Справа № 803/769/13-а
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року Справа № 876/7684/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2013 року у справі за позовом Приватного підприємства «Ельбе УА» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби про визнання недійсним наказу, визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2013 року позивач - Приватне підприємство «Ельбе УА» звернулося до суду з позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби, в якому просить:

визнати недійсним наказ відповідача від 30.01.2013 року та протиправними дії відповідача щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Ельбе УА», складання акту від 12.02.2013 р. № 050/15-3/31820215 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Ельбе УА» у зв'язку з поданням декларації з ПДВ за вересень 2012 року, в якій заявлено до бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість в наступних звітних періодах у сумі 32 776 грн.»;

визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 26.02.2013 року: № , яким встановлено заниження суми бюджетного відшкодування ПДВ по заявленій у податковій декларації за вересень, жовтень 2011 року, січень, квітень-червень 2012 року на зальну суму 8601,00 грн., № , яким встановлено завищення суми бюджетного відшкодування по податку на додану вартість у розмірі 32 776,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 8194,00 грн.; № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 11 528,00 грн., в тому числі за основним платежем - 9223,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 2305,00 грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2013 року позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 26.02.2013 року № та № . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що для проведення позапланової перевірки закон встановлює дві передумови: наявність законних підстав для її призначення; належне оформлення, ознайомлення, а також вручення платнику податків належно оформлених документів, що є підставою допуску до перевірки. Як вбачається з наказу від 30.01.2013 року № 294, підстави для проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Ельбе УА» були, а саме - передбачені п.75.1 ст.75 ПК України, п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України. Згідно копії поштового повідомлення від 20.11.2012 року інформаційний запит податкового органу від 30.10.2012 року № 14515/10/15-211 було вручено уповноваженій особі ПП «Ельбе УА». Оскільки відповідь на запит відповідач не отримав, тому ОДПІ правомірно прийнято рішення про проведення перевірки.

Також судом першої інстанції не встановлено порушень у діях відповідача при проведенні перевірки. У акті перевірки описано господарські операції, які здійснювались підприємством з посиланням на первинні документи, що відповідає вимогам Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом ДПА України від 22.12.2010 року № 984.

Під час перевірки перевіряючими було встановлено заниження позивачем сум бюджетного відшкодування, яке відбулось внаслідок невірного ведення бухгалтерського та податкового обліку. Жодних доказів на спростування вказаного порушення позивачем не надано. За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.02.2013 року № немає.

Однак, суд першої інстанції вважає, що платником податків правомірно, в межах строків, встановлених п.102.5. ст.102 ПК України, у вересні 2012 року заявлено до бюджетного відшкодування суми, право на відшкодування яких виникло у період з серпня 2011 року по червень 2012 року. Суд погоджується з поясненнями представника відповідача про те, що підприємство повинно було подати уточнюючий розрахунок щодо сум ПДВ за попередні періоди, однак дана обставина свідчить про порушення порядку заповнення податкової звітності, проте не спростовує наявності права на бюджетне відшкодування. Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 26.02.2013 року № відповідачем винесено протиправно.

Також, суд першої інстанції зазначє, що між ПП «Ельбе УА» та ТзОВ «Альбіон 2011» 01.07.2011 року було укладено договір № 01/12 про зберігання товарно-матеріальних цінностей у складських приміщеннях, згідно якого ТзОВ «Альбіон 2011» зобов'язується надати позивачу складське приміщення для зберігання товару та стоянку для автомобілів, а ПП «Ельбе УА» зобов'язується прийняти у тимчасове володіння та користування приміщення, визначене у договорі, а також зобов'язується сплачувати орендну плату. Строк дії зберігання ТМЦ, порядок передачі приміщення в оренду, орендна плата та розрахунки також передбаченні цим договором. Реальність здійснення господарських операцій ПП «Ельбе УА» з його контрагентом - ТзОВ «Альбіон 2011» підтверджується первинними бухгалтерськими документами, а саме: актом приймання-передачі складських приміщень, актом надання послуг, податковою накладною на загальну суму 33000 грн., у тому числі сума ПДВ 5500 грн., яка і була включена до податкового кредиту.

Крім того, 01.08.2011 року між ТзОВ «БІЛДАЛЬЯНС» та ПП «Ельбе УА» був укладений договір про збереження ТМЦ в складських приміщеннях, згідно якого ТзОВ «БІЛДАЛЬЯНС» зобов'язується надати ПП «Ельбе УА» складське приміщення для зберігання товару та стоянку для автомобілів, а позивач зобов'язується прийняти у тимчасове володіння та користування приміщення, визначене у договорі, а також зобов'язується сплачувати орендну плату. Реальність здійснення господарських операцій ПП «Ельбе УА» з ТзОВ «БІЛДАЛЬЯНС» підтверджується первинними бухгалтерськими документами, а сааме актом здачі-прийняття робіт (надання послуг), податковою накладною на загальну суму 30000 грн., у тому числі сума ПДВ 5000 грн., яка і була включена до податкового кредиту. Розрахунок з ТзОВ «БІЛДАЛЬЯНС» позивач здійснив шляхом перерахування коштів із власного банківського рахунку.

Також, 31.10.2011 року позивач та ТзОВ «Мастергільдія» уклали договір поставки товару (гаражні ворота), згідно якого ТзОВ «Мастергільдія» поставляє товар на умовах, встановлених договором, а ПП «Ельбе УА» зобов'язується прийняти та оплатити вартість поставленого товару в строки, встановлені договором. Якість, ціна, кількість товару вказана в договорі, а також у Додатку № 1 до даного договору. За вказаним договором ТзОВ «Мастергільдія» 31.10.2011 року здійснило поставку гаражних воріт, що підтверджується податковою та видатковою накладними.

Суд першої інстанції звертає увагу на те, що гаражні ворота, придбані у ТзОВ «Мастер Гільдія», підприємством в подальшому були реалізовані, що підтверджується договором поставки та монтажу продукції, податковими накладними та банківськими виписками. Тобто придбаний товар було використано у господарській діяльності позивача.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції вважає, що податкове повідомлення-рішення від 26.02.2012 року № є протиправним і підлягає скасуванню, оскільки лише наявність розбіжностей у податковій звітності контрагентів не може бути підставою для відповідальності платника податку у вигляді донарахування податкових зобов'язань з ПДВ за наявності належним чином оформлених первинних документів, фактичного руху активів та доведення реального здійснення господарських операцій.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, Луцька ОДПІ Волинської області Державної податкової служби оскаржила її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2013 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує на те, що приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції взяв до уваги лише частину п.200.4 ст.200 ПК України, а саме визначив, що бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг. Таким чином, суд взяв до уваги лише попередні податкові періоди, упустивши факт відсутності сплати коштів у звітному періоді.

Крім того, апелянт стверджує, що податкове повідомлення-рішення від 26.02.2013 року № прийнято на підставі того, що перевіркою не було підтверджено господарські відносини позивача із контрагентами: ТзОВ «Альбіон 2011», ТзОВ «Білдапьянс», ТзОВ «Мастергільдія» на виконання договорів поставки та зберігання ТМЦ (гаражні ворота).

Зазначає, що за результатами автоматизованого співставлення податкової звітності з ПДВ в розрізі контрагентів на рівні ДПА України, встановлено наявність розбіжностей у податковій звітності ПП «Ельбе УА», а саме: завищення податкового кредиту на суму 5500 грн. по контрагенту ТзОВ «Альбіон 2011» (код. 37730190) за січень 2012 року. Розбіжність виникла у зв'язку із тим, що за січень 2012 року податкові зобов'язання даного контрагента знято актом перевірки №1363/2240/37730190 від 17.09.2012 року, який був надісланий ДПІ у Шевченківському районі м. Києва ДПС.

За результатами автоматизованого співставлення податкової звітності з ПДВ в розрізі контрагентів на рівні ДПА України, встановлено наявність розбіжностей у податковій звітності ПП «Ельбе УА», а саме: завищення податкового кредиту на суму 5000 грн. по контрагенту ТзОВ «Білдапьянс» (код. 36857716) за лютий 2012 року. Розбіжність виникла у зв'язку із тим, що за лютий 2012 року податкові зобов'язання даного контрагента знято актом перевірки №819/15-209/36857716 від 13.11.2012 року, який був надісланий Броварською об'єднаною ДПІ (м. Бровари) Київської області.

За результатами автоматизованого співставлення податкової звітності з ПДВ в розрізі контрагентів на рівні ДПА України, встановлено наявність розбіжностей у податковій звітності ПП «Ельбе УА», а саме: завищення податкового кредиту на суму 5733,33 грн. по контрагенту ТзОВ «Мастергільдія» (код. 37615233) за жовтень 2011 року. Розбіжність виникла у зв'язку із тим, що за жовтень 2011 року податкові зобов'язання даного контрагента знято актом перевірки №636/2240/37615233 від 20.06.2012 року, який був надісланий ДПІ у Шевченківському районі м. Києва ДПС.

Апелянт стверджує, що наявність самих лише первинних документів, при відсутності фактичного здійснення господарської операції, не може братись до уваги. Договори, які містяться в матеріалах даної справи хоч і укладені між різними підприємствами, носять ідентичний характер, істотні умови, форму.

Разом з тим п.2.2 договору із ТзОВ «Білдапьянс» передбачено складання акту приймання-передачі приміщення, але такого акту в матеріалах справи немає.

Надані позивачем договори «про збереження ТМЦ» не відповідають суті господарської операції, так як фактично передавалось в оренду саме приміщення. В подальшому всі первинні документи також містять недостовірні відомості.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що у зв'язку з ненаданням у встановлені законом терміни документального підтвердження декларування позивачем заявлених сум бюджетного відшкодування ПДВ за вересень 2012 року, 30.01.2013 року начальником Луцької ОДПІ було видано наказ № 294 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Ельбе УА», за результатами якої складено акт від 12.02.2013 року № 1050/15-3/31820215.

В ході проведення перевірки встановлено порушення ПП «Ельбе УА вимог:

- абз. «а» п.200.4 та абз. «б» п.200.14 ст.200 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено суми бюджетного відшкодування ПДВ по деклараціях за вересень, жовтень 2011 року, січень, квітень-червень 2012 року на 8601 грн.;

- абз. «а» п.200.4 ст.200 ПК України, внаслідок чого завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ за вересень 2012 року на 32776 грн.;

- п.201.6 ст.201 ПК України, в результаті чого ПП «Ульбе УА» завищено суму податкового кредиту за січень 2012 року на 5500 грн., що призвело до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту січня 2012 року на суму 2451 грн.

На підставі акту перевірки Луцькою ОДПІ винесені оспорювані податкові повідомлення-рішення від 26.02.2013 року:

- № , яким встановлено заниження суми бюджетного відшкодування ПДВ по заявленій у податковій декларації за вересень, жовтень 2011 року, січень, квітень-червень 2012 року на суму 8601 грн.;

- № , яким встановлено завищення суми бюджетного відшкодування по податку на додану вартість у розмірі 32776 грн., та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 8194 грн.;

- № , яким збільшено суму грошового зобов'язання позивачу по ПДВ у розмірі 11528,00 грн., в тому числі за основним платежем 9223 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 2305 грн.

Встановлено, 01.11 2012 року на адресу державної реєстрації ПП «Ельбе УА» Луцькою ОДПІ було надіслано інформаційний запит від 30.10.2012 року № 14515/10/15- 211, згідно з яким позивачу необхідно було надати письмове пояснення та його документальне підтвердження задекларованої суми від'ємного значення у розмірі 814 грн. та бюджетного відшкодування у розмірі 32776 грн. у поданій декларації з ПДВ за вересень 2012 року.

Із повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що запит було вручено уповноваженій особі ПП «Ельбе УА» 20.11.2012 року, однак жодної відповіді на адресу ОДПІ від позивача на запит у встановлені законом строки не надійшло.

30 січня 2013 року начальником Луцької ОДПІ було видано наказ № 294 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки, в якому помилково було зазначено підставу її проведення - у зв'язку з наданням не в повному обсязі у встановлені законом терміни документального підтвердження декларування заявлених сум бюджетного відшкодування ПДВ за вересень 2012 року, тривалістю 5 робочих днів з 30.01.2013 року. Як встановлено під час розгляду справи, на запит ОДПІ взагалі не було отримано жодної відповіді.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України встановленго, що документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до п.78.4 ст.78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Згідно п.78.5 ст.78 Податкового кодексу України допуск посадових осіб органів податкової служби до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу передбачено, що посадові особи органу державної податкової служби вправі приступити до проведення документальної виїзної перевірки за наявності підстав для її проведення, визначених цим Кодексом, і фактичної перевірки, яка проводиться з підстав, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення копії наказу про проведення перевірки; направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування органу державної податкової служби, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (об'єкта), перевірка якого проводиться (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється), мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника органу державної податкової служби або його заступника, що скріплений печаткою органу державної податкової служби.

Отже, як вбачається для проведення позапланової перевірки закон встановлює дві передумови: 1) наявність законних підстав для її призначення; 2) належне оформлення, ознайомлення, а також вручення платнику податків належно оформлених документів, що є підставою допуску до перевірки.

З урахуванням наведених норм та обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що податковим органом правомірно прийнято наказ №294 від 30.01.2013 року про проведення виїзної позапланової документальної перевірки, оскільки процедура проведення перевірки повністю дотримана та відповідає вимогам податкового законодавства. Представників ОДПІ було допущено до проведення перевірки.

Дії податкового органу по проведенню перевірки та складанню акта перевірки є способом реалізації наданої суб'єкту владних повноважень компетенції, а сам акт перевірки є носієм інформації, в якому, з посиланням на первинні документи, описано господарські операції позивача з його контрагентами. Відповідачем доведена правомірність та обґрунтованість вчинених ним оскаржуваних дій та наказу про проведення перевірки позивача і судом не встановлено порушень у діях відповідача при проведенні перевірки.

Отже, позовні вимоги про визнання недійсним наказу від 30.01.2013 року №294 та визнання протиправними дій щодо проведення виїзної позапланової документальної перевірки задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ОДПІ від 26.02.2013 року: № суд апеляційної інстанції зазначає наступне:

Під час проведення перевірки встановлено заниження позивачем суми бюджетного відшкодування ПДВ по заявленій у податковій декларації за вересень, жовтень 2011 року, січень, квітень-червень 2012 року на зальну суму 8601,00 грн., а саме:

- занижено суму бюджетного відшкодування ПДВ за вересень 2011 року на 573 грн;

- занижено суму бюджетного відшкодування ПДВ за жовтень 2011 року на 1535 грн;

- занижено суму бюджетного відшкодування ПДВ за січень 2012 року на 2227 грн;

- занижено суму бюджетного відшкодування ПДВ за травень 2012 року на 1567 грн;

- занижено суму бюджетного відшкодування ПДВ за червень 2012 року на 197.46грн;

- занижено суму бюджетного відшкодування ПДВ за липень 2012 року на 2502 грн.

Заниження сум бюджетного відшкодування відбулось внаслідок невірного ведення бухгалтерського та податкового обліку. Жодних доказів на спростування вказаного порушення позивачем не надано.

Згідно п.п. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

На підставі п.200 7 ст.200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно пунктів 200.10, 200.11 ст.200 ПК України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Відповідно до п.200.14 ст.200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки орган державної податкової служби виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у зменшення податкових зобов'язань з цього податку в наступних податкових періодах;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з'ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку про те, що відсутні підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.02.2013 року №.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ОДПІ від 26.02.2013 року № , яким встановлено завищення суми бюджетного відшкодування по податку на додану вартість у розмірі 32776 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 8194 грн., суд апеляційної інстанції зазначає:

Згідно акту від 12.02.2013 року № 1050/15-3/31820215 позивачем в порушення абз. «а» п. 200.4 ст.200 ПК України завищено суму бюджетного відшкодування податку на додану за вересень 2012 року на 32776 грн. Відповідно до наданих позивачем підтверджуючих первинних документів (податкових накладних та платіжних доручень) встановлено, що сума бюджетного відшкодування за вересень 2012 року у розмірі 32776 грн. неправомірно заявлена до відшкодування у вересні 2012 року, так як кошти, з яких складається ця сума були оплаченими у серпні, вересні, грудні 2011 року, квітні-червні 2012 року

Статтею 200 ПК України передбачений порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

Відповідно до пункту 200.1 зазначеної статті Кодексу сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 204 цієї статті Кодексу встановлено, що якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно пункту 200.7 статті 200 цього Кодексу платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Зі змісту вищевикладеного слідує, що Податковий кодекс не обмежує бюджетне відшкодування виключно сумою податкового кредиту попереднього звітного періоду як і не обмежує право платника податку заявити до повернення суму бюджетного відшкодування часовими межами певного податкового періоду, та не ставить право платника податку на отримання податкової вигоди в залежність від того, в якому звітному податковому періоді у платника виникло право на податковий кредит у розмірі суми бюджетної заборгованості.

З аналізу норм податкового законодавства можна зробити висновок про те, що платник податків має право на бюджетне відшкодування стосовно тієї суми податку на додану вартість, яку він фактично сплатив постачальникам товарів (послуг) у попередньому податковому періоді. При цьому, законодавством не обмежено термін «попередній період» лише тим періодом, який безпосередньо передує звітному періоду, а тому будь-який період, який передує звітному, є попереднім по відношенню до звітного періоду.

Пунктом 102.5 ст.102 ПК України встановлено, що заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Факт того, що у позивача виникло право на бюджетне відшкодування від'ємного значення з податку на додану вартість, а саме у серпні, вересні, грудні 2011 року, квітні-червні 2012 року сторонами не заперечується. А тому відмову платникові у бюджетному відшкодуванні лише на тій підставі, що таке відшкодування не було заявлене у наступних податкових періодах, за якими воно виникло, неможна визнати правомірною.

Неподання уточнюючого розрахунку позивачем щодо сум ПДВ за попередні періоди не спростовує право позивача на бюджетне відшкодування.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ОДПІ від 26.02.2013 року № суд апеляційної інстанції зазначає:

Висновки податкового органу про неправомірне включення позивачем до податкового кредиту ПДВ по господарських операціях з ТзОВ «Альбіон 2011», ТзОВ «Білдальянс», ТзОВ «Мастергільдія» обґрунтовані тим, що:

- за результатами автоматизованого співставлення податкової звітності з ПДВ в розрізі контрагентів на рівні ДПА України, встановлено наявність розбіжностей у податковій звітності ПП «Ельбе УА», а саме: завищення податкового кредиту на суму 5500 грн. по контрагенту ТзОВ «Альбіон 2011» (код. 37730190) за січень 2012 року. Розбіжність виникла у зв'язку із тим, що за січень 2012 року податкові зобов'язання даного контрагента знято актом перевірки № 1363/2240/37730190 від 17.09.2012 року, який був надісланий ДПІ у Шевченківському районі м. Києва ДПС;

- за результатами автоматизованого співставлення податкової звітності з ПДВ в розрізі контрагентів на рівні ДПА України, встановлено наявність розбіжностей у податковій звітності ПП «Ельбе УА», а саме: завищення податкового кредиту на суму 5000 грн. по контрагенту ТзОВ «Білдальянс» (код. 36857716) за лютий 2012 року. Розбіжність виникла у зв'язку із тим, що за лютий 2012 року податкові зобов'язання даного контрагента знято актом перевірки №819/15-209/36857716 від 13.11.2012 року, який був надісланий Броварською об'єднаною ДПІ ім.Бровари) Київської області;

- за результатами автоматизованого співставлення податкової звітності з ПДВ в розрізі контрагентів на рівні ДПА України, встановлено наявність розбіжностей у податковій звітності ПП «Ельбе УА», а саме: завищення податкового кредиту на суму 5733.33 грн. по контрагенту ТзОВ «Мастергільдія» (код. 37615233) за жовтень 2011 року. Розбіжність виникла у зв'язку із тим, що за жовтень 2011 року податкові зобов'язання даного контрагента знято актом перевірки №636/2240/37615233 від 20.06.2012 року, який був надісланий ДПІ у Шевченківському районі м.Києва ДПС.

Встановлено, що між ПП «Ельбе УА» та ТзОВ «Альбіон 2011» 01.07.2011 року був укладений договір № 01/12 про зберігання товарно-матеріальних цінностей у складських приміщеннях, згідно якого ТзОВ «Альбіон 2011» зобов'язується надати позивачу складське приміщення для зберігання товару та стоянку для автомобілів, а ПП «Ельбе УА» зобов'язується прийняти у тимчасове володіння та користування приміщення, визначене у договорі, а також зобов'язується сплачувати орендну плату. Строк дії зберігання ТМЦ, порядок передачі приміщення в оренду, орендна плата та розрахунки також передбаченні цим договором.

Факт надання послуг підтверджується актом приймання-передачі складських приміщень від 01.07.2011 року, актом надання послуг від 26.01.2012 року № 28. ТзОВ «Альбіон 2011» було виписано податкову накладну від 26.01.2012 року № 20 на загальну суму 33000 грн., у тому числі сума ПДВ 5500 грн., яка і була включена до податкового кредиту.

Крім того, 01.08.2011 року між ТзОВ «БІЛДАЛЬЯНС» та ПП «Ельбе УА» був укладений договір про збереження ТМЦ в складських приміщеннях, згідно якого ТзОВ «БІЛДАЛЬЯНС» зобов'язується надати ПП «Ельбе УА» складське приміщення для зберігання товару та стоянку для автомобілів, а позивач зобов'язується прийняти у тимчасове володіння та користування приміщення, визначене у договорі, а також зобов'язується сплачувати орендну плату.

На виконання умов вказаного договору ТзОВ «БІЛДАЛЬЯНС» надало послуги по збереженню ТМЦ на складі за серпень 2011 року-січень 2012 року , що підтверджується такими документами: актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 22.02.2012 року, податковою накладною від 22.02.2012 року на загальну суму 30000 грн., у тому числі сума ПДВ 5000 грн., яка і була включена до податкового кредиту. Розрахунок з ТзОВ «БІЛДАЛЬЯНС» позивач здійснив шляхом перерахування коштів із власного банківського рахунку.

Також, 31.10.2011 року позивач та ТзОВ «Мастергільдія» уклали договір поставки товару (гаражні ворота), згідно якого ТзОВ «Мастергільдія» поставляє товар на умовах, встановлених договором, а ПП «Ельбе УА» зобов'язується прийняти та оплатити вартість поставленого товару в строки, встановлені договором. Якість, ціна, кількість товару вказана в договорі, а також у Додатку № 1 до даного договору.

За вказаним договором ТзОВ «Мастергільдія» 31.10.2011 року здійснило поставку гаражних воріт, що підтверджується податковою та видатковою накладними. Відповідно до видаткової накладної від 31.10.2011 року № СФ-0000001 позивач отримав даний товар на загальну суму 34400 грн., в тому числі ПДВ 5733,33 грн. Податковою накладною від 31.10.2011 роаку № 33 ПП «Ельбе УА» віднесло суму ПДВ - 5733,33 грн. до податкового кредиту. З рахунка-фактури від 30.10.2011 року № СФ-0000112 вбачається, що позивач здійснив оплату за придбаний товар на загальну суму 34 400 грн., у тому числі ПДВ - 5 733,33 грн.

Судом встановлено, що гаражні ворота, придбані у ТзОВ «Мастер Гільдія», підприємством в подальшому були реалізовані, що підтверджується договором поставки та монтажу продукції від 26.10.2011 року, податковими накладними та банківськими виписками. Тобто придбаний товар було використано у господарській діяльності позивача.

Підпунктом 14.1.81 п. 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України встановлено право суб'єкта підприємницької діяльності на віднесення сум сплаченого податку на додану вартість до податкового кредиту у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п. 198.3 статті 198 ПК України - податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права та обставин справи, апеляційний суд дійшов до висновку, що необхідними підставами для включення позивачем до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є: придбання ним товарів, робіт та послуг з метою його подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв'язку з таким придбанням, з врахуванням рівня звичайних цін.

Податкоий кодекс України визначає лише окремі випадки, за яких неможливе включення витрат по сплаті податку на додану вартість до податкового кредиту звітного періоду.

Відповідно до п.198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі, якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Згідно з п.201.1 ст.201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну.

Пунктом 201.8 статті 201 ПК України встановлено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

За змістом наведених правових норм податковий кредит для визначення об'єкта оподаткування ПДВ має бути сформований за наявності фактично здійснених і підтверджених належним чином господарських операцій разом із складеними при їх проведенні первинними документами, які відображають реальність тієї операції, яка є підставою для обліку платника податків.

З матеріалів справи вбачається, що позивач сформував податковий кредит на підставі первинних документів: актів виконаних робіт, податкових накладних, банківських виписок. Судом не встановлено невідповідності первинних документів вимогам чинного податкового законодавства. Крім того, господарські договора недійсним (фіктивним) в судовому порядку не визнавалися, отже позивачем правомірно було сформовано податковий кредит, оскільки наведена вище первинна документація чітко відображає операції, які були здійсненні між позивачем та його контрагентами.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку про те, що відсутні підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від від 26.02.2013 року № .

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2013 року у справі №803/769/13-а за позовом Приватного підприємства «Ельбе УА» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби про визнання недійсним наказу, визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник

Плвний текст ухвали виготовлено та підписано 09.06.2015 року.