Справа № 810/1767/15
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2015 року 810/1767/15

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Балаклицького А.І., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доБориспільського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Київській області
третя особаОСОБА_1
провизнання протиправної відмови у здійсненні реєстрації місця проживання та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Бориспільського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Київській області, третя особа: ОСОБА_1 про визнання протиправної відмови у здійсненні реєстрації місця проживання за адресою: буд. АДРЕСА_1 " Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області та зобов`язання відповідача здійснити реєстрацію місця проживання позивача у вказаному будинку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він з 2013 року постійно проживає у садовому будинку за адресою: буд. АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності члену його сім`ї - ОСОБА_1 . 31.03.2014 з метою реєстрації місця проживання за зазначеною адресою позивач звернувся з відповідною заявою до Бориспільського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Київській області, проте відповідачем було відмовлено позивачу у реєстрації його за вказаною адресою, з огляду на те, що садовий будинок не включений до житлового фонду. Позивач вважає відмову відповідача у реєстрації його за вказаним місцем проживання необґрунтованою та такою, що порушує його конституційні права, пов`язані з реєстрацією місця проживання, оскільки чинне законодавства не містить обмежень щодо реєстрації осіб в садових будинках. Крім того, позивач стверджує, що спірний садовий будинок є придатним для постійного проживання та знаходиться у належному стані, що підтверджується постановою Київського окружного адміністративного суду від 13.02.2014 у справі №810/668/14-а.

Представник позивача звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідач позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких проси суд у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень відповідач зазначив, що позивачу відмовлено у реєстрації місця проживання у вказаному будинку з тих підстав, що він не включений до житлового фонду та знаходиться за межами населеного пункту. Також просив суд розглядати справу без його відсутності.

Третя особа у судове засідання не з`явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила.

Відповідно до приписів частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, судом прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_1 з 2013 року проживає у садовому будинку за адресою: буд. АДРЕСА_1 Бориспільського району Київської області, який на підставі Договору купівлі-продажу садового будинку від 21.08.2013 належить на праві приватної власності члену його сім`ї - ОСОБА_1 .

Позивач звернувся 31.03.2014 до Бориспільського районного відділу УДМС України в Київській області із заявою про реєстрацію місця проживання у вказаному будинку, в якій зазначено згоду власника житла ОСОБА_1 та підтверджено підписом голови правління СТ "Святище-2", що це місце проживання у вказаному будинку є постійним.

Однак, як зазначив позивач, відповідач за наслідками розгляду заяви відмовив у реєстрації, оскільки реєстрація місця проживання фізичних осіб здійснюється у житлових будинках, придатних для проживання, що віднесені до житлового фонду. У зв`язку з тим, що будинок, у якому проживає позивач, не є житловим, його не включено до житлового фонду, у зв`язку з чим у реєстрації місця проживання позивачу відмовлено.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до вимог ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" від 11.12.2003 №1382-IV (далі - Закон України №1382-IV) вільний вибір місця проживання обмежується в адміністративно-територіальних одиницях, які знаходяться:у прикордонній смузі; на територіях військових об`єктів; у зонах, які згідно із законом належать до зон з обмеженим доступом; на території, де у разі небезпеки поширення інфекційних захворювань і отруєнь людей введені особливі умови і режим проживання населення та господарської діяльності; на територіях, щодо яких введено воєнний або надзвичайний стан.

Вільний вибір місця проживання обмежується щодо: осіб, які не досягли 16-річного віку; осіб, до яких згідно із процесуальним законодавством застосовано запобіжні заходи, пов`язані з обмеженням або позбавленням волі; осіб, які за вироком суду відбувають покарання у вигляді позбавлення або обмеження волі; осіб, які згідно із законодавством перебувають під адміністративним наглядом; осіб, які згідно із законодавством про інфекційні захворювання та психіатричну допомогу підлягають примусовій госпіталізації та лікуванню; іноземців та осіб без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України.

Відповідно до ст. 3 Закону України №1382-IV місце проживання адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік; реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

Згідно ст. 6 Закону України №1382-IV громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

Для реєстрації особа або її законний представник подає: письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Талон зняття з реєстрації не подається у разі оформлення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших документів. Заява особи про реєстрацію місця проживання є єдиною підставою для реєстрації місця проживання особи.

Статтею 11 Закону України №1382-IV передбачено, що реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації (далі - орган реєстрації) в Автономній Республіці Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі.

Реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб здійснюють територіальні підрозділи Державної міграційної служби України на підставі Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого указом Президента України від 06.04.2011 №405/2011, та згідно з положеннями Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" та постанови Кабінету Міністрів України від 28.07.2004 №985 "Про затвердження зразків документів, необхідних для реєстрації місця проживання в Україні".

Порядок реєстрації місця проживання фізичних осіб в Україні законодавчо невизначений, тому положення зазначеного Закону використовуються як норми прямої дії та застосування.

В ухвалі Конституційного Суду України від 07.10.2010 про відмову у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним поданням Верховної Ради Автономної Республіки Крим щодо офіційного тлумачення положень статті 33 Конституції України, статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (справа №2-58/20107 (62-у/2010)) зазначено, що Конституційний Суд України вважає, що питання щодо того, чи передбачається право фізичних осіб на реєстрацію в садових будинках, придатних для цілорічного проживання, які є єдиним місцем їх проживання стосується правозастосування норм, які регулюють реєстрацію місця проживання фізичних осіб в Україні. Твердження автора клопотання про відсутність права фізичних осіб на реєстрацію в садових будинках, придатних для цілорічного проживання, які є єдиним місцем їх проживання, не може вважатися обґрунтуванням практичної необхідності в офіційному тлумаченні, оскільки це питання законодавчого регулювання. Конституційний Суд України в ухвалах від 24.06.2009 №34-у/2009 та від 18.05.2010 №33-у/2010 зазначив, що заповнення прогалин у законах має здійснювати законодавець внесенням до них змін і доповнень, а не Конституційний Суд України шляхом офіційного тлумачення їх правових норм (окремих положень) або застосуванням загальнотеоретичних засобів їх подолання - аналогії закону й аналогії права (абзац п`ятий пункту 3 мотивувальної частини; абзац другий пункту 3 мотивувальної частини).

Із системного аналізу вищенаведених положень Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" витікає, що законодавчо передбачений обов`язок, зокрема, іноземця, щодо реєстрації свого місця проживання, кореспондує з конституційним правом громадянина вільно обирати таке місце проживання з урахуванням встановлених законодавством обмежень.

Статтею 29 Цивільного кодексу України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно ст. 379 Цивільного кодексу України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Відповідно до ст. 380 Цивільного кодексу України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Статтею 50 Житлового кодексу України передбачено, що жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам.

Системний аналіз вищенаведених нормативно-правових положень Цивільного та Житлового Кодексів України дозволяє суду зробити висновок, що законодавець вбачає можливість проживання особи в іншому приміщенні, відмінному від квартири, житлового будинку, яке придатне для постійного проживання в ньому.

На підтвердження факту того, що садовий будинок за адресою: буд. АДРЕСА_1 " Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області є придатним для постійного проживання, позивачем надано суду копію постанови Київського окружного адміністративного суду від 13.02.2014 у справі №810/668/14-а, яка набрала законної сили 01.04.2014.

Вказаним судом рішенням було встановлено, що вказаний будинок знаходиться у належному стані, придатний до експлуатації та проживання у ньому на протязі цілого року.

Відповідач у письмових запереченнях проти зазначених обставин не заперечував.

Суд звертає увагу на те, що чинне законодавство України не містить обмежень щодо реєстрації осіб в садових будинках, а тому, на думку суду, належність спірного будинку до категорії "садовий будинок" не може бути підставою для відмови позивачу у реєстрації місця проживання, оскільки порушує його право на вільний вибір місця проживання та призводить до порушення численних конституційних прав та обов`язків іноземців, пов`язаних із реєстрацією місця проживання, зокрема, права на медичне обслуговування, обов`язку сплати податків та зборів до контролюючого органу, в якому платники податків реєструються саме за місцем проживання тощо.

З огляду на встановлені судом обставини та положення чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо відсутності у відповідача правових підстав для відмови ОСОБА_1 у реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 " Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення.

Водночас, докази подані позивачем, підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог та не були спростовані доводами відповідача.

З огляду на зазначене, беручи до уваги докази наявні у матеріалах справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 97 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.

Оскільки сторони не звертались до суду з клопотанням про відшкодування судових витрат, вони стягненню на їх користь не підлягають.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 11, 14, 69, 70, 71, 86, 97, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Бориспільського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Київській області у здійсненні реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 Бориспільського району Київської області.

Зобов`язати Бориспільський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Київській області здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 Бориспільського району Київської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Балаклицький А. І.