Справа № 2а-4988/10/2170
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року м. Київ К/9991/78674/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні Херсонської області Державної податкової служби

на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 22.11.2010

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2012

у справі № 2-а-4988/10/2170 Херсонського окружного адміністративного суду

за позовом громадянки ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у м. Херсоні (ДПІ)

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 22.11.2010, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2012, позов задоволено: скасовано податкове повідомлення-рішення № /0 від 11.08.2010 про визначення податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 7953,75 грн.

В касаційній скарзі ДПІ просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Позивач не скористався своїм процесуальним правом надати заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для донарахування ОСОБА_4 суми податкових зобов`язань з податку з доходів фізичних осіб згідно з податковим повідомленням-рішенням, з приводу правомірності якого виник спір, стали висновки ДПІ, викладені в акті від 02.08.2010 № 814/17-1/НОМЕР_1, про порушення нею норм підпункту 8.2.1 пункту 8.2 статті 8, пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (Закон № 889-IV), а саме: занижено податкові зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб на 7953,75 грн. з огляду на декларування доходу, отриманого від продажу автомобіля, на рівні ціни договору, а не оціночної (експертної) вартості автомобіля, яка складає 53024,97 грн.

У судовому процесі встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу (біржова угода) від 31.03.2009 № 00409, укладеного на Універсальній товарній біржі «Укрресурси», позивач продала автомобіль марки «Mitsubishi Colt» за ціною 100,00 грн. З доходу в цій сумі позивач сплатила податок у сумі 15,00 грн., тоді як згідно із звітом про незалежну експертну оцінку автомобіля марки «Mitsubishi Colt» від 31.03.2009 № 138 ринкова вартість цього автомобіля становить 53025,97 грн.

Відповідно до пункту 1.2 ст.1 Закону № 889-IV (втратив чинність з 1 січня 2011 року у зв'язку з набранням чинності Податковим кодексом України) дохід - сума будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, у тому числі цінних паперів або деривативів, одержаних платником податку у власність або нарахованих на його користь, чи набутих незаконним шляхом у випадках, визначених підпунктом 4.2.16 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, протягом відповідного звітного податкового періоду з різних джерел як на території України, так і за її межами.

Пунктом 12.1 ст. 12 Закону № 889-IV визначено, що дохід платника податку від продажу об'єкта рухомого майна протягом звітного податкового року оподатковується за ставкою, встановленою пунктом 7.1 статті 7 цього Закону, тобто в розмірі 15 %.

Як виняток із пункту 12.1 цієї статті при продажу одного з об'єктів рухомого майна у вигляді легкового автомобіля, мотоцикла, моторолера або моторного (парусного) човна не частіше одного разу протягом звітного податкового року доходи продавця від зазначених операцій оподатковуються за ставкою в розмірі 1 відсотка від вартості такого об'єкта рухомого майна за умови сплати (перерахування) ним суми державного мита до бюджету або суми плати нотаріусу за нотаріальне посвідчення відповідного договору до такого посвідчення (пункт 12.2 цієї статті).

Застосувавши вищенаведені правові норми, суди попередніх інстанцій зробили правильний висновок, що Законом № 889-IV не передбачено визначення оподатковуваного доходу від продажу рухомого майна за звичайними цінами.

Нормою пункту «е» підпункту 4.2.9 пункту 4.2 ст.4 Закону № 889-IV встановлено, що до оподатковуваного доходу включається дохід, отриманий платником податку від його працедавця як додаткове благо (за винятками, передбаченими пунктом 4.3 цієї статті), а саме у вигляді вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), а також суми знижки з ціни (вартості) товарів (послуг), що перевищує звичайну, розраховану за правилами визначення звичайних цін (у розмірі такої знижки), крім випадків, передбачених пунктом 4.3 цієї статті.

Якщо додаткові блага надаються особою, що не є працедавцем платника податку, чи особою, яка діє від імені або за дорученням такого працедавця, то такі доходи прирівнюються з метою оподаткування до подарунків з їх відповідним оподаткуванням (абзац десятий підпункту 4.2.9 пункту 4.2 ст. 4 Закону № 889-IV).

За змістом наведених норм дохід у вигляді знижки з ціни (вартості) товару, що перевищує звичайну, розраховану за правилами визначення звичайних цін, в разі придбання автомобіля за ціною, що не відповідає його звичайній ціні, є оподатковуваним доходом покупця автомобіля як додаткове благо, отримане від продавця.

Аналогія ж закону в публічному праві допустима лише стосовно процедурних відносин.

До 1 січня 2011 року (дата набрання чинності Податковим кодексом України) вітчизняне законодавство не містило норми, яка б встановлювала визначення оподатковуваного доходу від продажу нерухомого майна за звичайними цінами. Це питання було врегульоване нормою абзацу третього пункту 173.1 ст. 173 Податкового кодексу України.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновку судів першої та апеляційної інстанцій про неправомірність податкового повідомлення-рішення № /0 від 11.08.2010.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин підстави для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні Херсонської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 22.11.2010 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2012 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко
Судді: О.А. Веденяпін
М.П. Зайцев