Справа № 808/128/15
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/128/15

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 червня 2015 року

справа № 808/128/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Щербака А.А.

суддів: Баранник Н.П. Малиш Н.І.

за участю секретаря судового засідання: Спірічев Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 березня 2015р. у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Запоріжбіосинтез» до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ПРаТ «Запоріжбіосинтез» звернулось з позовом до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 19 березня 2015р. позов задоволено.

Суд постановив визнати неправомірними дії Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області щодо проведення камеральної перевірки своєчасності сплати земельного податку ПрАТ «Запоріжбіозинтез» за 2014 року, за результатами якої складений акт від 25.11.2014 р. №1728/15-02/05379553.

Відповідачем подана апеляційна скарга, просить оскаржену постанову скасувати, в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Представник відповідача не з'явився, повістку отримав 05.05.2015.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання неправомірними дій відповідача щодо проведення камеральної перевірки своєчасності сплати земельного податку ПрАТ «Запоріжбіозинтез» за 2014 року, за результатами якої складений акт від 25.11.2014 р. №1728/15-02/05379553, суд першої інстанції зазначив, що предметом дослідження камеральної перевірки може бути лише правильність відображення у відповідних рядках та стовпцях податкової декларації показників як результатів проведених розрахунків (арифметичних дій) та/або методологія проведення цих розрахунків.

За висновками суду першої інстанції, перевіряючи своєчасність сплати податків шляхом проведення камеральної перевірки, відповідач порушив імперативні приписи податкового законодавства, чим фактично позбавив платника податків можливості надавати пояснення та обґрунтування власної позиції під час перевірки, яка передбачена в процедурі проведення документальної перевірки.

Також судом першої інстанції було зазначено, що у відповідача були відсутні підстави для висновків про порушення позивачем термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов’язання з земельного податку протягом строків, визначених п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України, оскільки контролюючий орган дійшов таких висновків не у законний спосіб.

Щодо спірних правовідносин, які виникли з приводу проведення відповідачем камеральної перевірки позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п.20.1.4 ст.20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право поводити перевірки платників податку (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно пп. 75.1.1 п. 75.1 ст.75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні органу державної податкової служби виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Порядок проведення камеральної перевірки врегульовано статтею 76 Податкового кодексу України.

За змістом п.76.1, п.76.2 ст.76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Таким чином, дії щодо проведення камеральної перевірки є частиною процесу реалізації податковим органом повноважень, наданих йому чинним законодавством. Результатом реалізації таких повноважень є винесення у відповідній формі рішення, яке породжує юридичні наслідки для платників податків.

Право контролюючого органу на проведення камеральної перевірки, передбачене пп.20.1.1 п.20.1 ст.20, ст.76 Податкового кодексу України, є реалізованим та не є юридично значимим для позивача, оскільки визнання протиправними дій відповідача по проведенню перевірки не може призвести до правових наслідків відновлення порушеного права позивача (про наявність якого він стверджує та за захистом якого він звернувся до суду) з огляду на те, що за результатами перевірки контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення, які є обов'язковими для платника податків.

Отже, в даному випадку саме результат реалізації повноважень податкового органу (тобто, податкові повідомлення-рішення), а не процес реалізації його повноважень (як то, дії по проведенню перевірки) має бути об'єктом оскарження та може призвести до відновлення порушеного права платника податків.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області щодо проведення камеральної перевірки.

В той же час судом першої інстанції було встановлено, що ПрАТ «Запоріжбіосинтез» узгоджене грошове зобов’язання з земельного податку за 2014 рік сплачувалось не своєчасно, так, грошове зобов’язання за лютий 2014 року сплачено 30.05.2014 (затримка 61 день), за березень 2014 року – частково сплачено 30.05.2014 (затримка 30 днів) та 27.06.2014 (затримка 58 днів), за квітень 2014 року – частково сплачено 27.06.2014 (затримка 28 днів) та 30.07.2014 (затримка 61 днів), за травень 2014 року - частково сплачено 29.08.2014 (затримка 60 днів) та 30.09.2014 (затримка 92 днів), за червень 2014 – частково сплачено 30.09.2014 (затримка 62 днів) та 30.10.2014 (затримка 92 днів), за липень 2014 - частково сплачено 30.10.2014 (затримка 61 днів) та 27.11.2014 (затримка 89 днів), за серпень 2014 року - сплачено 27.11.2014 (затримка 58 днів).

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції про необхідність скасування оскаржених податкових повідомлень-рішень також не погоджується.

Пунктом 287.3 ст.287 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Статтею 126 Податкового кодексу України, в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Враховуючи те, що позивачем факт не сплати зобов'язань з сплати за землю у строки, передбачені ст. 287 не заперечує, відповідачем правомірно було нараховано штрафні санкції та прийнято оскаржені податкові повідомлення-рішення.

Таким чином, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, в задоволення позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 198, 202, 205, 206 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 березня 2015р. у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Запоріжбіосинтез» до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень скасувати.

В задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст. 212 КАС України до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.А. Щербак

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш