Справа № 377/570/15-а
Суддя: Малишенко Т. О.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
іменем України
Справа №377/570/15-а

Провадження №2-а/377/38/15

09 червня 2015 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючого судді Малишенко Т. О., розглядаючи в м. Славутичі в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Славутичі Київської області про визнання неправомірної відмови у зарахуванні стажу для призначення пенсії за вислугу років та зобов,язання вчинити дії по призначенню і нарахуванню пенсії за віком з врахуванням спеціального стажу,

в с т а н о в и в :
До Славутицького міського суду Київської області надійшла позовна заява, за якою позивач просить: визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного Фонду України в м. Славутичі Київської області від 24 квітня 2015 року за № 2022/03 у зарахуванні періоду проходження ним військової служби з 02 червня 1982 року по 13 червня 1984 року у військовій частині № НОМЕР_1 за посадою санітарного інструктора молодшого медичного персоналу у спеціальний трудовий стаж роботи, що відповідно до п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» дає йому право на призначення пенсії за вислугу років. Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі: зарахувати період проходження ним військової служби з 02 червня 1982 року по 13 червня 1984 року у військовій частині № НОМЕР_1 за посадою санітарного інструктора молодшого медичного персоналу у спеціальний трудовий стаж, який дає йому право на державну пенсію за вислугою років зі зниженням пенсійного віку відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; Призначити йому пенсію за вислугою років з дня його звернення до Управління Пенсійного Фонду України в м. Славутичі Київської області 29 грудня 2014 року. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що у 1978 році він поступив на навчання до Чечено - Інгушського республіканського медичного училища, після закінчення якого йому була присвоєна кваліфікація фельдшера, на підтвердження чого 24 лютого 1982 року за реєстраційним № 4155 йому був виданий диплом серії НОМЕР_2 . По закінченню училища він за державним замовленням був розподілений на роботу до лікарні швидкої допомоги м. Грозний. За наказом № 52 від 05 березня 1982 рок він з 01 квітня був зарахований на посаду фельдшера швидкої допомоги, звідки був звільнений з роботи з 14 травня 1982 року згідно наказу №106 від 14 травня 1982 року у зв`язку з призовом на строкову військову службу у лави Збройних Сил СРСР. З 27 липня 1982 року по 13 червня 1984 року проходив військову службу у військовій частині № НОМЕР_1 за посадою санітарного інструктора молодшого медичного персоналу. Як вбачається з його трудової книжки вся його трудова діяльність відбувалася в установах охорони здоров`я на різних посадах. З 1986 по 1992 рік він проходив навчання у Астраханському медичному інституті, де отримав спеціальність лікаря. Після того, як він відпрацював більше 25 років у сфері охорони здоров`я та отримав право на пенсію за вислугу років, він за наказом № 39 -І від 22 грудня 2012 року був звільнений з останнього міста роботи у ДЗ «СМСЧ № 5» МОЗ України в м. Славутичі з 25 грудня 2014 року за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію (ст. 38 КЗпП України). Після досягнення ним відповідного віку, з врахуванням загального терміну наявного у нього спеціального трудового стажу роботи на посадах та за професією, що дає право на отримання державної пенсії за вислугою років ним 29 грудня 2014 року було подано до Управління Пенсійного Фонду України у м. Славутичі Київської області заяву про призначення пенсії за вислугою років згідно п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До заяви про призначення пенсії ним були додані всі необхідні документи, що вимагаються відповідно до п.2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного Фонду України від 25 листопада 2005 року №22-І з врахуванням наступних змін і доповнень, в тому числі: паспорт громадянина України; довідка про присвоєння ідентифікаційного номера; дипломи про отримання спеціальної медичної освіти; трудова книжка в повному обсязі; а також військовий квиток та довідку Славутицького міського військового комісаріату на підтвердження наявності у нього спеціального трудового стажу під час проходження військової служби. 24 квітня 2015 року відповідачі прийняли рішення про відмову у її призначенні з причини відсутності підстав для зниження йому віку виходу на пенсію згідно п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На обґрунтування такого рішення УПФУ у м. Славутичі послалося на те, що його спеціальний стаж роботи у галузі охорони здоров`я, який визначається Кабінетом Міністрів України, складає тільки 23 роки і 3 місяці. У даному рішенні відповідач не послався навіть на точну назву підзаконного акту, за яким розраховується спеціальний стаж. В усному порядку його було повідомлено, що до спеціального стажу, при його розрахунку, не було включено строк його служби у лавах Збройних Сил СРСР з 02 червня 1982 року по 13 червня 1984 року у військовій частині № НОМЕР_1 за посадою санітарного інструктора молодшого медичного персоналу. Вважає таку відмову відповідача у зарахуванні до спеціального стажу строку його військової служби на вищевказаній посаді безпідставною та такою, що суперечить вимогам Закону України «Про пенсійне забезпечення», Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та п.2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Тому змушений звернутися з даною позовною заявою до суду.
В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, докази надав до позовної заяви.
Представник відповідача, Управління Пенсійного Фонду України у м. Славутичі Київської області в судове засідання не з`явився, до суду подана заява про розгляд справи за відсутності їх представника. На позов ОСОБА_2 , відповідачем подано письмові заперечення, відповідно до яких просять відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У своїх запереченнях відповідач вказує на те, що 29.12.2014 року позивачем було подана до їх управління заява про призначення пенсії за вислугу років № 2071. Рішенням начальника управління Пенсійного фонду України у місті Славутичі Київської обл. від 24.04.2015 року було відмовлено ОСОБА_2 в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Оскільки відповідно до п.2 Прикінцевих Положень ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 особам, які мають право на призначення пенсії за вислугу років, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". Відповідно до п.«е» ст.55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку. Ст.7 того ж Закону передбачено, що пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію. Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років, затвердженим Постановою КМУ № 909 від 04.11.1993року (зі змінами та доповненнями) передбачено право на пенсію за вислугу років лікарям та середньому медичному персоналу (незалежно від найменування посад), які працюють в закладах і установах охорони здоров`я незалежно від форм власності або відомчої належності цих закладів і установ. За період роботи до 1992 року діяв Перелік установ, організацій і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений наказом Міністерства соціального забезпечення УРСР від 31 грудня 1959 року №135. Якщо військовослужбовці проходять військову службу в закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України на посадах лікарів та середнього медичного персоналу, тобто на посадах, які передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року N909 проходження військовослужбовцями військової служби зараховується до стажу роботи, яка дає право на пенсію за вислугу років. Законодавство передбачає обов`язкове виконання двох умов одночасно: робота у відповідному закладі, установі та на посаді, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років. Згідно наданих ОСОБА_2 документів, його спеціальний стаж складає 23 роки З місяці. Тому вважають, що позовні вимоги не ґрунтуються на нормах матеріального права і тому не підлягають задоволенню.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, суд за правилом ст.122 КАС України розглянув справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем письмові докази та заперечення відповідача, суд встановив наступні обставини справи та правовідносини, що склалися між сторонами.
29.12.2014 року ОСОБА_2 , було подано до Управління Пенсійного Фонду України у м. Славутичі Київської області заяву про призначення пенсії за вислугу років.
За рішенням начальника УПФУ у м. Славутичі Київської області від 24.04.2015 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» оскільки його спеціальний стаж складає 23 роки 3 місяці.
Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Під час дослідження судом матеріалів справи встановлено, що з 1978 році ОСОБА_2 , поступив на навчання до Чечено - Інгушського республіканського медичного училища, після закінчення якого йому була присвоєна кваліфікація фельдшера, на підтвердження чого 24 лютого 1982 року за реєстраційним № 4155 йому був виданий диплом серії НОМЕР_2 .
За наказом № 52 від 05 березня 1982 рок ОСОБА_2 , з 01 квітня був зарахований на посаду фельдшера швидкої допомоги, до лікарні швидкої допомоги м. Грозний, звідки був звільнений з роботи з 14 травня 1982 року згідно наказу № 106 від 14 травня 1982 року у зв`язку з призовом на строкову військову службу у лави Збройних Сил СРСР.
З 27 липня 1982 року по 13 червня 1984 року ОСОБА_2 , проходив військову службу у військовій частині № НОМЕР_1 за посадою санітарного інструктора - фельдшера молодшого медичного персоналу.
З 1986 по 1992 рік ОСОБА_2 , проходив навчання у Астраханському медичному інституті, де отримав спеціальність лікаря.
Відповідно до наказу № 39-І від 22 грудня 2014 року ОСОБА_2 , був звільнений з останнього міста роботи у ДЗ «СМСЧ № 5» МОЗ України в м. Славутичі з 25 грудня 2014 року за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію (ст. 38 КЗпП України).
29 грудня 2014 року ОСОБА_2 , подав до Управління Пенсійного Фонду України у м. Славутичі Київської області заяву про призначення пенсії за вислугою років згідно п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».До заяви про призначення пенсії ним були додані всі необхідні документи, що вимагаються відповідно до п. 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного Фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-І з врахуванням наступних змін і доповнень, в тому числі: паспорт громадянина України; довідка про присвоєння ідентифікаційного номера; дипломи про отримання спеціальної медичної освіти; трудова книжка в повному обсязі; а також військовий квиток та довідку Славутицького міського військового комісаріату на підтвердження наявності у нього спеціального трудового стажу під час проходження військової служби.
24 квітня 2015 року було прийнято рішення про відмову у призначенні вказаної пенсії з причини відсутності підстав для зниження йому віку виходу на пенсію згідно п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Надаючи оцінку вищенаведеним обставинам, суд вважає доведеним належними та допустимим доказами зарахування до спеціального стажу проходження позивача військової служби у військовій частині № НОМЕР_1 за посадою санітарного інструктора - фельдшера молодшого медичного персоналу про що свідчить видана довідка Славутицького міського військового комісаріату.
Відповідно до ст.81 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України. Згідно вимог ст. 101 даного Закону органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій, а в необхідних випадках перевіряти і обґрунтованість їх видачі.
В даному випадку таким органом є управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області. Згідно п.2.1 «Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах» одним із основних завдань управління є забезпечення призначення і виплати пенсій відповідно до чинного законодавства та здійснення у межах своєї компетенції контрольних функцій. Пунктом другим Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, до яких належить позивач, передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення" або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Аналогічна норма закріплена і ч.1 статті 2 Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу".
Виходячи з вимог пункту "в" ч.3 ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", в стаж роботи зараховується військова служба незалежно від місця її проходження.
Вищенаведені норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, чітко визначають, що відповідно до п.2 ст.8 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" знаходження громадян на військовій службі зараховується в загальний, неперервний трудовий стаж, а також стаж по спеціальності.
Вищенаведені обставини свідчать про те, що позивачем при поданні документів до УПФУ у м. Славутичі Київської області разом з заявою про призначення пенсії за вислугою років були виконані всі вимоги Закону України «Про пенсійне забезпечення», Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та п.2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому у відповідача були відсутні законні підстави для відмови у призначенні йому пенсії.
У примітці другій постанови Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 року «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» чітко зазначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ. Тому суд дійшов висновку, що час проходження позивачем військової служби на посаді санітарного інструктора - фельдшера молодшого медичного персоналу , що підтверджено довідкою №1912 від 24.12.2014 року у медико - санітарній частині повинен бути включено до спеціального трудового стажу, що дає право на пенсію за вислугу років позивачу і не може бути правомірною підставою для відмови в призначені пенсії позивачу. Органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств і організацій, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі, але відповідальність за достовірність виданих документів несе підприємство, яке їх видало.
З врахуванням вищенаведених обставин та норм чинного законодавства України, що регулюють спірні правовідносини між сторонами у справі, суд прийшов до висновку про безпідставність та неправомірність відмови УПФУ у м. Славутичі Київської області у призначенні ОСОБА_3 , пенсії за вислугою років зі зниженням пенсійного віку згідно до п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»
За вимогами ст.71 КАСУ обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. В той же час відповідачем доказів на підтвердження правомірності свого рішення суду не було надано.
Згідно з приписами ст.162 КАСУ у разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити це у судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача. Аналіз положень вказаної статті надає підстави для висновку, що визнання рішення суб"єкта владних повноважень протиправним є юридичною оцінкою цього рішення, а способом захисту порушеного права є зобов"язання відповідача зарахувати період проходження ОСОБА_2 ,, військової служби у спеціальний трудовий стаж.
За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 160, 161 КАС України, суд
п о с т а н о в и в :
Позовні вимоги задовольнити.
Визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного Фонду України в м. Славутичі Київської області від 24 квітня 2015 року за № 2022/03 у зарахуванні ОСОБА_4 періоду проходження ним військової служби з 02 червня 1982 року по 13 червня 1984 року у військовій частині № НОМЕР_1 на посаді санітарного інструктора молодшого медичного персоналу у спеціальний трудовий стаж роботи, що відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» дає йому право на призначення пенсії за вислугу років.
Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі зарахувати ОСОБА_4 період проходження ним військової служби з 02 червня 1982 року по 13 червня 1984 року у військовій частині № НОМЕР_1 на посаді санітарного інструктора молодшого медичного персоналу у спеціальний трудовий стаж, який дає йому право на державну пенсію за вислугою років зі зниженням пенсійного віку відповідно до п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та призначити пенсію за вислугою років з 29 грудня 2014 року.
Копію постанови направити сторонам для ознайомлення.
Постанова може бути оскаржена сторонами до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів, який обчислюється з дня одержання копії постанови.

Суддя Т. О. Малишенко