Справа № 826/4130/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 червня 2015 року № 826/4130/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області
провизнання протиправними та скасування наказів в частинах, поновлення на посаді та зобов'язання вчинити певні дії, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

10 березня 2015 року до Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом про: визнання протиправними та скасування наказів Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області (далі - ГУ МВС України в Київській області, відповідач) «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Обухівського РВ» від 05.01.2015 № 12 в частині накладення на старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Обухівського РВ (з обслуговування Обухівського району та міста Українка) ГУ МВС України в Київській області майора міліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ, «По особовому складу» від 04.02.2015 № 58 о/с в частині звільнення старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Обухівського РВ (з обслуговування Обухівського району та міста Українка) ГУ МВС України в Київській області майора міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ; поновлення ОСОБА_1 на службі в Обухівському РВ (з обслуговування Обухівського району та міста Українка) ГУ МВС України в Київській області на посаді старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Обухівського РВ (з обслуговування Обухівського району та міста Українка) ГУ МВС України в Київській області; зобов'язання ГУ МВС України в Київській області виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що його притягнено до відповідальності без проведення будь-якого службового розслідування.

Як вказує позивач, 31.12.2014 мобільна група МВС України провела перевірку організації службової діяльності Обухівського РВ, під час якої, як зазначає позивач на їх думку, виявила факт порушення дисципліни з боку ОСОБА_1

З 01.01.2015 по 04.01.2015 в Україні проходили святкові та були вихідні дні, втім незважаючи на це, 05.01.2015 було прийнято оскаржуваний наказ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Обухівського РВ» № 12.

Таким чином, враховуючи вимоги Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, відповідачем за вказані вище чотири дні, й було прийнято наказ про проведення службового розслідування, проведено власне саме розслідування, складено і затверджено висновок за наслідками проведення такого розслідування, що й викликало сумніви в його належному проведенні.

При цьому про проведення будь-якого службового розслідування щодо позивача, про існування наказу на його проведення останній ознайомлений не був, що призвело до порушення, на його думку, прав передбачених вказаною вище інструкцією та свідчить про те, що відповідач діяв не у спосіб передбачений законодавством України.

Крім того, позивач вказує на те, що звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

У той же час, листом № 541 від 21.01.2015 колектив Обухівського РВ звернувся до керівництва ГУ МВС України в Київській області з клопотанням про пом'якшення покарання щодо ОСОБА_1, посилаючись на те, що останній не мав дисциплінарних стягнень, неодноразово заохочувався за високі показники в роботі та розкриття тяжких злочинів. Його звільнення, на думку колективу, негативно вплине на роботу сектору карного розшуку.

Втім, як вказує позивач, відповідачем не були враховані ні положення чинного законодавства, ні думка трудового колективу.

Крім того, позивач в своїх доводах викладених в позовній заяві, заперечує факт свого перебування на службі в нетверезому стані, оскільки такий факт не підтверджено належним чином.

Позивач вказує на те, що мобільною групою МВС України, що проводила перевірку, враховуючи його пояснення, що він тверезий, було направлено до медичного закладу - приймального відділення Обухівської ЦРЛ, де проводився огляд на стан сп'яніння.

Втім, за наслідками проведення медичного огляду ОСОБА_1 не було надано для огляду та ознайомлення акт проведення дослідження та висновок про його результати.

За вказаних обставин, позивач вважає, що дії відповідача вчинені у спосіб, що не передбачені Конституцією та законами України, як наслідок оскаржувані накази є протиправними, а отже, підлягають скасуванню.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача подав заперечення проти позову, в яких зазначає, що з метою профілактики порушень службової, транспортної дисципліни та попередження надзвичайних подій серед особового складу мобільними групами МВС України здійснено перевірку органів і підрозділів, які розташовано на території Київської області.

31 грудня 2014 року мобільною групою МВС України під час перевірки організації службової діяльності в Обухівському районі був виявлений факт порушення службової дисципліни старшим оперуповноваженим сектору карного розшуку Обухівського РВ (з обслуговування Обухівського району та міста Українка) ГУ МВС України в Київській області майором міліції ОСОБА_1, який перебував на службі у складі слідчо-оперативної групи в стані алкогольного сп'яніння.

Факт зловживання алкогольних напоїв під час несення служби в складі слідчо-оперативної групи ОСОБА_1 категорично заперечив.

Разом з тим, його пояснення спростовуються результатами освідування на встановлення стану алкогольного сп'яніння.

На підставі висновку від 05.01.2015 було видано дисциплінарний наказ Головного управління, яким за порушення службової дисципліни, яке виявилось у порушенні вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України в частині дотримання законодавства, ігнорування вимог наказів МВС України та Головного управління, що виявилось у перебуванні на робочому місці під час добового чергування у складі слідчо-оперативної групи у стані алкогольного сп'яніння, старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Обухівського РВ (з обслуговування Обухівського району та м. Українка) ГУ МВС України в Київській області майора міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

Так, зазначений дисциплінарний наказ було реалізовано шляхом видання наказу по особовому складу від 04.02.2015 № 58 о/с.

За вказаних обставин, представник відповідача вважає, що ГУ МВС України в Київській області під час прийняття спірних наказів діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В своїх запереченнях проти позову відповідач просить в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України.

Останню посаду, яку він займав перед звільненням - старший оперуповноважений сектору карного розшуку Обухівського РВ (з обслуговування Обухівського району та міста Українка) ГУ МВС України в Київській області, звання - майор міліції.

Як встановлено судом, на виконання вимог наказу МВС України від 30.12.2014 № 1655 у період з 31 грудня по 01 січня 2015 року з метою профілактики порушень службової, транспортної дисципліни та попередження надзвичайних подій серед особового складу мобільними групами МВС України здійснено перевірку органів і підрозділів, які розташовано на території Київської області.

31 грудня 2014 року мобільна група МВС України провела перевірку організації службової діяльності, зокрема й в Обухівському районі, під час якої в Обухівському РВ був виявлений факт порушення службової дисципліни старшим оперуповноваженим сектору карного розшуку Обухівського РВ (з обслуговування Обухівського району та міста Українка) ГУ МВС України в Київській області майором міліції ОСОБА_1, який перебував на службі у складі слідчо-оперативної групи в стані алкогольного сп'яніння.

За наслідками проведення перевірки на ім'я т.в.о. начальника ГУ МВС України в Київській області заступником начальника ВІОС УКЗ ГУ було складено доповідну записку «Про результати перевірки стану службової та транспортної дисципліни мобільними групами МВС у період Новорічних свят».

01 січня 2015 року наказом Головного управління МВС України в Київській області № 2 за даним фактом було призначено службове розслідування. Проведення службового розслідування було доручено старшому інспектору з ОД ВІОС УКЗ ГУ МВС України в Київській області капітану міліції ОСОБА_2

Під час проведення службового розслідування, пояснення були відібрані у майора міліції ОСОБА_1.

За наслідками проведеного службового розслідування, старшим інспектором з ОД ВІОС УКЗ ГУ МВС України в Київській області капітаном міліції ОСОБА_2 було складено Висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками Обухівського РВ (з обслуговування Обухівського району та міста Українка) ГУ МВС України в Київській області, який 05.01.2015 було затверджено т.в.о. начальника Головного управління МВС України в Київській області.

05 січня 2015 року т.в.о. начальника Головного управління МВС України в Київській області винесено Наказ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Обухівського РВ» № 12, пунктом першим якого, на старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Обухівського РВ (з обслуговування Обухівського району та міста Українка) ГУ МВС України в Київській області майора міліції ОСОБА_1, за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в порушенні службової дисципліни, ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України в частині дотримання законодавства, ігнорування вимог наказів МВС України та Головного управління, що виявилось у перебуванні на робочому місці під час добового чергування у складі слідчо-оперативної групи у стані алкогольного сп'яніння, що призвело до порушення вимог пп. «є» п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

З наказом Головного управління МВС України в Київській області від 05.01.2015 № 12 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Обухівського РВ» ОСОБА_1 ознайомився, про що власноруч записано ним в примірнику наказу.

На підставі вказаного наказу, 04 лютого 2015 року Головним управлінням МВС України в Київській області винесено Наказ № 58 о/с, яким майора міліції ОСОБА_1, старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Обухівського РВ (з обслуговування Обухівського району та міста Українка) ГУ МВС України в Київській області, відповідно до пп. «є» (за порушення дисципліни) п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, 06 лютого 2015 року звільнено з органів внутрішніх справ у запас (з постановкою на військовий облік).

Незгода з вказаними вище наказами від 05.01.2015 № 12 та від 04.02.2015 № 58 о/с в частинах, що стосується позивача, маючи на меті поновитися на посаді, яку займав перед звільненням та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу обумовила позивача звернутись до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення позивача та представника відповідача, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд не погоджується з доводами ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 р. № 565-XII (далі - Закон № 565-XII), Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006 р. № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут), Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 р. № 114 (далі - Положення № 114) та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Приписами Закону № 565-XII (в редакції чинній в момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що міліція в Україні - це державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Основними завданнями міліції є: забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; охорона і забезпечення громадського порядку; виявлення кримінальних правопорушень; участь у розкритті кримінальних правопорушень та розшуку осіб, які їх вчинили, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством; забезпечення безпеки дорожнього руху; захист власності від злочинних та кримінально протиправних посягань; виконання адміністративних стягнень; участь у поданні соціальної та правової допомоги громадянам, сприяння у межах своєї компетенції державним органам, підприємствам, установам і організаціям у виконанні покладених на них законом обов'язків.

Статтями 10 та 11 Закону № 565-XII визначені основні обов'язки та права міліції.

У відповідності до ч. 1 ст. 16 Закону № 565-XII особовий склад міліції складається з працівників, що проходять державну службу в підрозділах міліції, яким відповідно до чинного законодавства присвоєно спеціальні звання міліції.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону № 565-XII порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаної норми, Кабінет Міністрів УРСР своєю постановою від 29 липня 1991 року затвердив Положення № 114.

Розділом VII Положення № 114 регулюються питання звільнення зі служби.

Так, п. 62 Положення № 114 (в редакції чинній в момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться: а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу» для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров'я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу» для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров'я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

Приписами пп. «є» п. 64 Положення № 114 визначено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Відповідно до п. 66 Положення № 114 особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Як встановлено під час розгляду справи, на позивача за вчинення дисциплінарного проступку, було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ, яке як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені в Дисциплінарному статуті.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначені види дисциплінарних стягнень.

Так, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

З аналізу оскаржуваних наказів вбачається, що до позивача застосовано найсуворіший вид дисциплінарного стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо (ст. 14 Дисциплінарного статуту).

Стаття 15 Дисциплінарного статуту регламентує порядок накладання дисциплінарних стягнень в особливих випадках.

Частина третя вказаної вище статті Дисциплінарного статуту вказує на те, що накладення дисциплінарного стягнення на особу, яка перебуває в стані сп'яніння, а також одержання від неї пояснень мають бути відкладені до її протверезіння.

Як вбачається з доповідної записки, працівниками апарату Міністерства задокументовано старшого оперуповноваженого СКР Обухівського РВ майора міліції ОСОБА_1, який із табельною вогнепальною зброєю ніс службу у складі слідчо-оперативної групи у стані алкогольного сп'яніння. Останнього спочатку було обстежено на стан алкогольного сп'яніння за допомогою пристрою «Drager», який показав вміст алкоголю 0,99 % проміле. Згідно з довідкою Обухівської ЦРЛ від 31.12.2014 № 7902 ОСОБА_1 було обстежено за допомогою приладу «Алконт-01СУ», вміст алкоголю 1,2 % проміле.

По даним Висновку службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками Обухівського РВ (з обслуговування Обухівського району та міста Українка) ГУ МВС України в Київській області, старшим інспектором з ОД ВІОС УКЗ ГУ МВС України в Київській області капітаном міліції ОСОБА_2 було встановлено, що: « 31.12.2014 мобільною групою МВС України під час перевірки організації службової діяльності в Обухівському РВ, був виявлений факт порушення службової дисципліни старшим оперуповноваженим сектору карного розшуку Обухівського РВ (з обслуговування Обухівського району та міста Українка) ГУ МВС України в Київській області майором міліції ОСОБА_1, 1978 року народження, освіта вища, в органах внутрішніх справ працює з серпня 1995 року, на займаній посаді - з квітня 2013 року, діючих дисциплінарних стягнень не має, який перебував на службі у складі слідчо-оперативної групи в стані алкогольного сп'яніння.

В ході проведення службового розслідування встановлено, що 31.12.2014 відповідно до книги розстановки нарядів Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області о 08:00 на добове чергування заступив наряд у складі: відповідального від керівництва - заступника начальника РВ - начальника Українського МВМ Обухівського РВ (з обслуговування Обухівського району та міста Українка) ГУ МВС України в Київській області підполковника міліції ОСОБА_3; помічника відповідального від керівництва - старшого інспектора дозвільної системи Обухівського РВ (з обслуговування Обухівського району та міста Українка) ГУ МВС України в Київській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4; помічника начальника - оперативного чергового чергової частини штабу Обухівського РВ (з обслуговування Обухівського району та міста Українка) ГУ МВС України в Київській області майора міліції ОСОБА_5; старшого слідчого - слідчого відділення Обухівського РВ (з обслуговування Обухівського району та міста Українка) ГУ МВС України в Київській області капітана міліції ОСОБА_6; дільничного інспектора міліції сектора дільничних інспекторів міліції Обухівського РВ (з обслуговування Обухівського району та міста Українка) ГУ МВС України в Київській області лейтенанта міліції ОСОБА_7 та старшого оперуповноваженого СКР Обухівського РВ ГУ майора міліції ОСОБА_1

О 08:30 відповідно до записів книги інструктажів добових нарядів відповідальним від керівництва та помічником відповідального від керівництва був проведений інструктаж заступаючого на чергування наряду. Після проведення інструктажу ОСОБА_1 отримав табельну вогнепальну зброю, та протягом дня перебував у підрозділі, де у складі слідчо-оперативної групи здійснював виїзди на виклики за зверненнями громадян та займався робочими справами.

Близько 18:15 год. до адміністративного приміщення Обухівського РВ з метою перевірки службової діяльності підрозділу прибула мобільна група МВС України в складі працівників Головного штабу та УІОС ДКЗ МВС України. Під час перевірки несення служби членами слідчо-оперативної групи у перевіряючих виникла підозра, що ОСОБА_1 перебуває на добовому чергуванні в стані алкогольного сп'яніння.

В подальшому з метою підтвердження чи спростування вказаного факту ОСОБА_1 запропоновано пройти освідування для встановлення стану алкогольного сп'яніння.

Відповідно до тесту № 285 приладу «Драгер» ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп'яніння (0,99 % проміле). Після проведення освідування ОСОБА_1 факт вживання алкогольних напоїв заперечив та виявив бажання пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння в Обухівській ЦРЛ.

Відповідно до довідки № 7902 від 31.12.2014, виданої Обухівською ЦРЛ, за результатами проходження тесту на приладі «Алконт-01СУ» ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп'яніння (1,2 % проміле). У ОСОБА_1 взято кров на аналіз.

Встановлено, що 30.12.2014 в Обухівському РВ до особового складу під підпис доведено вимоги службової телеграми ГУ № 3/5071 «Щодо попередження випадків порушень дисципліни та законності, надзвичайних подій за участю особового складу, посилення контролю за дотриманням особовим складом службової дисципліни під час проведення новорічних та різдвяних свят». ОСОБА_1 із вимогами службової телеграми ознайомлений не був.

Опитаний ОСОБА_1 пояснив, що 31.12.2014 він заступив на добове чергування у складі слідчо-оперативної групи та протягом дня здійснював виїзди за зверненнями громадян. Факт вживання алкогольних напоїв під час несення служби в складі слідчо-оперативної групи категорично заперечив.

Втім, пояснення ОСОБА_1 спростовуються результатами освідування на встановлення стану алкогольного сп'яніння.».

Вирішуючи питання щодо наявності в діях позивача ознак дисциплінарного проступку, судом були здійснені заходи щодо витребування від Обухівської ЦРЛ інформації щодо наявності вмісту алкоголю в крові ОСОБА_1 за результатами проведеного дослідження.

На виконання судового запиту від 02.04.2015 № 826/4130/15 адміністрацією Обухівської ЦРЛ надано інформацію (лист від 24.04.2015 № 447) про те, що висновок «Алкогольне сп'яніння» громадянина ОСОБА_1 був зроблений на підставі огляду обстежуваного з застосуванням додаткового інструментального методу дослідження апаратом «Алконт-01СУ» заводський номер 2237-14, дата останньої повірки 06.10.2014, показник етилового спирту - 2%о. Дослідження крові не проводилось через відмову останнього оплатити дослідження, яке проводиться на госпрозрахунковій основі на базі СМЕ. Про необхідність такої оплати громадянин ОСОБА_1 був проінформований медичним персоналом при проведенні медичного огляду.

Окрім цього, суд звертає увагу на той факт, що позивач хоча, станом на момент вчинення проступку, не мав дисциплінарних стягнень (останнє дисциплінарне стягнення згідно Послужного списку знято наказом ГУ № 277 від 23.04.2013), втім згідно даних того ж самого Послужного списку останній неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності (зауваження, догана, сувора догана, неповна посадова відповідність). Зокрема, в 1998 року позивач притягувався до дисциплінарної відповідальності (сувора догана) за грубе порушення дисципліни, яке виявилось у зловживанні спиртними напоями та нетактовній поведінці.

За вказаних обставин, суд критично ставиться до листа колективу районного відділу від 21.01.2015 № 541, адресованому начальникові ГУ МВС України в Київській області Трояну В.А., в якому колектив звертався з проханням клопотати перед керівництвом ГУ МВС України в Київській області про пом'якшення покарання та залишення в ОВС старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку майора міліції ОСОБА_1.

Крім того, на виконання ч. 3 ст. 15 Дисциплінарного статуту пояснення від ОСОБА_1 були відібрані на наступний день, а саме 01.01.2015, а не в день виявлення факту порушення службової дисципліни.

З приводу встановленого, суд вважає за необхідне зазначити, що службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається, крім іншого, дотриманням законності і статутного порядку; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей тощо.

Поява на службі в стані сп'яніння осіб рядового або начальницького складу є вчинком, що порочить їх як працівників органів внутрішніх справ та дискредитує орган, в якому вони працюють.

Окрім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що перебування на службі у складі слідчо-оперативної групи з табельною вогнепальною зброєю в стані алкогольного сп'яніння може потягнути за собою невідповідність сприйняття позивачем реальності загрози його здоров'ю та життю як працівника ОВС, а також здоров'ю та життю громадян, а відтак використання зброї та заподіяння шкоди оточуючим.

Виходячи з викладеного вище, суд вважає, що дисциплінарне стягнення, накладене на позивача, відповідає тяжкості вчиненого ним проступку і ступеню його провини.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що оскаржувані накази прийняті відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а отже, є правомірними. Не знайшовши підстав для визнання їх протиправними та скасування, у суду відсутні також підстави для поновлення позивача на посаді, яку він займав перед звільненням та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення вимог ОСОБА_1.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 69, 70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи доводи позивача були спростовані.

Натомість, відповідачем доведено правомірність прийнятих ним наказів.

Враховуючи вищезазначене, суд всебічно, повно та об'єктивно, за правилами, встановленими ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази та заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими.

Враховуючи те, що ОСОБА_1, відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, звільнений від сплати судового збору, питання розподілу судових витрат судом стосовно нього не вирішувалося.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. 122, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко