Справа № 806/4081/14
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року м. Київ К/800/5292/15

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Житомирської митниці Міністерства доходів і зборів України на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2015 року у справі за позовом Приватного підприємства "Мрія-2000" до Житомирської митниці Міністерства доходів і зборів України про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,

встановив:

Приватне підприємство "Мрія-2000" звернулось з позовом до Житомирської митниці Міністерства доходів і зборів України про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 101060000/2014/300292/2 від 12 серпня 2014 року і картки відмови № 101060000/2014/00346 від 12 серпня 2014 року.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2015 року, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів, відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій просив скасувати їх та прийняти нове рішення про відмову в позові.

Заперечень не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що 03 лютого 2014 року між Приватним підприємством "Мрія-2000" (покупець) і продавцем "ІТС ЕХІМ s.r.o." (Чехія) укладено контракт № CZ2014ІЕ05UA, за умовами якого продавець зобов'язаний відвантажити товар (обладнання для заняття спортом, спортивні речі, одяг, комп'ютерна та офісна техніка, аксесуари, комплектуючі та приладдя до вказаного обладнання в асортименті, у номенклатурі, кількості, за цінами і в терміни, вказані в інвойсі, що є невід'ємною частиною цього контракту) і передати право власності на нього покупцю. Покупець зобов'язаний сплатити і прийняти товар на умовах даного контракту.

Відповідно до пункту 3.1 цього контракту продавець поставляє товар, що продається за цим контрактом, на умовах, визначених в кожному конкретному випадку поставки, що прописуються у відповідних інвойсах.

Загальна вартість товарів на окрему поставку вказана у відповідному інвойсі (п. 4.2 контракту № CZ2014ІЕ05UA від 03 лютого 2014 року).

Згідно із п. 5.2 наведеного контракту вартість упаковки і маркування входить до вартості товару.

До контракту № CZ2014ІЕ05UA від 03 лютого 2014 року позивачем і продавцем 11 лютого 2014 року укладено додаткову угоду № 1. Цією додатковою угодою в п. 3 контракту додано п.п. 3.6 такого змісту: "Продавець проводить підготовку товару до продажу, за необхідності проводить пакування товару на палети та організовує завантаження товару в транспортний засіб".

11 грудня 2012 року між ПП "Мрія - 2000" (замовник) та ТОВ "БРВ-Україна" (виконавець) укладено договір про надання послуг при здійсненні митних процедур стосовно вантажів і транспортних засобів № 177.

Згідно умов даного договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов'язується надавати замовнику послуги при здійсненні митних процедур стосовно вантажів і транспортних засобів замовнику, використовуючи технічні, організаційні можливості і територію виконавця. Перелік та вартість послуг, які виконавець надає замовнику згідно даного договору, вказані в додатках, які є невід'ємною частиною даного договору.

На виконання умов цього договору Товариством з обмеженою відповідальністю "БРВ-Україна", з метою розмитнення поставленого позивачу "ІТС ЕХІМ s.r.o." товару, 11 серпня 2014 року подано до митного органу митну декларацію № 101060000/2014/011806 на митне оформлення товару: інвентар та приладдя для зайняття фізкультурою, гімнастикою або атлетикою - тренажери із змінними обтяженнями; самокати; велосипеди двоколісні та інші велосипеди без двигуна; запчастини для велосипедів (інструмент ручний з чорного металу); запчастини для велосипедів.

Для митного оформлення разом із декларацією позивачем подано: зовнішньоекономічний контракт № CZ2014ІЕ05UA від 03 лютого 2014 року; договір про перевезення № 2013/10/22 від 22 жовтня 2013 року; міжнародну автомобільну накладну (CMR) А № 173343 від 08 серпня 2014 року; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору про транспортно-експедиційні послуги № 579 від 08 серпня 2014 року; рахунок-фактуру (інвойс) № ITCUKRM060814-001 від 06 серпня 2014 року; договір про надання послуг митного брокера № 177 від 11 грудня 2012 року; інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару (наявність на товаросупровідних документах відбитку штампу) № 2730 від 11 серпня 2014 року; інформацію про позитивні результати здійснення екологічного контролю товару № 2730 від 08 серпня 2014 року; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару (для товарів і транспортних засобів, що не підлягають екологічному контролю) № 2730 від 08 серпня 2014 року; резервну позицію № 915 від 26 липня 2001 року; декларацію про походження товару № ITCUKRM060814-001 від 06 серпня 2014 року.

Визначення митної вартості товару декларант здійснив за основним методом - за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються.

За результатами здійснення аналізу супровідних документів, поданих із вказаною митною декларацією, митним органом повідомлено декларанта, що оскільки документи, зазначені у частині 2 ст. 53 МК України, подані для митного оформлення, містять розбіжності (у комерційному інвойсі № ITCUKRM060814-001 від 06 серпня 2014 року відсутні відомості щодо конкретних умов оплати за дану партію, що передбачено п. п. 3.1, 4.2 контракту від 03 лютого 2014 року № CZ2014ІЕ05UA; інвойс не містить також банківських реквізитів, за якими повинна здійснюватись оплата), необхідно надати додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме: договір із третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товарів; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні і вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

У зв'язку із ненаданням позивачем на такі пропозиції зазначених додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості товарів під час їх митного оформлення, митним постом "Житомир - центральний" Житомирської митниці Міндоходів відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів та оформлено катку відмови від 12 серпня 2014 року № 101060000/2014/00346.

Підставою для відмови стало рішення про коригування митної вартості товарів від 12 серпня 2014 року № 101060000/2014/300292/2, яким ціну кожного товару скориговано в сторону її завищення.

У вказаному рішенні відповідач зазначив, що митна вартість товару не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), оскільки документи, зазначені у частині другій ст. 53 МК України і подані для митного оформлення, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Згідно товаросупровідних документів (в інвойсі № ITCUKRM060814-001 від 06 серпня 2014 року, CMR від 08 серпня 2014 року А №173343) та в митній декларації умови поставки товару згідно Інкотермс визначено EXW, що, в свою чергу, передбачає, що витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням, лягають на покупця, і ці витрати, як складові митної вартості, повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Проте, будь-які відомості про такі витрати в товаросупровідних документах відсутні, що не дозволяє перевірити правильність визначення митної вартості. У комерційному інвойсі № ITCUKRM060814-001 від 06 серпня 2014 року відсутні відомості щодо конкретних умов оплати за дану партію, що передбачено п. п. 3.1, 4.2 контракту від 03 лютого 2014 року № CZ2014ІЕ05UA, інвойс не містить також банківських реквізитів, за якими повинна здійснюватись оплата. А також в зв'язку з неподанням декларантом на письмову вимогу митного органу відповідно до ч.3 ст. 53 МК України додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме: договір із третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товарів; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні і вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. За інформацією, яка наявна у митного органу, вартість схожих товарів є вищою в порівнянні з митною вартістю оцінюваних товарів. Проведено процедуру консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору другорядних методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог ст. ст. 59 - 64 МК України. За результатами проведеної консультації встановлено, що методи 2а та 2б не можуть бути застосовані у зв'язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в та 2г - в зв'язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. Митна вартість визначена за резервним методом, яка ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях: на основі МД №№ 101060000/2014/011238 від 31 липня 2014 року, 101050000/2014/010235 від 15 липня 2014 року, 101050000/2014/011166 від 30 липня 2014 року та 100250004/2014/092934 від 27 травня 2014 року з урахуванням опису товару, кількості товару, що відповідає принципам і критеріям, визначеним Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. Джерело інформації: інформація цінової бази ЄАІС ДМСУ щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено, Митний кодекс України.

Не погодившись з прийнятим рішенням Митниці, позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з його обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з висновками судів.

Статтями 49, 51, 52, 53, 57, 58 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Згідно із ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України до переліку документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення, належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз наведених статей свідчить, що обов'язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнiвiв у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбiжностi, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхiднiсть перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовiрностi наданої iнформацiї, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Частиною 4 ст. 54 МК України передбачено обов'язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», зареєстрованого Міністерством юстиції України 01 червня 2012 року за № 883/21195, митним органом при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як вбачається зі змісту спірних рішень, орган доходів і зборів здійснив коригування митної вартості товарів у зв'язку з тим, що в документах містяться розбіжності.

Між тим, колегія суддів касаційної інстанції не погоджується з такими доводами, оскільки 11 лютого 2014 року між позивачем і "ІТС ЕХІМ s.r.o." (Чехія) до контракту № CZ2014ІЕ05UA від 03 лютого 2014 року укладено додаткову угоду № 1, в якій визначено, що саме продавець проводить підготовку товару до продажу, за необхідності проводить пакування товару на паллети, та організовує завантаження товару в транспортний засіб. При цьому, пунктом 5.2 контракту № CZ2014ІЕ05UA від 03 лютого 2014 року визначено, що вартість упаковки і маркування входить до вартості товару. Як видно із інвойса № ITCUKRM060814-001 від 06 серпня 2014 року та міжнародної товарно-транспортної накладної CMR від 08 серпня 2014 року А № 173343, понесені продавцем витрати на пакування та завантаження товару в розмірі 111 доларів США включені до загальної ціни товару - 17 980,02 доларів США.

Отже зазначені сумніви митного органу не можуть бути визнані обґрунтованими, а тому не являються підставою для витребування додаткових документів.

Інші розбіжності, що зазначені в оскаржуваному рішенні, є безпідставними, виходячи із приписів ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України.

Заперечення відповідача щодо наявності в ЄАС інформації про іншу вартість ідентичних товарів не можуть спростувати договірних відносин сторін договору про вартість товару, а відтак слугувати підставою для її коригування.

Таким чином витребування додаткових документів без врахування ч. 2 ст. 53 МК України свідчить про порушення відповідачем положень ч. 3 ст. 53 цього Кодексу.

Водночас, митниця може витребувати, а декларант зобов'язаний надати лише ті документи, які здатні такі сумніви усунути. При цьому законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Однак всупереч вищевказаним вимогам Закону, витребувавши додаткові документи, митний орган не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити або у своїй сукупності можуть спростувати/чи впливають на митну вартість товару, що свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Отже, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верхового Суду України від 29 травня 2012 року у справі № 21-91а12.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що визначення відповідачем митної вартості товару та коригування її за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для визнання протиправними та скасування оскаржуваних рішення та картки відмови, оскільки митницею витребувано додаткові документи за відсутності будь-яких обґрунтованих сумнівів у правильності визначення митної вартості товару, всупереч підтверджених всіх складових під час подання МД.

Оскільки висновки судів ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права, то скаргу відповідача слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив :

Касаційну скаргу Житомирської митниці Міністерства доходів і зборів відхилити, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: