спірні питання врегульовані положеннями статті 19 Конституції України, статей 33, 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (далі Закон № 3723-ХІІ), статті 66 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788- XII), статті 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), статті 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» (далі - Закон № 108/95-ВР), пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2008 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення розміру заробітку для обчислення пенсії».

За змістом статті 37 Закону № 3723-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 % від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

У частині першій статті 1 Закону № 108/95ВР встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону № 1788-XII врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої зазначеної статті до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України від 26 червня 1997 року № 400/97 ВР «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу)).

Згідно зі статтею 41 Закону № 1058-IV до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції невірно визначив період, за який необхідно проводити такий перерахунок.

Так, вирішуючи питання про те, з якого часу позивачу слід здійснити перерахунок пенсії, колегія суддів виходить з того, що позивач звернулася до суду з позовом лише 10.03.2015 року.

Так, відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В силу ч. 1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

З матеріалів справи вбачається, що про порушення свого права позивач дізнався в березні 2015 року, та з врахуванням того, що позивач звернувся в суд 10.03.2015 року, тому позовні вимоги за період з 14.01.2010 р. по 09.10.2014 р. року необхідно залишити без розгляду у відповідності до вимог ст. 99 та ст. 100 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга - підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції залишенню без розгляду в частині позовних вимог за період з 14.01.2010 р. по 09.10.2014 року.

Керуючись статтями 99, 100, 195, 196, 200, 203, 205, 206 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Куликівському районі Чернігівської області - задовольнити частково.

Постанову Куликівського районного суду Чернігівської області від 08 квітня 2015 року в частині задоволення позовних вимог за період 14.01.2010 р. по 09.10.2014 року - скасувати, позовні вимоги в цій частині залишити без розгляду.

В решті постанову Куликівського районного суду Чернігівської області від 08 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Ухвала складена у повному обсязі 10.06.2015р.

Головуючий суддя Гром Л.М.

Судді: Міщук М.С.

Бєлова Л.В.