Справа № 43135/09
Суддя: Мартиненко О.В.
Дата ухвалення: 2010-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2010 р. справа № 2а-1215/09 Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді: Мартиненка О.В.
суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.
розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Маловисківському районі Кіровоградської області на постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23 листопада 2009 року у справі №2а-1215/09 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Маловисківському районі Кіровоградської області про зобовязання вчинити певні дії,-
в с т а н о в и л а :
19 жовтня 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Маловисківському районі Кіровоградської області та просить поновити строк для звернення до суду за захистом порушених прав за період з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2007 року; визнати незаконною бездіяльність відповідача по не нарахуванні в повному обсязі державної соціальної допомоги за період з 01 січня 2007 року по 31 жовтня 2009 року; зобовязати відповідача нарахувати та виплатити за період з 01 січня 2007 року 31 жовтня 2009 року недоплачену державну соціальну допомогу у розмірі 3607,41 грн.; зобовязати відповідача в подальшому з 01 листопада 2009 року нараховувати та виплачувати пенсію з нарахуванням 30% надбавки як дитині війни.
Постановою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23 листопада 2009 року позов задоволено частково; поновлено позивачу процесуальний строк звернення до суду за захистом прав; визнано неправомірною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу за період з 22 травня 2008 року по 31 жовтня 2009 року підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, розрахованого виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої на час виплат з травня 2008 року по 31 жовтня 2009 року; зобовязано відповідача здійснити призначення, нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року та починаючи з 22 травня 2008 року по 31 жовтня 2009 року відповідно до ст. 6 закону України «Про соціальний захист дітей війни», розрахованого виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої на час виплат у липні-грудні 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 жовтня 2009 року; в задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася 22 жовтня 1944 року та є особою, на яку поширюється дія абзацу 1 статті 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» №2195-ІV від 18 листопада 2004 року, та має статус «дитини війни», що підтверджується посвідченням (а.с.6).
Згідно статті 6 Закону №2195-ІV дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Редакція цієї статті набрала чинності з 1 січня 2006 року.
Згідно з частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року, №1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
Колегія суддів вважає за необхідне прийняти у своїх висновках поняття «мінімальна пенсія за віком», про яке йдеться в ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки саме це правове визначення застосовується виключно в діях відповідача під час визначення пенсій громадянам та їх призначення.
Положення ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою статті, мінімального розміру пенсії за віком.
В позовній заяві позивач зазначає, що його права були обмежені шляхом прийняття окремих неконституційних положень нормативно правових актів, закону України. Крім того, про належні йому, як дитині війни, виплати відповідач не повідомляв.
В запереченнях на позовну заяву відповідач вказує на те, що позивач звернувся до суду з пропуском річного строку звернення до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, які стосуються періоду з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 19 жовтня 2008 року, суд першої інстанції зазначив, що позивачем було пропущено строк звернення до суду з поважної причини, оскільки відповідач не надав жодних доказів того, що позивачу було відомо про порушення його прав більше чим за рік до звернення до адміністративного суду.
У відповідності до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна зі сторін.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано поновив строк звернення до суду, оскільки суд вирішує не питання поновлення пропущеного процесуального строку, а питання застосування факту пропущення такого строку, як підстави для відмови у задоволенні позову.
Тому, з огляду на час обізнаності позивача про порушення його прав, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 19 жовтня 2008 року за пропуском строку.
Відносно вимог по виплатам за 2008 рік, колегія суддів виходила з наступного.
Підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України №107-VІ "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" текст статті 6 Закону України №2195-ІV викладено в наступній редакції: дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.
Підстави для підвищення пенсії за період з 01 січня по 22 травня 2008 року - були відсутні, оскільки позивачу пенсія виплачувалася у збільшеному розмірі у січні - березні 2008 року на 47 грн., щомісячно (10% від 470 грн. - прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність), а в квітні на 48,10 грн., тому позовні вимоги за цей період - не підлягають задоволенню.
Проте, Рішенням Конституційного суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року визнано неконституційним положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" N 107-VI від 28 грудня 2007 року щодо викладення положень ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" №2195-ІV в новій редакції. Таким чином, відновлено дію ст. 6 Закону України №2195-ІV.
Статтею 58 Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на 2008 рік затверджений у наступному розмірі з 1 січня - 470 грн., з 1 квітня - 481 грн., з 1 липня - 482 грн.
Таким чином, відповідач повинен був провести підвищення пенсії у збільшеному розмірі відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»починаючи з 19 жовтня 2008 року по 31 грудня 2008 року.
Щодо вимог позивача стосовно виплати за 2009 рік, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 54 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік»встановлено, що у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, встановлений в розмірах, що діяли у грудні 2008 року.
Таким чином, відповідач повинен був провести підвищення пенсії у збільшеному розмірі відповідно до вимог ст. 6 Закону "Про соціальний захист дітей війни" з 01 січня 2009 року по 31 жовтня 2009 року.
Щодо вимог позивачки зобовязати відповідача в подальшому з 01 листопада 2009 року нараховувати та виплачувати пенсію з нарахуванням 30% надбавки як дитині війни, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ст. 104 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.
Отже, необхідною умовою для звернення особи до суду з адміністративним позовом є обовязкова наявність порушення прав, свобод чи інтересів цієї особи у сфері публічно-правових відносин. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у адміністративного суду немає правових підстав для задоволення позову.
При цьому судова колегія зазначає, що оскільки правовою підставою для звернення до адміністративного суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів, то право на позов у особи виникає лише після порушення відповідачем її права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні.
У відповідності до п.1, п. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншої стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються відповідно до задоволених вимог.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції припустився порушень вимог норм матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття неправильного рішення.
Керуючись п. 1 ст. 94, ст. 195, ст. 197, п. 3 ст. 198, п.4 ст. 202, ст. 207 КАС України колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Маловисківському районі Кіровоградської області задовольнити частково.
Постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23 листопада 2009 року у справі №2а-1215/09 скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Маловисківському районі Кіровоградської області щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 підвищення пенсії відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 19 жовтня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 01 січня 2009 року по 31 жовтня 2009 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком - неправомірною.
Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Маловисківському районі Кіровоградської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 підвищення пенсії згідно статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 19 жовтня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 01 січня 2009 року по 31 жовтня 2009 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.
В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1,70 грн.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця.

Головуючий суддя: О.В. Мартиненко

Судді: В.Ю. Поплавський

ОСОБА_2