Справа № 810/3577/14
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/3577/14

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 червня 2015 року № 810/3577/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Приватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс»

до

за участі

Генічеської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області,

Скадовської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Херсонській області

третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві

про

визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно прийняті оскаржувані податкові повідомлення – рішення.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представники відповідачів проти позовних вимог заперечили з тих підстав, що оскаржувані податкові повідомлення – рішення прийняті правомірно.

Представник третьої особи заперечень проти позовних вимог не надав.

На підставі частини 6 ст. 128 КАС України суд прийшов до переконання про можливість подальшого розгляду даної справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Красноперекопською об’єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів в Автономній Республіці Крим проведено перевірку ПАТ «Кримський Титан», правонаступником якого є ПАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс», за результатами чого 29.11.2013р. складено акт №595/22.0/32785994 про результати планової документальної виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2011р. по 30.06.2013р., валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2011р. по 30.06.2013р. (далі по тексту – Акт перевірки).

Актом перевірки встановлено порушення, зокрема: п. 246.4 статті 246 ПК України, а саме підприємством занижено суму грошового зобов’язання з екологічного податку в загальній сумі 13 430 126,14грн., в тому числі по податковим деклараціям поданим до Красноперекопської ОДПІ ГУ Міндоходів в АРК в сумі 11 866 812,27грн. в тому числі по періодам: 4 квартал 2011 року – 1 777 626,36грн., 1 квартал 2012 року – 2 039 828,44грн., 2 квартал 2012 року – 2 348 603,93грн., 3 квартал 2012 року – 1 932 193,83грн., 4 квартал 2012 року – 1 545 723,85грн., 1 квартал 2013 року – 868 515,11грн., 2 квартал 2013 року – 1 354 320,75грн.; по податковим деклараціям поданим до Чаплинського відділення Скадовської ОДПІ ГУ Міндоходів в сумі 1 563 313,87грн., в тому числі по періодам: 4 квартал 2011 року – 227 793,66грн., 1 квартал 2012 року – 260 040,46грн., 2 квартал 2012 року – 281 486,39грн., 3 квартал 2012 року – 306 092,29грн., 4 квартал 2012 року – 219 823,71грн., 1 квартал 2013 року – 101 035,97грн., 2 квартал 2013 року – 167 041,39грн.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем подано уточнюючі податкові розрахунки до зменшення податкових зобов’язань з екологічного податку в частині розміщення відходів, в яких, на думку податкового органу, безпідставно застосований коефіцієнт 3, визначений для звалищ, які не забезпечують повного виключення забруднення атмосферного повітря або водних об’єктів, оскільки кислотонакопичувач, у який підприємством скидаються промислові та побутові відходи, підприємство вважає спеціально відведеним об’єктом, при цьому відсутнє документальне підтвердження щодо віднесення цього об’єкта до звалища.

За період з 01.10.2011р. по 30.06.2013р. позивачем задекларовано екологічний податок до Чаплинського відділення Скадовської ОДПІ ГУ Міндоходів в сумі 830 372,06грн.

Отже, перевіркою повноти визначення суми екологічного податку за період з 01.10.2011р. по 30.06.2013р. встановлено його заниження по податковим деклараціям поданим до Чаплинського відділення Скадовської ОДПІ ГУ Міндоходів в сумі 1563313,87грн., у тому числі по періодам: 4 квартал 2011 року – 227 793,66грн., 1 квартал 2012 року – 260 040,46грн., 2 квартал 2012 року – 281 486,39грн., 3 квартал 2012 року – 306 092,29грн., 4 квартал 2012 року – 219 823,71грн., 1 квартал 2013 року – 101 035,97грн., 2 квартал 2013 року – 167 041,39грн.

Крім того, судом встановлено, що позивачем подано до Красноперекопської ОДПІ податкові декларації з екологічного податку, за результатами опрацювання яких податковим органом встановлено заниження екологічного податку в сумі 11 866 812,27грн. в тому числі по періодам: 4 квартал 2011 року – 1 777 626,36грн., 1 квартал 2012 року – 2 039 828,44грн., 2 квартал 2012 року – 2 348 603,93грн., 3 квартал 2012 року – 1 932 193,83грн., 4 квартал 2012 року – 1 545 723,85грн., 1 квартал 2013 року – 868 515,11грн., 2 квартал 2013 року – 1 354 320,75грн.

На обґрунтування висновку про заниження податкового зобов'язання з екологічного податку у Акті перевірки податковий орган посилається на лист Державної екологічної інспекції в АР Крим від 19.06.2013 № 2997 щодо проведення Державною екологічною інспекцією в АР Крим у період з 17.04.2013 по 15.05.2013 перевірки дотримання ПАТ «Кримський ТИТАН» вимог природоохоронного законодавства України. Згідно вказаного листа: «При перевірці було встановлено, що підприємством здійснюється складування виробничих відходів на МВВ підприємства. На момент проведення перевірки ПрАТ «Кримський ТИТАН» експлуатувало наступні МВВ:

- Кислотонакопичувач;

- Огарконакопичувач;

- Фосфогіпсосховище № 1 ;

- Фосфогіпсосховище № 2 ;

- Полігон для складування і захоронення промислових відходів та сміття;

- Відвал сухого фосфогіпсу.

Дані МВВ не забезпечують повне виключення забруднення атмосферного повітря, забруднення атмосферного повітря здійснюється при вантажно-розвантажувальних роботах і у вітряну погоду.

Таким чином, враховуючи, що експлуатовані МВВ не забезпечують повного виключення забруднення атмосферного повітря, при нарахуванні збору за розміщення відходів, що розміщуються в МВВ, необхідно застосовувати коефіцієнт 3, згідно з вимогами п.246.4 Податкового кодексу України».

На підставі зазначеного листа відповідач зробив висновок про те, що за відходи, які розміщуються до кислотонакопичувача та фосфогіпсосховища №2 підприємство повинно застосовувати коефіцієнт 3 відповідно до вимог п. 246.4 Податкового кодексу України.

Згідно з пп. 240.1.3 п. 240.1 ст.240 ПК України платниками екологічного податку є суб'єкти господарювання, під час провадження діяльності яких на території України, в межах її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони здійснюється розміщення відходів (крім розміщення окремих видів (класів) відходів як вторинної сировини, що розміщуються на власних територіях (об'єктах) суб'єктів господарювання).

Відповідно до пп. 242.1.3 п. 242.1 ст. 242 ПК України об'єктом та базою оподаткування є обсяги та види (класи) розміщених відходів, крім обсягів та видів (класів) відходів як вторинної сировини, що розміщуються на власних територіях (об'єктах) суб'єктів господарювання.

Підпунктом 14.1.223 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що розміщення відходів - це постійне (остаточне) знаходження або захоронення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи об'єктах (місцях розміщення відходів, сховищах, полігонах, комплексах, спорудах, ділянках надр т. п.), на використання яких отримано дозвіл уповноважених органів. Ставки податку за розміщення відходів у залежності від класу та рівня - їх небезпеки встановлені п.246.1 -п.246.3 ст.246 ПК.

Згідно з п. 246.4 ст. 246 ПК України за розміщення відходів на звалищах, які не забезпечують повне виключення забруднення атмосферного повітря та водних об'єктів, ставки податку, зазначені у пунктах 246.1 - 246.3 цієї статті, збільшуються у 3 рази.

Отже, вимога до збільшення ставок оподаткування в 3 рази застосовується тільки в тому випадку, коли має місце дві події, а саме:

1) відходи розміщуються на звалищах;

2) звалища не забезпечують повне виключення забруднення атмосферного повітря та водних об'єктів.

У господарській діяльності позивача сукупність визначених законодавством умов збільшення ставок екологічного податку у 3 рази відсутня.

Згідно з ст. 33 Закону України від 05.03.1998 № 187/98-ВР «Про відходи» на кожне місце або об'єкт зберігання або видалення відходів складається спеціальний паспорт, в якому зазначаються найменування і код відходів (згідно з державним класифікатором відходів), їх кількісний та якісний склад, походження, а також технічні характеристики місць чи об'єктів зберігання чи видалення і відомості про методи контролю та безпечної експлуатації цих місць чи об'єктів.

Статтею 28 Закону України «Про відходи» визначено, що з метою повного обліку та опису функціонуючих, закритих та законсервованих місць видалення відходів (далі - МВВ), їх якісного і кількісного складу, а також здійснення контролю за впливом відходів на навколишнє природне середовище та здоров'я людини ведеться реєстр місць видалення відходів. Реєстр місць видалення відходів ведеться на підставі відповідних паспортів, звітних даних виробників відходів, відомостей спеціально уповноважених органів виконавчої влади у сфері поводження з відходами. Дані реєстру підлягають щорічному уточненню.

Частиною 3 статті 28 Закону «Про відходи» передбачено, що порядок ведення реєстру МВВ визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.1998 № 1216 затверджено Порядок ведення реєстру місць видалення відходів, в пункті 20 якого зазначено, що на підставі даних паспортів Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські держадміністрації готують висновки щодо рівня екологічної безпеки МВВ, визначають категорію їх екологічної безпеки для навколишнього природного середовища та здоров'я людини. Висновки надсилаються власникам МВВ для вжиття ними заходів, спрямованих на забезпечення екологічно безпечного функціонування МВВ.

Отже, документом, який є підставою для визначення категорій екологічної безпеки МВВ для навколишнього природного середовища, є виключно дані паспортів, які складаються відповідно до пункту 5 Порядку ведення реєстру місць видалення відходів на кожне місце видалення відходів.

Судом встановлено, що позивач експлуатує зазначені у Акті перевірки МВВ:

- МВВ «Кислотонакопичувач», паспорти МВВ зареєстровані Радою міністрів АР Крим № 16 від 22.12.2004, 19.06.2012, в Херсонській облдержадміністрації №34 від 19.11.2008, №34 від 23.04.2012, який частково розташований на території Чаплинського району;

- МВВ «Фосфогіпсосховище 2», паспорти МВВ зареєстровані в Херсонській облдержадміністрації № 36 від 19.11.2008, № 36 від 23.04.2012.

Згідно зазначених паспортів, вказані МВВ є спеціально створеними і обладнаними місцями видалення відходів. Разом з цим, у паспортах не міститься жодних даних про те, що вказані МВВ є звалищами, які не забезпечують повного виключення забруднення атмосферного повітря або водних об'єктів від забруднення. МВВ створено відповідно до проектної документації і експлуатуються відповідно до діючих норм і правил. При проведенні органами Мінприроди України перевірок позивача не встановлено забруднення атмосферного повітря від даних МВВ.

Відповідно до класифікації операцій з видалення відходів за видами та кодами, наведеної у постанові КМУ від 03.08.1998р. №1216, паспортів МВВ:

- кодом та видом операції з видалення відходів, яка здійснюється позивачем при розміщенні відходів у кислотонакопичувачі, є «Д4» - скид (розміщення) у поверхневу природну водойму;

- кодом та видом операції з видалення відходів, яка здійснюється позивачем при розміщенні відходів у фосфогіпсосховищі №2, є «Д15» - зберігання до будь-якої з операцій, зазначених у цьому додатку.

Наведені у паспортах МВВ відомості спростовують викладені у Акті перевірки висновки відповідача щодо необхідності збільшення позивачем ставок екологічного податку у 3 рази, встановленого за розміщення відходів на звалищах.

Крім того, слід зазначити, що згідно з ст.30 Закону України «Про відходи» центральний орган виконавчої влади, який реалізує державну політику в галузі охорони навколишнього природного середовищ, центральний орган виконавчої влади, який реалізує державну політику в галузі санітарного та епідеміологічного благополуччя населення, та інші уповноважені органи виконавчої влади в області поводження з відходами забезпечують заінтересовані органи виконавчої влади інформацією про розміщення місць чи об'єктів зберігання і видалення відходів, їх вплив на стан навколишнього природного середовища та здоров'я людини.

Положенням про Міністерство екології та природних ресурсів України, затвердженим Указом Президента України від 13.04.2011 № 452/2011, визначено, що Мінприроди України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади у формуванні та забезпеченні реалізації державної політики в галузі охорони навколишнього природного середовища, екологічної та в межах своєї компетенції біологічної, генетичної та радіаційної безпеки, поводження з відходами, пестицидами і агрохімікатами.

Положенням про Міністерство охорони здоров'я України, затвердженим Указом Президента України від 13.04.2011 № 467/2011, визначено, що МОЗ України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади у формуванні та забезпеченні реалізації державної політики в галузі охорони здоров'я, формуванні державної політики в галузі санітарного та епідеміологічного благополуччя населення.

Отже, тільки Мінприроди України і МОЗ України, які є центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику відповідно в галузі охорони навколишнього природного середовища й в області санітарного та епідеміологічного благополуччя населення можуть надавати інформацію про розміщення місць чи об'єктів зберігання і видалення відходів, їх вплив на стан навколишнього природного середовища та здоров'я людини.

Державна екологічна інспекція в АР Крим законодавчо не наділена правом надавати інформацію про розміщення місць чи об'єктів зберігання і видалення відходів, їх вплив на стан навколишнього природного середовища та здоров'я людини.

Зазначене також міститься в листі ДПА в м. Києві від 16.09.2011 № 9245/10/31-606, згідно якому питання визначення характеру місця розміщення відходів, зони розміщення відходів, коригуючих коефіцієнтів належить до компетенції спеціально уповноважених органів виконавчої влади у сфері поводження з відходами та органів Держсанепідем служби України, а також консультацією в Єдиній базі податкових знань від 05.02.2013.

В Акті перевірки відсутнє обґрунтування Красноперекопської ОДПІ щодо кваліфікації місць видалення відходів, які експлуатує позивач, як звалища, що не забезпечують повного виключення забруднення атмосферного повітря або водних об'єктів, а тому факт забруднення атмосферного повітря внаслідок розміщення відходів є недоведеним податковим органом.

У вищенаведеному листі Державної екологічної інспекції в АР Крим висновок про те, що МВВ не забезпечують повного виключення забруднення атмосферного повітря, зроблений без вказівки на будь-які проведені дослідження або інструментальні заміри, що свідчить про його суб'єктивність і повну бездоказовість.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 1 Закону України від 16.10.92 р. № 2707 -XII «Про охорону атмосферного повітря» забрудненням атмосферного повітря є зміна складу і властивостей атмосферного повітря в результаті надходження або утворення в ньому фізичних, біологічних факторів і (або) хімічних сполук, що можуть несприятливо впливати на здоров'я людини та стан навколишнього природного середовища.

Згідно ст. 5 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» в галузі охорони атмосферного повітря встановлюються нормативи екологічної безпеки атмосферного повітря, нормативи гранично допустимих викидів забруднюючих речовин стаціонарних джерел, нормативи гранично допустимого впливу фізичних та біологічних факторів стаціонарних джерел.

Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 09.07.1997 №201 затверджено державні санітарні правила охорони атмосферного повітря населених місць (від забруднення хімічними та біологічними речовинами) (надалі - Правила).

Пунктом 1.6. Правил встановлено, що зазначені державні санітарні правила визначають вимоги щодо попередження несприятливого впливу (на здоров'я людей та санітарно-побутові умови їх проживання) хімічних і біологічних речовин, які розповсюджуються в атмосферному повітрі від джерел їх надходження.

Згідно п.8.4. Правил, при оцінці забруднення атмосферного повітря населених місць допустимим та безпечним для здоров'я людей приймається рівень, при якому концентрації окремих забруднюючих речовин а також сумарні показники забруднення не перевищують встановлені гігієнічні нормативи допустимого вмісту (ГДК, ОБРД, ГДЗ).

Відповідно до п. 8.7. Правил гранично допустимою концентрацією (ГДК) забруднюючої речовини в атмосферному повітрі населених місць визнається максимальна концентрація, при дії якої протягом усього життя людини не виникає прямого або опосередкованого несприятливого впливу на теперішнє і майбутнє покоління, не знижується працездатність людини, не погіршується її самопочуття та санітарно-побутові умови життя. ГДК встановлюється на основі тривалих досліджень за спеціальною методикою у підрозділах гігієнічного профілю, акредитованих Комітетом з питань гігієнічної регламентації МОЗ України, та затверджується головним державним санітарним лікарем України.

Суд звертає увагу, що ні в листі Державної екологічної інспекції в АР Крим, ні в Акті перевірки не зазначено про зміни складу і властивостей атмосферного повітря внаслідок розміщення відходів у кислотонакопичувачі або фосфогіпсосховищі №2, що можуть несприятливо впливати на здоров'я людини та стан навколишнього природного середовища.

Відповідно до частини першої ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

З урахуванням ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20грн. з Державного бюджету України.

Керуючись вимогами статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс» задовольнити повністю.

Присудити з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20грн. (чотириста вісімдесят сім гривень, 20 копійок).

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України , шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко