Справа № П/811/1319/15
Суддя: К.М. Притула
Дата ухвалення: 2015-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2015 року Справа № П/811/1319/15

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Притула К.М. розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Піщанобрідське+» до реєстраційної служби Добровеличківського районного управління юстиції Кіровоградської області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Піщанобрідське+» (надалі - позивач) звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до реєстраційної служби Добровеличківського районного управління юстиції Кіровоградської області (надалі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 09.04.2015р. №20607970 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень; зобов'язання відповідача вчинити дії щодо проведення державної реєстрації права оренди земельної ділянки (кадастровий НОМЕР_1, що розташована на території Піщанобрідської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області та є зареєстрованою у відділі Держкомзему у Добровеличківському районі, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 27.10.2011р. №00159).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між ним та гр. ОСОБА_1, який діяв як власник земельної ділянки, був укладений договір оренди земельної ділянки, терміном на 10 років, який був зареєстрований у відділі Держкомзему у Добровеличківському районі, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 27.10.2011р. №00159.

З метою державної реєстрації права оренди вищевказаної земельної ділянки, позивач 01.04.2015р. звернувся до відповідача із відповідною заявою, але 09.04.2015р. отримав відмову з підстави визначеної п. 51 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV (надалі за текстом - Закон № 1952-IV) - заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем.

Позивач, з посиланням на норми Цивільного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», Кодексу адміністративного судочинства України, вказує на протиправність рішення про відмову в державній реєстрації права оренди земельної ділянки, а тому просить суд скасувати рішення про відмову від 09.04.2015р. №20607970 та зобов'язати відповідача вчинити дії щодо проведення державної реєстрації права оренди земельної ділянки.

Відповідачем подано письмові пояснення (а.с.26-28) відповідно до яких він не погоджується із заявленими вимогами та вказує, що відмова у державній реєстрації зумовлена тим що на момент подання та розгляду заяви позивача, власником земельної ділянки право на оренду якої має позивач, належить на праві власності іншій фізичній особі, а сам орендодавець є померлим.

Позивачем та відповідачем подано заяви про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 р. № 2747-ІУ (далі КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи зазначене, суд вирішив провести судовий розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону № 1952-IV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном.

Згідно ст.41 Закону № 1952-IV державна реєстрація права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, у разі подання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень набувачем похідного речового права на таку земельну ділянку, може здійснюватися без подання заявником документа, на підставі якого виникло право власності, в порядку, встановленому пунктом 81 частини другої статті 9 цього Закону, за умови наявності інформації про зареєстровану земельну ділянку у Державному земельному кадастрі та до моменту автоматизованого перенесення до Державного реєстру прав записів (відомостей) про речові права та обтяження на земельні ділянки з Державного реєстру земель.

Відповідно до п. 81 частини другої статті 9 Закону № 1952-IV під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо оформлених речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та ОСОБА_1, який діяв як власник земельної ділянки на підставі державного акту на право приватної власності на землю (а.с.10), був укладений договір оренди земельної ділянки с/г призначення площею 4,96 га, терміном на 10 років, який був зареєстрований у відділі Держкомзему у Добровеличківському районі, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 27.10.2011р. №00159 (а.с. 8,9).

З метою державної реєстрації права оренди вищевказаної земельної ділянки, позивач 01.04.2015р. звернувся до відповідача із відповідною заявою, але 09.04.2015р. отримав відмову з підстави визначеної п. 51 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV - заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим право набувачем (а.с. 13).

Суд зазначає, що відмова у державній реєстрації права оренди земельної ділянки з підстави визначеної п. 51 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV є протиправною, оскільки вказана норма не регулює правовідносин пов'язаних із державною реєстрацією права оренди земельної ділянки.

Так, вказаною нормою врегульовано можливість відмови у державній реєстрації лише обтяжень речового права на нерухоме майно, а не відмови у реєстрації речового права, в даному випадку права оренди.

Стаття 2 Закону № 1952-IV розмежовує поняття речового права на нерухоме майно та його обтяження, а тому підстави відмови у державній реєстрації не є тотожними, про що свідчить п. 52 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV яким окремо врегульовано можливість відмови у державній реєстрації права оренди земельної ділянки.

Відповідачем внаслідок неправильного застосування положень Закону № 1952-IV прийнято оскаржуване рішення.

Як вбачається з письмових пояснень відповідача фактичною підставою для прийняття оскаржуваного рішення став той факт, що на момент подання та розгляду заяви позивача, власником земельної ділянки право на оренду якої має позивач, належить на праві власності іншій фізичній особі - ОСОБА_2 (а.с.32) а сам орендодавець - ОСОБА_1 (а.с. 31) є померлим.

Вказані висновки відповідача суперечать положенням Цивільного кодексу України, Закону України «Про оренду землі».

Так, відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оренду землі» право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи - орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України та цього Закону.

Зі змісту договору оренди укладеного позивачем та ОСОБА_1 вбачається, що термін його дії складає 10 років (п. 5), тобто з урахування дати реєстрації у відділі Держкомзему у Добровеличківському районі - 27.10.2011р. до 27.10.2021р.

З тексту договору оренди вбачається (п. 34), що сторони під час його укладання передбачили, що перехід права власності на земельну ділянку, в т.ч. і в порядку спадкування не є підставою для його зміни або розірвання.

Отже, станом на дату звернення позивача до відповідача із заявою про державну реєстрацію права оренди - 01.04.2015р., договір оренди земельної ділянки був чинним.

З урахуванням вищевказаних положень Цивільного кодексу України, Закону України «Про оренду землі» перехід права власності від попереднього орендодавця до його спадкоємців, навіть за умови відсутності відомостей про нового власника земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно не може бути підставою для відмови у державній реєстрації права, адже вказані обставини можуть бути зумовлені часом необхідним для прийняття спадщини.

Враховуючи вищевикладене суд зазначає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158-165 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасування рішення від 09.04.2015р. №20607970 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Зобов'язати реєстраційну службу Добровеличківського районного управління юстиції Кіровоградської області вчинити дії щодо проведення державної реєстрації права оренди земельної ділянки (кадастровий НОМЕР_1, що розташована на території Піщанобрідської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області та є зареєстрованою у відділі Держкомзему у Добровеличківському районі, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 27.10.2011р. №00159).

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Піщанобрідське+» судовий збір в розмірі 73,08 грн.

Постанова відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд в порядку визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду К.М. Притула