Справа № 822/281/15
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/281/15

Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

04 червня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Курка О. П. Сушка О.О.

за участю:

секретаря судового засідання: Лозінської Н.В.,

представника відповідача Івахова М.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2015 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про визнання незаконними дії управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області щодо відмови громадянину Марокко ОСОБА_1 у продовженні строку дії посвідки на тимчасове проживання в Україні; визнання законним перебування в Україні громадянина Марокко ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1) з 17.12.2014р. по день набрання чинності рішення суду в цій справі; зобов'язання Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області продовжити громадянину Марокко ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1) строк дії посвідки на тимчасове проживання в Україні строком на 1 (один) рік.

Хмельницький окружний адміністративний суд постановою від 13.03.2015 у задоволенні вказаного позову відмовив повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обгрунтовуючи апеляційні вимоги скаржник зокрема зауважив, що повноважний орган не віднайшов жодного факту неправильного оформлення документів, та не взято до уваги те, що позивач звертався до відповідача ще 26-27 листопада 2014 року, а отже строк для звернення не пропустив.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги та просив суд відмовити у її задоволенні, решта сторін в судове засідання не з'явилася.

Заслухавши суддю-доповідача та думку учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що позивач - громадянин Марокко ОСОБА_1 прибув в Україну в 2006 році з метою навчання в Донецькому національному медичному університеті.

З 06.11.2014 р. перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради, як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України (довідка №).

29.11.2013 р. позивач уклав шлюб з громадянкою України ОСОБА_4 (Свідоцтво про шлюб НОМЕР_2 видане Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області).

Відповідно до п. 13 ст. 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" на підставі клопотання дружини позивача з метою воз"єднання сім"ї Головне Управління Державної міграційної служби України в Донецькій області оформило позивачу посвідку на тимчасове проживання серії ТР №072551 строком дії до 16.12.2014 року.

26-27 листопада 2014 року позивач з'явився до відповідача з метою подати заяву про продовження посвідки на тимчасове проживання в Україні однак отримав усні консультації щодо переліку документів, необхідних для продовження посвідки, а також обов"язкової присутності дружини (приймаючої сторони) під час їх подання. Зазначене підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

05.12.2015 року у відповідності до Закону України "Про звернення громадян" позивач звернувся до начальника Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області з заявою про продовження посвідки на тимчасове проживання в Україні, термін якої закінчується 16.12.2014 року.

Розглянувши зазначену заяву, листом від 16.12.2014 року №06/М-441 відповідач повідомив позивача, що для продовження посвідки на тимчасове проживання йому необхідно подати заяву встановленого зразка, копію національного паспорта, дві фотокартки, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (за наявності), поліс медичного страхування та клопотання приймаючої сторони (громадянина України, який перебуває у шлюбі з іноземцем), оригінал та копію документа, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України.

Зазначену відповідь позивач отримав особисто в Управлінні Державної міграційної служби України в Хмельницькій області, оскільки у заяві від 05.12.2014 року не вказав адресу проживання, що перешкодило відповідачу своєчасно надіслати відповідь. Вказана обставина позивачем не заперечується.

12.01.2015 року позивач подав заяву встановленого зразка від 12.01.2015 року, копію національного паспорта, дві фотокартки, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, клопотання приймаючої сторони (дружини) від 12.01.2015 року, копію заяви встановленого зразка від 26.11.2014 року, копію відповіді від 16.12.2014 року, копію довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території, копію заяви від 05.12.0214 року, копію посвідки на тимчасове проживання в України.

У відповідь на заяву від 12.01.2015 року відповідач листом від 19.01.2015 року №04/479 відмовив у продовженні посвідки на тимчасове проживання у зв'язку із порушенням позивачем строків подання відповідних документів. Одночасно звернув увагу позивача, що під час попередніх звернень він не надав документи, зазначені в п.6 Порядку №251.

Крім того, відповідач зазначив, що листом від 31.12.2014 рок вих 3/2-С-8 роз'яснив позивачеві, що у зв'язку з пропущенням строку звернення для продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання в Україні, а саме 23.12.2014 року, його документи не були прийняті до розгляду та йому запропоновано звернутися до дипломатичного представництва або консульської установи України за кордоном з метою отримання візи типа Д для наступного в'їзду в Україну.

Вважаючи неправомірними дії відповідача щодо відмови йому у продовженні строку дії посвідки на тимчасове проживання в Україні, оформленої листом від 31.12.2014 року 3/2-С-8, позивач оскаржив їх до суду.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" та "Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання" затвердженого постановою КМУ від 28.03.2012 року № 251, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання (далі - посвідки) іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання, визначає Порядок №251 ( далі - Порядок).

Пунктом 10 Порядку передбачено, що посвідка на тимчасове проживання видається строком до одного року з можливістю його продовження щоразу на один рік на підставі заяви іноземця чи особи без громадянства та документів, зазначених у підпункті 4 пункту 6 цього Порядку, які подаються до територіального органу або підрозділу ДМС не пізніше ніж за 15 днів до закінчення строку дії посвідки.

Відповідно пп.4 п.6 Порядку клопотання (подання) приймаючої сторони щодо оформлення іноземцеві та особі без громадянства посвідки на тимчасове проживання і документи, зазначені у частинах четвертій - п'ятнадцятій статті 5 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до категорії іноземців та осіб без громадянства, які прибули в Україну на тимчасове проживання, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Ч.4 ст.5 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною тринадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства і документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України, дійсний поліс медичного страхування.

Згідно п. 11 Порядку за результатами розгляду заяви протягом семи днів (для оформлення посвідки на постійне проживання) або не більш як 15 днів (для оформлення посвідки на тимчасове проживання) з дня подання всіх визначених цим Порядком документів приймається рішення про видачу або відмову у видачі посвідки, яке затверджується Головою ДМС, а у разі його відсутності - заступником Голови ДМС чи начальником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником.

Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" передбачено, що строк перебування на території України може бути продовжено іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України. В силу п.18 ч.1 ст.1 цього Закону документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні є посвідка на тимчасове проживання.

Відповідно п. 20 Порядку, копія рішення про відмову у видачі посвідки або скасування посвідки на тимчасове проживання видається територіальним органом або підрозділом ДМС, який прийняв таке рішення, іноземцеві та особі без громадянства під розписку або надсилається рекомендованим листом таким особам і приймаючій стороні не пізніше ніж протягом п'яти днів з дня його прийняття.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що у разі звернення особи із заявою про продовження строку посвідки на тимчасове проживання відповідний орган повинен розглянути вказану заяву та прийняти відповідне вмотивоване рішення про продовження строку дії або відмову у продовженні строку дії посвідки на тимчасове проживання.

Згідно матеріалів справи, Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області не розглянуло вказану заяву позивача та не прийняло рішення за наслідками її розгляду, чим на думку колегії суддів порушила положення Порядку №251.

Також, вказаний Порядок не містить жодної норми, яка б передбачала можливість органів державної міграційної служби відмовити у розгляді заяви про продовження посвідки на тимчасове проживання з підстав пропущення особою строку її подачі ( за 15 днів до закінчення терміну дії посвідки), в даному випадку пропуск строку такого звернення із заявою може бути підставою для відмови у продовженні строку дії посвідки з підстав порушення терміну подачі такої заяви.

Крім того, згідно з матеріалами справи позивач з'явився до відповідача ще 26-27 листопада 2014 року тобто до закінчення строку дії його посвідки (16.12.2014 року), однак як зазначив відповідач без належно оформленої заяви та необхідних документів, вказане на думку колегії суддів, свідчить про те, що дії позивача були спрямовані на виконання вимог закону та продовження його посвідки у встановлений термін.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про що відповідача правомірно відмовив позивачу у розгляді заяви про продовження посвідки на тимчасове проживання в Україні.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області безпідставно відмовило у розгляді заяви ОСОБА_1 про продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання в Україні.

Що стосується позовних вимог, щодо визнання законним перебування в Україні громадянина Марокко ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1) з 17.12.2014р. по день набрання чинності рішення суду в цій справі та зобов'язання Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області продовжити громадянину Марокко ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1) строк дії посвідки на тимчасове проживання в Україні строком на 1 (один) рік, то вони задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Згідно з п.2 Порядку, заяви для оформлення посвідок подаються іноземцями та особами без громадянства до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання. Зразки заяв та порядок їх розгляду визначаються МВС.

Відповіднл п. 11 Порядку за результатами розгляду заяви протягом семи днів (для оформлення посвідки на постійне проживання) або не більш як 15 днів (для оформлення посвідки на тимчасове проживання) з дня подання всіх визначених цим Порядком документів приймається рішення про видачу або відмову у видачі посвідки, яке затверджується Головою ДМС, а у разі його відсутності - заступником Голови ДМС чи начальником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником.

Тобто, вирішення питання про продовження строку дії посвідки на проживання є виключним повноваженням органів Державної міграційної служби, суд не може вирішувати вказане питання оскільки не наділений відповідними для цього повноваженнями .

Також суд зазначає, що вирішення питання чи законно чи незаконно особа перебуває на території України також належить органам ДМС, а у випадку задоволення цієї позовної вимоги суд фактично перебере на себе повноваження органів міграційної служби.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч.3. ст 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином суд у даному випадку перевіряє лише чи були дії Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області вчинені відповідно до ч.3. ст 2 КАС України та не може своми діями підміняти відповідний державний орган.

На підставі викладеного, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, не правильно застосував норми матеріального права, у зв'язку із чим, ухвалив рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити частово.

Визнати незаконною бездіяльність Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про продовження посвідки на тимчасове проживання.

Зобов'язати Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області розглянути заяву ОСОБА_1 про продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання в Україні та прийняти відповідне рішення за наслідками її розгляду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Курко О. П.

Сушко О.О.