Справа № 826/20035/14
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2015-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 червня 2015 року 13:00 № 826/20035/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., при секретарі Новик В.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві
про визнання незаконними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) від 08.09.2014 року № Ф-1302 і від 05.12.2014 року № Ф-25329-25, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1 або позивач) з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (надалі - відповідач або ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві) про визнання незаконними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) від 08.09.2014 року № Ф-1302 і від 05.12.2014 року № Ф-25329-25.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.01.2015 року відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08.09.2014 року № Ф-1302, виставленої ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві на підставі акта перевірки від 08.09.2014 року № 1088/17-04/НОМЕР_1, висновки якого були оскаржені шляхом подання письмових заперечень. Крім того, до складу суми недоїмки в розмірі 36 883,76 грн., згідно спірної вимоги від 05.12.2014 року № Ф-25329-25/, входять суми штрафних санкцій (2 500,46 грн.), що оскаржувалися, та сума недоїмки в розмірі 34 383,30 грн., що була продубльована в попередньо виставленій та невідкликаній вимозі від 08.09.2014 року. Таким чином, на думку позивача, обидві зазначені вимоги від 08.09.2014 року № Ф-1302 та від 05.12.2014 року № Ф-25329-25 підлягають скасуванню як протиправні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.02.2015 року провадження у даній справі зупинялося до набрання законної сили рішенням в інші адміністративній справі № 826/1384/15 за позовом ФОП ОСОБА_1 до ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.04.2015 року провадження у справі поновлено та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні на 19.05.2015 року.

У судове засідання 19.05.2015 року з'явився представник позивача, який позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у дане судове засідання у справі не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, у відповідності до положень ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), що підтверджується розпискою про отримання ухвали від 23.04.2015 року. Про причини неявки у дане судове засідання відповідач суду не повідомляв, клопотань чи заяв про розгляд справи без участі його представника або про відкладення судового засідання не заявляв. Також, письмових заперечень проти позову та документальних доказів на обґрунтування правомірності формування та виставлення оспорюваних вимог про сплату боргу (недоїмки) відповідач до суду не надав.

Суд у судовому засіданні 19.05.2015 року на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, враховуючи неприбуття належним чином повідомленого відповідача та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, ухвалив про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві проведена документальна планова виїзна перевірка дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складений акт від 08.09.2014 року № 1088/17-04/НОМЕР_1 (надалі - акт перевірки).

За висновками цього акта перевірки позивачем були порушені, зокрема, вимоги: норм пп. 16.1.2 і пп. 16.1.5 п. 16.1 ст. 16, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, що полягає у неналежному веденні обліку витрат, що призвело до заниження оподатковуваного доходу за 2012 - 2013 роки на загальну суму 99 087,50 грн. та в результаті чого ФОП ОСОБА_1 був донарахований податок з доходів фізичних осіб в сумі 14 863,13 грн.; п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 4 ст. 1, ч. 11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI, що полягає у не нарахування та не сплаті підприємцем єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з суми заниженого чистого оподатковуваного доходу за 2012 - 2013 роки, всього в сумі 34 383,30 грн.

Зокрема, в акті від 08.09.2014 року № 1088/17-04/НОМЕР_1 зафіксовано, що в ході проведення документальної перевірки позивача перевіряючим встановлено наступне. Протягом 2012 - 2013 року ФОП ОСОБА_1 працював на загальній системі оподаткування та сплачував єдиний соціальний внесок у розмірі 34,7% (що засвідчується наданими до перевірки податковими деклараціями про майновий стан і доходи, звітами про нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями за 2012 -2013 роки, банківськими виписками). Водночас, у зв'язку із встановленням перевіряючим фактів заниження чистого оподатковуваного доходу за 2012 рік на суму 45 031,79 грн. та за 2013 рік - 54 055,71 грн., працівник відповідача прийшов до висновку про порушення підприємцем норм п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 4 ст. 1, ч. 11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI та, як наслідок, донарахував позивачу на підставі п. 3 ч. 11 ст. цього 25 Закону суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2012 - 2013 роки в розмірі 34 383,30 грн. (порядок обрахунку суми єдиного внеску наведений на стор. 16 - 17 акта перевірки).

На підставі викладеного вище, ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві винесло вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.09.2014 року № Ф-1302 (далі - Вимога від 08.09.2014 року), згідно якої станом на 08.09.2014 року за позивачем обраховується недоїмка зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 34 383,30 грн.

Також, ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві на підставі вказаного акта перевірки прийняла:

- податкове повідомлення-рішення від 24.10.2014 року за № 1846/17-01, яким визначило ФОП ОСОБА_1 до сплати суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб у розмірі 22 294,70 грн., в тому числі 14 863,13 грн. за основним платежем, 7 431,57 грн. - штрафні (фінансові) санкції;

- податкове повідомлення-рішення від 24.10.2014 року за № 1847/17-01, яким визначило ФОП ОСОБА_1 до сплати суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 30 100,50 грн., в тому числі 20 067,00 грн. за основним платежем, 10 033,50 грн. - штрафні (фінансові) санкції;

- рішення за № 1845/26-59-17-01 від 24.10.2014 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, згідно якого до ФОП ОСОБА_1 у відповідності п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI застосована штрафна санкція по єдиному внеску у розмірі 2 500,46 грн.

Не погоджуючись з правомірністю виставлення зазначеної Вимоги від 08.09.2014 року позивач скористався правом на досудове оскарження цього рішення суб'єкта владних повноважень. За результатами розгляду скарги ФОП ОСОБА_1 від 20.10.2014 року на Вимогу від 08.09.2014 року Головним управлінням Міндоходів у м. Києві прийнято рішення від 19.11.2014 року № 76/Б/26-15-10-08 про залишення даної скарги позивача без задоволення, а Вимоги про сплату боргу (недоїмки) - без змін.

При цьому, ФОП ОСОБА_1 отримав від ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві іншу вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.12.2014 року № Ф-25329-25 (далі - Вимога від 05.12.2014 року), згідно якої станом на 30.11.2014 року за позивачем обраховується недоїмка зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 36 883,76 грн., в тому числі сума недоїмки - 34 383,30 грн. та 2 500,46 грн. - штрафів.

Вважаючи Вимоги від 08.09.2014 року та від 05.12.2014 року протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, що визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (надалі - Закон № 2464-VI).

Відповідно до визначення, закріпленого у ст. 1 названого Закону, «єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - єдиний внесок) є консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI, платниками єдиного внеску, зокрема, є фізичні особи - підприємці та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності

За вимогами норм ч. 2 ст. 6 цього Закону, платник єдиного внеску зобов'язаний, в тому числі, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 та ч. 11 ст. 8 Закону № 2464-VI, для фізичних осіб-підприємців, які перебувають на загальній системі оподаткування, єдиний внесок встановлюється у розмірі 34,7% бази нарахування. Базою оподаткування є сума доходу, отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та сума доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід. Мінімальний розмір єдиного внеску має бути сплачений тільки в тому разі, якщо підприємець отримував дохід.

Нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У силу положень абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI, платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, та членів сімей таких осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік.

З контексту вищенаведених норм Закону слідує, що позивач, як фізична особа-підприємець, яка протягом 2012 - 2013 років перебувала на загальній системі оподаткування та отримувала суми доходів від здійснення підприємницької діяльності за ці періоди, є платником єдиного соціального внеску за вказані періоди.

У силу приписів норм ч. 4 ст. 8 Закону № 2464-VI, порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Так, у відповідності до п. 4 розд. 1 Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України 05.12.2013 року № 765, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 04 лютого 2014 року за № 217/24994 (надалі - Порядок № 765), облік податків, зборів та єдиного внеску ведеться підрозділами Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників (далі - Міжрегіональне ГУ), спеціалізованих державних податкових інспекцій з обслуговування великих платників (далі - СДПІ), державних податкових інспекцій в районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах, об'єднаних державних податкових інспекцій (далі - ДПІ) відповідно до функціональних повноважень.

За даними оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, коштів передоплати та єдиного внеску Міндоходів та його територіальними органами в автоматичному режимі формуються звітність і зведена інформація про нарахування та надходження податків, зборів, митних платежів, коштів передоплати, єдиного внеску, податковий борг, недоїмку із сплати єдиного внеску, відшкодування податку на додану вартість, результати перевірочної роботи, розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу), надміру сплачених сум платежів та єдиного внеску тощо (п. 11 цього Порядку).

Порядок нарахування та обліку сум платежів, нарахованих в інтегрованій картці платника визначена розділом ІІІ зазначеного Порядку. Зокрема, п. 4 розд. ІІІ Порядку передбачено, що нарахування податків, зборів та сум єдиного внеску в інтегрованій картці платника здійснюються відповідно до звітності, що подається платником до територіального органу Міндоходів, а також митних та інших платежів - на підставі оформленої митної декларації.

Також, п. 3 і п. 5 розд. ІІІ цього Порядку визначено, що зобов'язання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, суми до сплати єдиного внеску, розраховані територіальним органом Міндоходів, відображаються ним в інтегрованій картці платника за даними електронного реєстру повідомлень-рішень у частині узгоджених сум.

Суми нарахованих платежів за результатами перевірок, пені та штрафних (фінансових) санкцій обліковуються за тими самими кодами бюджетної класифікації, що й податки, збори, за якими здійснено такі нарахування. Суми єдиного внеску, нараховані до сплати за результатами перевірок, пені та штрафних (фінансових) санкцій обліковуються в інтегрованій картці відповідно до класів професійного ризику виробництва, до яких віднесено платника єдиного внеску за основним видом його економічної діяльності.

Одночасно судом враховується наступне. У розумінні п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI, «недоїмка» - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 2 - 4 ст. 25 цього Закону, у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

При цьому орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

У разі ж якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки (абз. 4 ч. 9 ст. 25 Закону № 2464-VI).

Форма податкової вимоги для платника єдиного внеску - фізичної особи затверджена Наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 року № 455 «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», що зареєстрований Міністерстві юстиції України 19.09.2013 року за № 1622/24154 та діяв на момент формування спірних Вимог, а саме: наведена в 5 до названої Інструкції.

При цьому, безпосередньо порядок формування, оформлення та надсилання вимоги про сплату боргу (недоїмки зі сплати єдиного внеску) передбачений розд. 6 згаданої вище Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 року № 455.

Зокрема, положеннями п. 6.3 6 цієї Інструкції визначено, що органи доходів і зборів надсилають платникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках: якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника про суми доходу (прибутку) фізичних осіб-підприємців чи осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів у повідомленнях-розрахунках, де визначено суми єдиного внеску, які підлягають доплаті; якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога надсилається одночасно з актом документальної перевірки платника єдиного внеску або актом про суми розбіжностей щодо сум доходу (прибутку), заявлених у звітності до органу доходів і зборів та задекларованих у річній податковій декларації фізичними особами - підприємцями чи особами, які забезпечують себе роботою самостійно, або повідомленням-розрахунком на всю суму донарахованого єдиного внеску.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога надсилається: платникам, зазначеним у підпунктах 1 та 2 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції, протягом п'яти робочих днів, наступних за календарним місяцем, у якому виникла або зросла недоїмка зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій); платникам, зазначеним у підпунктах 3 та 4 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції, - протягом п'ятнадцяти робочих днів, наступних за календарним місяцем, у якому виникла або зросла недоїмка зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Також, абз. 1 п. 6.4 розд. 6 зазначеної Інструкції передбачено, що вимога про сплату боргу формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з карток особових рахунків платників за формою згідно з додатком 4 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 5 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Крім того, у відповідності до положень ч. 11 ст. 9 Закону № 2464-VI, у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Так, зокрема, згідно з п. 3 ч. 11 ст. 25 цього ж Закону, за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску. Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти робочих днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про це територіального органу доходів і зборів, яким прийнято це рішення (абз. 1 і 2 ч. 14 ст. 25 Закону № 2464-VI).

Оскарження рішення органу доходів і зборів про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення органом доходів і зборів вищого рівня та/або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або судом рішення у справі. Строк сплати фінансових санкцій також зупиняється до ухвалення судом рішення у разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки, якщо застосування фінансових санкцій пов'язано з виникненням або несвоєчасною сплатою суми недоїмки (абз. 3 ч. 14 ст. 25 Закону № 2464-VI).

Одночасно, нормами абз. 3 і 4 ч. 15 ст. 25 цього Закону визначено, що суми штрафів та нарахованої пені, застосованих за порушення порядку та строків нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску, стягуються в такому самому порядку, що і суми недоїмки із сплати єдиного внеску. Зокрема, суми штрафів та нарахованої пені включаються до вимоги про сплату недоїмки, якщо їх застосування пов'язано з виникненням та сплатою недоїмки.

У силу приписів норми ч. 6 ст. 25 Закону № 2464-VI, за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Як вбачається з наявних матеріалів справи (а саме: з текстів акта перевірки та рішення ГУ Міндоходів у м. Києві від 19.11.2014 року № 76/Б/26-15-10-08) та не заперечується обома сторонами, станом на 08.09.2014 року в особовому рахунку позивача утворилася сума недоїмки по сплаті єдиного внеску в розмірі 34 383,30 грн. Сума даної недоїмки сформувалася за рахунок проведених відповідачем донарахувань основної суми єдиного внеску за наслідками проведеної документальної перевірки (результати якої були оформлені актом від 08.09.2014 року № 1088/17-04/НОМЕР_1). За висновками цього акта перевірки позивачем було допущене неправомірне завищення в 2012 - 2013 роках сум задекларованих витрат та, як наслідок, заниження чистого оподатковуваного податком доходу за ці періоди, і відповідно - заниження бази оподаткування єдиним внеском.

При цьому, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, в порушення вимог норм ст.ст. 69 - 71 КАС України, не надав суду жодних письмових пояснень та документальних доказів на підтвердження правомірності та обґрунтованості висновків акта перевірки про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог Закону № 2464-VI та відповідно щодо заниження ним розмірів нарахованих та задекларованих у звітності сум єдиного внеску за 2012 - 2013 роки.

Також, під час розгляду даної справи судом встановлено, що законність та обґрунтованість висновків контролюючого органу в акті перевірки позивача, в тому числі щодо випадків завищення розмірів чистого оподатковуваного доходу за 2012 - 2013 років, були спростовані в судовому порядку, а саме: у ході розгляду Окружним адміністративним судом м. Києва справи № 826/1384/15 за позовом ФОП ОСОБА_1 до ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 24.10.2014 року № 1846/17-01 і № 1847/17-01 та рішення від 24.10.2014 року № 1845/26-59-17-01 про застосування штрафних санкцій. Вказані рішення ДПІ у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 24.10.2014 року, відповідно до постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.03.2015 року, що залишена в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2015 року, а тому в силу приписів норм ст. 254 КАС України набрала законної сили, були визнані протиправними та скасовані (копії описаних судових рішень наявні в матеріалах даної справи).

При цьому, у відповідності до положень норми ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на вищевикладене судом вбачається протиправність формування та виставлення ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві на адресу ФОП ОСОБА_1 спірної Вимоги від 08.09.2014 року про сплату суми недоїмки по єдиному внеску в розмірі 34 383,30 грн.

Що ж до правомірності формування та виставлення відповідачем оспорюваної Вимоги від 05.12.2014 року суд зазначає наступне.

Як зазначалося вище, випадки виставлення органом доходів і зборів вимог про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску визначені в п. 6.3 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зокрема, якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

За результатами огляду наявних в матеріалах справи оспорюваних Вимог про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску судом встановлено, що сума недоїмки у розмірі 36 883,76 грн., згідно Вимоги від 05.12.2014 року, фактично складається з суми недоїмки 34 383,30 грн., що була визначена, згідно Вимоги від 08.09.2014 року, на підставі акта перевірки та штрафу в розмірі 2 500,46 грн., що був нарахований ФОП ОСОБА_1 згідно рішення від 24.10.2014 року № 1845/26-59-17-01 про застосування штрафних санкцій також на підставі акта перевірки.

При цьому, питання щодо відкликання попередньо виставленої Вимоги від 08.09.2014 року на суму недоїмки 34 383,30 грн., як це передбачено згідно положень п. 6.7 зазначеної вище Інструкції, ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві вирішено не було, що не спростовано відповідачем під час судового розгляду даної справи. Таким чином, на момент звернення позивача з цим позовом обидві вимоги відповідача від 08.09.2014 року та від 05.12.2014 року про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску (всього на загальну суму 71 267,06 грн.) були чинними. Іншого з матеріалів справи не вбачається, а сторонами не спростовано.

Крім того, судом встановлено, що на момент виставлення відповідачем Вимоги від 05.12.2014 року, рішення ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 24.10.2014 року № 1845/26-59-17-01 про застосування штрафних санкцій в сумі 2 500,46 грн. було оскаржено ФОП ОСОБА_1 у досудовому порядку шляхом подання до ГУ Міндоходів у м. Києві скарги від 19.11.2014 року. Згідно тексту рішення ГУ ДФС у м. Києві від 03.12.2014 року № 187/Б/26-15-10-08 про продовження строку розгляду первинної скарги, така скарга позивача була прийнята вищестоящим контролюючим органом до розгляду в частині оскарження податкових повідомлень-рішень від 24.10.2014 року. При цьому, відомостей про результати розгляду або про залишення без розгляду скарги позивача в частині оскарження саме рішення від 24.10.2014 року № 1845/26-59-17-01 в тексті вказаного рішення ГУ ДФС у м. Києві від 03.12.2014 року не наведено.

Разом з тим, слід зазначити, що у відповідності до положень Порядку розгляду органами доходів і зборів скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу (надалі - Порядок), який затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 року № 452 (який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16 вересня 2013 року за N 1593/24125), рішення за № 1845/26-59-17-01 про застосування штрафних санкцій від 24.10.2014 року підлягає оскарженню у відповідності до цього Порядку та у встановлені строки.

Згідно п. 4.2 цього Порядку, скарга на вимоги та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу подана з дотриманням порядку і строків, визначених пунктом 2.3 розділу II та пунктом 3.1 розділу III цього Порядку, зупиняє строки їх сплати до винесення рішення органом доходів і зборів вищого рівня або дня набрання судовим рішенням законної сили. Строки сплати фінансових санкцій також призупиняються до дня набрання рішенням суду законної сили в разі оскарження платником вимоги, якщо накладення фінансових санкцій пов'язано з її виникненням або несвоєчасною сплатою суми недоїмки.

Орган доходів і зборів при розгляді скарги перевіряє законність і обґрунтованість винесення вимоги або рішення, що оскаржуються, і приймає одне з таких рішень: залишає вимогу або рішення, що оскаржуються, без змін, а скаргу - без задоволення; скасовує в певній частині вимогу або рішення, що оскаржуються, і не задовольняє скаргу в певній частині; скасовує в повному обсязі вимогу або рішення, що оскаржуються, і задовольняє скаргу; направляє скаргу на новий розгляд до відповідного територіального органу доходів і зборів; залишає скаргу без розгляду (в тому числі у випадку подання такої скарги з пропущенням встановленого строку) (п. 4.3, п. 4.4 Порядку). При цьому таке рішення, прийняте за результатами розгляду скарги органом доходів і зборів, має після зазначення реєстраційного номера вихідної кореспонденції надсилатися (вручатися) скаржнику (п. 5.4 Порядку).

Якщо вмотивоване рішення за скаргою не надсилається скаржнику протягом строку, встановленого для розгляду його скарги, така скарга вважається повністю задоволеною на користь скаржника з дня, наступного за останнім днем зазначеного строку (п. 5.7 зазначеного Порядку).

З наявних матеріалів справ судом не встановлено, а відповідачем належними та допустимими доказами не доведено обставин щодо факту узгодження рішення за № 1845/26-59-17-01 про застосування штрафних санкцій від 24.10.2014 року в результаті процедури досудового оскарження.

Таким чином, з огляду на вищенаведене суд погоджується з доводами позивача та приходить до висновку про відсутність у відповідача також правових підстав для формування та виставлення Вимоги від 05.12.2014 року.

У силу норми ч. 2 ст. 19 Конституції України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, ч. 6 ст. 128, ст.ст. 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 08.09.2014 року № Ф-1302 та від 05.12.2014 року № Ф-25329-25.

3. Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, адреса: 03190, АДРЕСА_1) судові витрати у розмірі 182,70 грн. (ста вісімдесяти двох грн. 70 копійок) з Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок