Справа № 825/1145/15-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1145/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Кашпур О.В. Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А
09 червня 2015 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого Василенка Я.М.,
суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,
при секретарі Зубрицькому Д.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.04.2015 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,-
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із позовом, в якому просив: визнати неправомірною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно не зарахування його на продовольче забезпечення з 18.03.2014 по 30.11.2014 до військової частини НОМЕР_1 та несвоєчасного подання документів на виплату грошової компенсації замість встановлених норм харчування до в/ч НОМЕР_1 ; визнати неправомірною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 стосовно невиплати йому нарахованої згідно наказів військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.12.2014 № 575 за період з 18.03.2014 по 30.11.2014, від 02.01.2015 № 02 за грудень 2014 року, від 04.02.2015 № 90 за січень 2015 року, від 04.03.2015 № 169 за лютий 2015 року грошової компенсації замість встановлених норм харчування в сумі 6 131,76 грн.; стягнути з військової частини НОМЕР_1 нараховану грошову компенсацію в сумі 6131,76 грн.
Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.04.2015 позов задоволено.
Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову, якою у задоволенні позову відмовити.
В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи наказом від 18.03.2014 № 21 військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 був призваний на військову службу по мобілізації та призначений водієм групи забезпечення Новгород-Сіверсько-Семенівського ОРВК, а також зарахований до списків особового складу військового комісаріату та на всі види забезпечення (а.с. 6).
Відповідно до розпорядження начальника центрального управління продовольчого забезпечення Збройних Сил України тилу Збройних Сил України від 07.06.2012 № 905 Чернігівський обласний військовий комісаріат перебуває на продовольчому забезпеченні при військовій частині НОМЕР_1 з 01.09.2012, що підтверджується довідкою № 1643 від 16.03.2015 (а.с. 20).
З 18.03.2014 позивача не було зараховано на продовольче забезпечення у зв`язку з мобілізацією, в результаті чого він не був забезпечений їжею шляхом надання послуг з харчування.
Відповідно до наказу ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.12.2014 № 575 ОСОБА_1 було зараховано на продовольче забезпечення при військовій частині НОМЕР_1 та встановлено грошову компенсацію замість встановлених норм харчування за період з 18.03.2014 по 30.11.2014 включно в сумі 4 545, 96 грн. (додаток № 10) (а.с. 18-19).
Відповідно до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.04.2015 № 275 було внесено зміни до наказу від 10.12.2014 № 575, а саме додатки 2-5, 7-18 до цього наказу вважаються недійсними, та викладені в іншій редакції. Згідно додатку № 10 до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.04.2015 № 275 ОСОБА_1 встановлено грошову компенсацію замість встановлених норм харчування за період з 18.03.2014 по 30.11.2014 включно в сумі 4 545,96 грн.
Згідно з наказом ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.01.2015 № 2 (додаток 10) встановлено грошову компенсацію замість встановлених норм харчування за грудень 2014 року ОСОБА_1 в розмірі 546, 22 грн. (а.с. 22-23).
Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.02.2015 № 90 (додаток 10) визначено, що грошова компенсація позивача замість встановлених норм харчування за період з 01.01.2015 по 31.01.2015 складає 546, 22 грн. (а.с. 24-25)
Згідно наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.03.2015 № 169 (додаток 10) визначено, що грошова компенсація ОСОБА_1 замість встановлених норм харчування за лютий 2015 року складає 493, 36 грн. (а.с. 26-27).
З копії витягу з аудиторського звіту від 26.12.2014 № 234/31/82 про результати планового внутрішнього фінансового аудиту та аудиту відповідності фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 за період з 10.07.2012 по 26.11.2014 та довідки про результати внутрішнього аудиту відповідності продовольчої служби військової частини НОМЕР_1 за період з 30.07.2012 по 26.11.2014 вбачається, що внаслідок недоведення встановлених норм продовольчого забезпечення до військовослужбовців, які були призвані із мобілізацією, посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 були допущені втрати доходів фізичними особами на загальну суму 2 446 343,18 грн., а тому визначено організувати відшкодування грошової компенсації замість встановлених норм харчування військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_1 , які призвані на військову службу у зв`язку із оголошенням мобілізації, на загальну суму 2 446 343,18 грн. в термін до 26.01.2015 (а.с. 29-34).
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки незарахування позивач на продовольче забезпечення та невиплата йому компенсації замість встановлених норм харчування є протиправними.
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що військова частина НОМЕР_1 діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Колегія суддів вважає доводи апелянта безпідставними та погоджується з рішенням суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них (частина друга).
Частиною 1 статті 9-1 вказаного Закону визначено, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до підпункту «н» пункту 1 приміток до «норми № 1 загальновійськова» Норм харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 № 426, за рахунок держави харчуванням забезпечуються громадяни, які призвані на військову службу у зв`язку з оголошенням мобілізації, - з дня прибуття їх до військового комісаріату.
Пунктом 1.10 Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час, затвердженого наказом Міністра оборони України від 09.12.2002 № 402 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.12.2002 за № 992/7280, передбачено, що військовослужбовці, які прибули у військову частину, зараховуються на продовольче забезпечення наказом командира військової частини.
Відповідно до пункту 2.3 вищевказаного Положення у Збройних Силах України забезпечення харчуванням військовослужбовців та інших категорій за встановленими нормами здійснюється за рахунок держави. Уточнення вартості норм харчування проводиться Головним продовольчим управлінням, виходячи із середніх діючих цін на продукти харчування, і доводиться ним до військ (сил) не частіше одного разу на квартал. Військовослужбовцям та іншим категоріям норми харчування видаються через відповідні їдальні або замість установлених норм харчування (основні й додаткові продукти) виплачується грошова компенсація у розмірі вартості цих норм.
З матеріалів справи вбачається, що наказом ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 № 575 від 10.12.2014, з врахуванням змін, внесених наказом від 16.04.2015 року № 275, позивача було зараховано на продовольче забезпечення при військовій частині НОМЕР_1 та встановлено грошову компенсацію замість встановлених норм харчування в розмірі 4545,96 грн. Також, згідно наказів ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.01.2015 № 2 та військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.02.2015 № 90, від 04.03.2015 № 169 позивачу встановлено грошову компенсацію замість встановлених норм харчування за грудень 2014 року в розмірі 546,22 грн., за січень 2015 року в сумі 546,22 грн. та за лютий 2015 року в сумі 493,36 грн.
Колегія суддів зазначає, що оскільки на час розгляду справи судом першої інстанції грошова компенсація не виплачена позивачу, то позовні вимоги про стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 нарахованої грошової компенсації в сумі 6 131,76 грн. підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про визнання неправомірною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно незарахування позивача на продовольче забезпечення з 18.03.2014 року по 30.11.2014 року до в/ч НОМЕР_1 та несвоєчасне подання документів на виплату грошової компенсації замість встановлених норма харчування до в/ч НОМЕР_1 , колегія суддів вважає, що вони також підлягають задоволенню, оскільки Чернігівським обласним військовим комісаріатом наказ про зарахування позивача, який був призваний на військову службу 18.03.2014, на продовольче забезпечення при військовій частині НОМЕР_1 було видано лише 10.12.2014, тобто всупереч чинному законодавству, яке передбачає зарахування на продовольче забезпечення громадянина, який призваний на військову службу у зв`язку з оголошенням мобілізації, з дня прибуття його до військового комісаріату.
При цьому, суду не надано доказів своєчасного надсилання наказу про зарахування ОСОБА_1 на продовольче забезпечення до військової частини НОМЕР_1 для належного виконання, а тому позовні вимоги про визнання неправомірною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно не зарахування ОСОБА_1 на продовольче забезпечення з 18.03.2014 по 30.11.2014 до військової частини НОМЕР_1 та несвоєчасного подання документів на виплату грошової компенсації замість встановлених норм харчування до військової частини НОМЕР_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Позовні вимоги про визнання неправомірною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 стосовно невиплати ОСОБА_1 нарахованої згідно наказів від 10.12.2014 № 575 за період з 18.03.2014 по 30.11.2014, від 02.01.2015 № 02 за грудень 2014 року, від 04.02.2015 № 90 за січень 2015 року, від 04.03.2015 року № 169 за лютий 2015 року грошової компенсації замість встановлених норм харчування в сумі 6131,76 грн. підлягають задоволенню, оскільки в/ч НОМЕР_1 не вчинялись дії щодо виплати грошової компенсації позивачу, розмір якої встановлено вищезазначеними наказами.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.04.2015 без змін .
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М

Судді: Кузьменко В.В.,

Шурко О.І.

.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Шурко О.І.

Кузьменко В. В.