Справа № 286/7710/14-а
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2015 року м. Київ К/800/16365/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Єрьоміна А.В.; Кравцова О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Коростенське будівельно-монтажне експлуатаційне управління № 4», третя особа: Управління праці та соціального захисту населення Коростенкької міської ради Житомирської області про зобов'язання вчинити дії, що переглядається за касаційною скаргою Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 10 грудня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2015 року,

у с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Коростенське будівельно-монтажне експлуатаційне управління № 4» (далі - ДТГО «Південно-Західна залізниця») про зобов'язання вчинити дії.

Зазначав, що працює в Коростенському БМЕУ № 4, яке знаходиться в зоні гарантованого добровільного відселення та йому виплачується щомісячна доплата до заробітної плати відповідно до статті 39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-XII).

Посилаючись на те, що вказана доплата йому виплачується у меншому розмірі, ніж встановлено Законом, просив зобов'язати відповідача провести її донарахування в розмірі двох мінімальних заробітних плат, встановлених Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» за період з 1 травня по 2 серпня 2014 року.

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 10 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2015 року, позов задоволено.

Зобов'язано ДТГО «Південно-Західна залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Коростенське будівельно-монтажне експлуатаційне управління № 4» провести донарахування ОСОБА_4 доплати громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, за період з 1 травня по 2 серпня 2014 року в розмірі визначеному статтею 39 Закону № 796-XII, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, встановленої законом про Державний бюджет України на відповідний рік, щомісячно, пропорційно відпрацьованому часу, та подати розрахункові документи до Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради.

У касаційній скарзі ДТГО «Південно-Західна залізниця», посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувані рішення скасувати, а в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідача, здійснивши перевірку доводів касаційної скарги, матеріалів справи, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що позивач отримував доплату до заробітної плати, зокрема, за період з травня по серпень 2014 року з урахуванням обмежень, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - постанова № 836).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив із загальних засад пріоритету законів над підзаконними нормативними актами та дійшов висновку, що за період з 1 травня по 2 серпня 2014 року при визначенні розміру згаданої виплати застосуванню підлягає саме стаття 39 Закону № 796-ХІІ, а не постанова № 836, яка істотно звужує обсяг установлених законом прав позивача.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає висновок судів попередніх інстанцій обґрунтованим.

Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 39 Закону № 796-ХІІ громадяни, які працюють на територіях радіоактивного забруднення у зоні гарантованого добровільного відселення мають право на доплату в розмірі двох мінімальних заробітних плат.

Закон України від 16 січня 2014 року № 719-VII «Про Державний бюджет на 2014 рік», що набрав чинності з 1 січня 2014 року, будь-яких обмежень щодо застосування статті 39 Закону № 796-ХІІ не містить.

Проте, згідно Закону України від 31 липня 2014 року «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», який набув чинності 3 серпня 2014 року, «Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» доповнені пунктами 6 та 7, за якими норми і положення, зокрема, статті 39 Закону № 796-ХІІ, застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що в період з 1 січня по 2 серпня 2014 року є чинною і підлягає застосуванню саме стаття 39 Закону № 796-ХІІ, в редакції, відповідно до якої підвищення до заробітної плати працюючим громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення не може бути нижчим ніж дві мінімальні заробітні плати.

В касаційній скарзі відповідач, посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року № 936 «Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Порядок), зазначає, що доплата до заробітної плати позивачу проводиться відповідно до розрахункових даних, поданих до уповноваженого органу, яким є відповідне управління праці та соціального захисту населення.

Згідно з пунктом 5 Порядку соціальні виплати, доплати (види допомоги), передбачені підпунктами 5 - 13 пункту 4 цього Порядку (зокрема доплата особам за роботу (службу) на території зон радіоактивного забруднення відповідно до статті 39 Закону) проводяться за місцем основної роботи (служби) громадян підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності без утворення юридичної особи, установами, організаціями та військовими частинами відповідно до розрахункових даних, поданих до уповноваженого органу за формою, затвердженою Мінпраці.

За приписами абзацу четвертого пункту 6 Порядку до 25 числа місяця, за який здійснюється нарахування, підприємства подають до уповноваженого органу документи щодо розрахункових витрат, пов'язаних з виплатою компенсацій та допомоги певних видів, за затвердженою Мінсоцполітики формою та реєстр отримувачів компенсаційних виплат і допомоги певних видів, де зазначаються прізвище, ім'я та по батькові, категорія, номер посвідчення, ідентифікаційний номер, відомості про нараховані виплати, суму компенсацій та вид допомоги.

Отже, задовольняючи позов та зобов'язуючи саме ДТГО «Південно-Західна залізниця» провести донарахування ОСОБА_4 вказаної доплати, суди вибрали правильний спосіб захисту прав позивача, оскільки саме це підприємство визначає вид допомоги, її розмір, а згодом і суму компенсації.

Таким чином, висновки судів про задоволення позову є обґрунтованими, а доводи, викладені в касаційній скарзі, їх не спростовують, повторюють аналогічні доводи заперечень на позов та апеляційної скарги, які були належним чином досліджені й оцінені судами, а тому не дають підстав вважати оскаржувані рішення такими, що ухвалені з порушеннями норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» залишити без задоволення, а постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 10 грудня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді М.І.Цуркан

А.В.Єрьомін

О.В.Кравцов