Справа № 810/6588/13-а
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" червня 2015 р. м. Київ К/800/23937/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Малиніна В.В. (доповідач), Ситникова О.Ф., Швеця В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2014 року за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Київській області про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Київській області (далі-відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги від 19 листопада 2013 року № Ф-100.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2013 року позовні вимоги задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2014 року апеляційну скаргу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Київській області задоволено. Постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нову, якою в задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

До Вищого адміністративного суду України надійшло заперечення на касаційну скаргу від Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Київській області, в якому вона просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.223 КАС України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі судове рішення суду першої інстанції.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду у м.Білій Церкві Київської області та отримує пенсію за віком. Відповідно до довідки відповідача від 22 листопада 2013 року № 5195/07 позивач є пенсіонером за віком.

Пенсія позивачу призначена на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII, згідно з якою особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

Суд першої інстанції зазначає, що положення статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» потрібно розуміти в контексті з положеннями статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». А відтак, пенсія за віком може бути надана особі яка не досягла пенсійного віку, встановленого Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за умови, якщо остання працювала або проживала на територіях радіоактивного забруднення. Суд прийшов до висновку, що позивачу призначений такий вид пенсії як «пенсія за віком», незважаючи на пільговий характер умов її призначення, а відтак, він є «пенсіонером за віком».

Положення частини четвертої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. №2464 не пов'язує звільнення особи від сплати єдиного внеску із досягненням нею певного віку, а передбачає звільнення від сплати внеску усіх пенсіонерів за віком.

Враховуючи той факт, що позивач отримує довічну пенсію за віком, а частина четверта статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. № 2464 не містить застережень щодо її незастосування до осіб, яким пенсію за віком призначено на пільгових умовах, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач звільнений від обов'язкової сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а відтак оскаржувана вимога відповідача від 19 листопада 2013 року № Ф-100 є протиправною та підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач не є пенсіонером за віком у розумінні п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 р. № 2464, а тому є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та не звільняється від його сплати.

Крім того суд зазначає, що фізичні особи-підприємці, які отримують пенсію, призначену за віком на пільгових умовах, згідно із Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та обчислені за Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", сплачують єдиний внесок на загальних підставах.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду апеляційної інстанції і вважає необхідним зауважити на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 є фізичною особою-підприємцем, згідно Свідоцтва серії НОМЕР_1, що зареєстрована виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради Київської області 2 червня 2005 року.

У той же час, позивач є пенсіонером, що підтверджується довідкою відповідача від 22 листопада 2013 року № 5195/07.

У листопаді 2013 року на адресу позивача надійшла вимога Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Київській області від 19 листопада 2013 року № Ф-100 про сплату заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне у розмірі 3566,09 грн.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, що обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно з частиною 4 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" особи, зазначені у пункті 4 частини 1 цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

В ході розгляду справи судами встановлено, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки на час виникнення спірних правовідносин позивач є пенсіонером за віком та фізичною особою-підприємцем, яка обрала спрощену систему оподаткування, він звільнений від сплати єдиного внеску згідно частини 4 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується і вважає, що він відповідає нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновки суду апеляційної інстанції спростовують, оскільки фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати єдиного внеску за себе за умови, якщо такі особи є пенсіонерами за віком ( незалежно від того, досягли вони загального пенсійного віку чи така пенсія оформлена на пільгових умовах - зі зменшенням віку) та отримують відповідно до Закону пенсію.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовані до них норми матеріального права.

Відповідно до статті 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 226, 230, 231 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2014 року скасувати та залишити в силі постанову Київського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2013 року.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає.

Судді: В.В.Малинін

О.Ф.Ситников

В.В.Швець