Справа № 2а-5532/11/2070
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" червня 2015 р. м. Київ К/9991/95823/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у порядку письмового провадження

касаційну скаргу Харківської об'єднаної державної податкової інспекції

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2011

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2011

у справі № 2а-5532/11/2070

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції

про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2011, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2011, позов задоволено повністю. Зобов'язано Харківську ОДПІ у Харківській області списати безнадійну податкову заборгованість зі сплати штрафних (фінансових) санкцій в загальній сумі 19176,62 грн., застосованих на підставі рішень від 21.08.2006 № /0, № /0 та № 9852/10/23-512.

Харківська ОДПІ подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані судові рішення та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. Посилається на порушення судами норм матеріального права: п.п. 15.1.1 п. 15.1, п.п. 15.2.1 п. 15.2 ст. 15, п.п. 18.2.1, п.п. 18.2.2, п.п. 18.2.3 п. 18.2 ст. 18 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ, п. 101.1 ст. 101, п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України, вказуючи на те, що списання податкового боргу не є імперативним обов'язком податкового органу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено такі обставини.

Харківською ОДПІ проведено перевірку господарської одиниці - магазину, належного Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2, за результатами якої складено акт від 09.08.2006 № 20400257/238.

На підставі акту перевірки від 09.08.2006 № 20400257/238 складено рішення від 21.08.2006 № /0, № /0 та № 9852/10/23-512 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в загальній сумі 19176,62 грн. за порушення вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР та Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР.

Позивач двічі (25.11.2010 та 14.04.2011) звертався до податкового органу з клопотанням про списання непогашеної заборгованості зі сплати штрафних (фінансових) санкцій в загальній сумі 19176,62 грн. на підставі п.п. 18.2.1 п. 18.2 ст. 18 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ (далі - Закону № 2181-ІІІ) та п. 101.1 ст. 101 Податкового кодексу України, вказуючи на те, що така заборгованість є безнадійним податковим боргом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що податковий борг, стосовно якого минув строк давності (1095 календарних днів від дня узгодження податкового зобов'язання), є безнадійним відповідно до п.п. «в» п.п. 18.2.1 п. 18.2 ст. 18 Закону № 2181-ІІІ та п.п. 101.2.3 п. 101.2 ст. 101 Податкового кодексу України і підлягає списанню. Враховуючи те, що процедура судового оскарження рішень про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій закінчилася 22.05.2007, починаючи з вказаної дати сума таких санкцій є узгодженою і підлягає списанню як безнадійний податковий борг з травня 2010 року.

Суд касаційної інстанції не погоджується з вказаною позицією судів попередніх інстанцій. При цьому виходить з такого.

Порядок списання безнадійної податкової заборгованості на момент звернення позивача до податкового органу з відповідним клопотанням вперше (25.11.2010) регулювався ст. 18 Закону № 2181-ІІІ, а на момент звернення вдруге (14.04.2011) - ст. 101 Податкового кодексу України.

Цей порядок списання заборгованості може бути застосований лише до податкового боргу.

Закон № 2181 ІІІ, який був чинним на час виникнення у позивача заборгованості перед бюджетом, є спеціальним законом із питань оподаткування, що встановлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), перелік яких передбачено Законом України «Про систему оподаткування» від 25.06.1991 № 1251-XII, а також порядок нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Закону № 2181-ІІІ податковий борг (недоїмка) - податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Санкції у вигляді штрафу за порушення вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95 ВР та Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР, що були застосовані у період до набрання чинності Податковим кодексу України, не були податковими зобов'язаннями зі сплати податків і зборів (обов'язкових) платежів.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 238 Господарського кодексу України, зазначені санкції, передбачені за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, є адміністративно-господарськими санкціями, процедура застосування та стягнення яких не регулювалася Законом № 2181-ІІІ.

Таким чином, застосовані до позивача за рішеннями від 21.08.2006 № /0, № /0 та № 9852/10/23 512 суми штрафних (фінансових) санкцій не могли бути списаними як безнадійний податковий борг в порядку, встановленому ст. 18 Закону № 2181-ІІІ та ст. 101 Податкового кодексу України.

Оскільки обставини у справі встановлені повно і правильно, але суди допустили порушення норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень, такі судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 229, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Харківської об'єднаної державної податкової інспекції задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2011 скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства, за заявою, за заявою, поданою безпосередньо до Верховного Суду України у порядку, встановленому статтями 236 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун