Справа № 804/17986/14
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 травня 2015 рокусправа № 804/17986/14
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Уханенка С.А. Богданенка І.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Квартирно - експлуатаційного відділу м.Дніпропетровськ

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року у справі №804/17986/14 за позовом ОСОБА_1 до Квартирно - експлуатаційного відділу м.Дніпропетровська, третя особа: ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

03 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив визнати протиправною бездіяльність начальника КЕВ МО України м.Дніпропетровська, яка виразилась в не розгляді заяви №2538 від 13.10.14 р. ОСОБА_1 по суті, в порядку передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», та вжити заходів передбачених цим законом, зобов'язати начальника КЕВ МО України м.Дніпропетровська розглянути заяву ОСОБА_1 в порядку передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та видати розпорядження, щодо приватизації квартири, яку він займає на підставі ордеру НОМЕР_1 від 28.10.1992 року.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що позивач має право на приватизацію житла, проте, відповідач протиправно відмовляє у передачі майна шляхом приватизації, посилаючись на закритість військового містечка. На думку позивача, відповідь №3075 від 17.10.2014 року є відпискою, яка свідчить про не розгляд його заяви по суті та порушує його право встановлене статтею 47 Конституції України, статтями 2, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», наказом Міністерства оборони України №1 від 03.01.1993 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Квартирно - експлуатаційного відділу м.Дніпропетровська щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 від 13.10.2014 року вх..№2538 про передачу у приватну власність квартири АДРЕСА_1 відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; зобов'язати Квартирно - експлуатаційний відділ м.Дніпропетровська прийняти рішення по суті заяви ОСОБА_1 від 13.10.2014 року вх..№2538 згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з рішення суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що згідно з пунктом 2 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не підлягають приватизації квартири, розташовані на територіях закритих військових поселень, а тому до Міністерства оборони України направлялись запити щодо підтвердження статусу військового містечка. Враховуючи те, що містечко має статус закритого згідно листа від 11.09.2013 року №303/4/15/1183 та рішення заступника Міністра оборони України від 22.07.2014 року №180/дск, відповідач просив відмовити в задоволенні адміністративного позову.

У відповідності до ст.. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне розглянути справу в межах доводів апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 28 жовтня 1992 року Гвардійська КЕЧ району видала ордер НОМЕР_1 м-ру ОСОБА_1 із родиною - жінка ОСОБА_2, на право зайняття житлового приміщення в АДРЕСА_1 .

На виконання Директиви Міністерства оборони України від 01.07.2013 року №Д322/1/02 Гвардійська КЕЧ району розформована 30.12.2013 року наказом Начальника Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 09.08.2013 року №93, правонаступником Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району визначено КЕВ м. Дніпропетровська.

13 жовтня 2014 року ОСОБА_1 подав на ім'я начальника КЕВ м. Дніпропетровська заяву, в якій відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та наказу Міністерства оборони №1 від 03.01.1993 року просив передати йому в приватну власність двохкімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1.

У відповідь на заяву позивача від 13.10.2014 року відповідач роз'яснив, що оформити передачу квартири в приватну власність останній не має повноважень, оскільки згідно листа Квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України №303/22/1/850 від 05.09.2013 року військове містечко, в якому мешкає позивач, включено до числа закритих і які не підпадають під приватизацію житлового фонду, інших керівних документів щодо надання повноважень КЕВ м. Дніпропетровська розпоряджатися житловим фондом військових містечок не надходило.

Правомірність та обґрунтованість дій Квартирно - експлуатаційного відділу м.Дніпропетровська щодо розгляду заяви позивача про передачу йому в приватну власність двохкімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1 є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що жодним нормативним актом МО України не затверджено переліку закритих воєнних містечок, державний житловий фонд яких заборонено передавати у приватну власність, до якого входило б і смт. Гвардійське.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року №2482-XXII (далі - Закон України №2482-XXII).

Закон України №2482-XXII передбачає порядок набуття права власності на житло громадянами України, які користуються державним житловим фондом на законних підставах, з обмеженням на приватизацію, визначеним пунктом 2 статті 2 вказаного Закону.

Так, відповідно до пункту 2 статті 2 Закону України №2482-XXII не підлягають приватизації, зокрема, квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень.

Правовий режим майна, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України і повноваження органів військового управління та посадових осіб щодо управління цим майном врегульований Законом України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України».

Згідно статті 1 вказаного Закону, військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв'язку тощо.

Процедуру вилучення військового майна з оперативного управління військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил та його безоплатної передачі до сфери управління центральних або місцевих органів виконавчої влади, інших органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядним установам і організаціям, які провадять свою діяльність в інтересах національної безпеки і оборони, та у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст або у їх спільну власність врегульовано «Порядком вилучення і передачі військового майна Збройних Сил України», який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України №1282 від 29.08.2002 року (далі - Порядок №1282).

Саме вказаний Порядок №1282 містить визначення поняття військового містечка.

Так, згідно із абзацом 3 пункту 2 Порядку №1282, військове містечко - це майновий комплекс будівель, споруд, іншого нерухомого військового майна разом із житловим фондом, об'єктами соціальної та інженерної інфраструктури, які використовуються для його обслуговування, розміщений на відокремленій земельній ділянці, яка належить до категорії земель оборони.

Відповідно до пункту 2-1 Порядку об'єктами передачі згідно з цим Порядком є: військові містечка, що вивільняються в процесі реформування Збройних Сил і не плануються до використання за цільовим призначенням; нерухоме майно (будівлі, споруди, об'єкти незавершеного будівництва, приміщення, інше нерухоме майно); інше окреме індивідуально визначене (рухоме) майно; житловий фонд, інші об'єкти соціальної та інженерної інфраструктури, що перебувають в оперативному управлінні військових частин і передаються не у складі майнових комплексів.

Повноваження для передачі військового майна передбачено пунктом 4 Порядку №1282 згідно до якого передача військового майна органам, уповноваженим управляти державним майном, самоврядним установам і організаціям та у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст або у їх спільну власність проводиться за рішенням Міноборони - щодо об'єктів, визначених у підпунктах 3 і 4 пункту 2-1 цього Порядку. Тобто, право передати житловий фонд, інші об'єкти соціальної та інженерної інфраструктури (військове містечко №4) в комунальну власність має Міноборони.

На думку відповідача смт. Гвардійське є закритим військовим містечком, в якому державний житловий фонд заборонено передавати у приватну власність в силу приписів Закону, таким чином відповідач правомірно надав ОСОБА_1 інформаційну відповідь щодо відсутності підстав для передачі йому у власність квартири та не розглядав по суті заяву позивача.

Суд апеляційної інстанції з цього приводу зазначає наступне.

Законодавством, що діяло до 1991 року, а саме «Положенням про квартирно-експлуатаційної служби і квартирному постачанні Радянської Армії і Військово-Морського Флоту» від 22 лютого 1977 року №75, було визначено поняття військових містечок, якім підрозділяються на закриті та відкриті, пунктом 35 вказаного Положення було визначено, що до закритих військових містечках відносяться:

- військові містечка військових частин, розташовані в населених пунктах і мають систему перепусток;

- відокремлені військові містечка військових частин, розташовані поза межами населених пунктів.

Переліки закритих військових містечок затверджуються командувачами військами військових округів.

Судом встановлено, що чинне на час виникнення та розгляду спору законодавство України не містить визначення поняття «закрите військове містечко», та, відповідно, не містить порядку віднесення військових містечок до закритих, тому суд, керуючись частиною сьомою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні спору виходить із конституційних принципів і загальних засад права.

Відповідно до частини сьомої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Наказом Міністра оборони України «Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальних громад» №569 від 15.09.2011 року дано вказівку начальнику Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних сил України організувати безоплатне вилучення з балансу Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району військового майна та його безоплатну передачу в комунальну власність територіальних громад міста.

Додатком №1 до наказу №569 від 15.09.2011 року затверджено Перелік військового майна, що безоплатно передається в комунальну власність територіальної громади селища Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області, де в пункті 1 вказані у спірному військовому містечку №4 перелічений 81 житловий будинок, що свідчить про відсутність статусу закритого військового поселення у смт Гвардійське. До переданого майна входять: житлові будинки; котельня ДКВР №204; гуртожиток/церква №168; мережі водопостачання; мережі каналізації; мережі теплопостачання та інше. Як наслідок прийняття зазначеного наказу та з метою його виконання частину об'єктів передано в комунальну власність.

Враховуючи, що Наказ Міністра оборони України №569 від 15.09.2011 року «Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальних громад» має вищу юридичну силу та є чинним, суд не застосовує Перелік закритих військових містечок, які мають у своєму складі житловий фонд від 03.09.2013 року до якого увійшло військове містечко №4 смт Гвардійське Новомосковського району та який затверджено Начальником Генерального штабу - Головнокомандувачем Збройних Сил України. Тому суд приймає, зазначений наказ, як належний доказ відкритості військового містечка.

Крім того судом встановлено, що згідно пунктів 3, 7, 8 Доручення Президента України за підсумками робочої поїздки до Дніпропетровської області 12.10.2010 року для вирішення проблемних питань, що стримують соціально-економічний розвиток регіону доручено Міністерству Оборони вирішено:

- прийняти рішення стосовно доцільності передачі житлового фонду об'єктів соціально-культурної сфери та інженерних мереж селищ міського типу Гвардійське та Черкаське в комунальну власність територіальних громад Новомосковського району Дніпропетровської області (термін - 10.12.2010 року);

- вжити заходів щодо забезпечення мешканців селищ міського типу Гвардійське та Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області безперебійним постачанням якісної питної води, здійснити заходи щодо розвитку системи водовідведення (термін - серпень 2011 року);

- забезпечити проведення капітальних ремонтів гарнізонних будинків офіцерів та дошкільних дитячих закладів, розташованих у селищах міського типу Гвардійське та Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області (термін - грудень 2011 року).

Саме на виконання зазначеного Доручення Президента України та відповідно до повноважень Міністром оборони України прийнято вищезгаданий Наказ №569 від 15.09.2011 року «Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальних громад».

Отже, з огляду на Доручення Президента України від 12.10.2010 р. та враховуючи фактичну передачу об'єктів соціальної та інженерної інфраструктури, що перебували в оперативному управлінні Гвардійської КЕЧ району, суд вважає, що військове містечко №4 має ознаки відкритого.

Відтак, з урахуванням відсутності норматно - правового акту, який би встановлював смт. Гвардійське статус закритого військового містечка, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідачем мало бути розглянуто заяву ОСОБА_1 про передачу у приватну власність квартири за адресою АДРЕСА_1 із прийнятим відповідного рішення в рамках власних повноважень як розпорядника майна.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо необхідності визнання протиправною бездіяльності КЕВ в м. Дніпропетровську із зобов'язання останнього розглянути заяву позивача із прийняттям відповідного рішення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.11.2014 року є законною і обґрунтованою, а підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Квартирно - експлуатаційного відділу м.Дніпропетровськ - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року у справі №804/17986/14 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко