Справа № 810/1217/15
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1217/15 Головуючий у 1-й інстанції: Балаклицький А.І. Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Літвіної Н.М.

Суддів Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

при секретарі Соловіцькій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Сік»юріті Лайф» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Сік»юріті Лайф» до Броварської об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Броварської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2015 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач - ПП «Сік»юріті Лайф», звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, в січні 2015 року посадовими особами Броварської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ПП «Сік'юріті Лайф» (код за ) з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з TOB «Трейд Тех Буд» (код за ) та TOB «Еліт Консалтінг Груп» (код за ) за період травень-серпень 2014 року, за результатами якої складено Акт № 67/10-06-22-01/35517085 від 22 січня 2015 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, що призвело до заниження суми ПДВ, яка підлягає донарахуванню та сплаті в бюджет по взаємовідносинах з TOB «Трейд Тех Буд» за червень 2014 року на суму ПДВ 139 035, 00 грн. та за липень 2014 року на суму ПДВ 101 850, 00 грн., TOB «Еліт Консалтінг Груп» за серпень 2014 року на суму ПДВ 119 857, 20 грн.

Висновки Акту перевірки обгрунтовані тим, що операції між позивачем та TOB «Трейд Тех Буд», TOB «Еліт Консалтінг Груп» є нереальними, а укладені договори є нікчемним, а, отже, ПП «Сік'юріті Лайф» протиправно віднесло до складу податкового кредиту суми за операціями із зазначеними контрагентами.

На підставі висновків Акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 17 лютого 2015 року, згідно з яким позивачу збільшено суму грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 450 928, 00 грн., з них за основним платежем - 360 742, 00 грн., штрафні санкції - 90 186, 00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, між позивачем та TOB «Трейд Тех Буд» 28 квітня 2014 року укладений договір відповідно до умов якого TOB «Трейд Тех Буд» (виконавець) зобов'язувався надавати позивачу у відповідності до умов даного договору спеціальну інформацію (кваліфіковані консультації) з наступних питань:

просунення інформації про ПП «Сік'юріті Лайф» на пошукових сайтах: Гугл, Яндекс, а також в соціальній мережі Фейс Бук;

надання консультації як за допомогою Інтернет простору збільшити кількість потенційних клієнтів, які потребують послуг охорони.

На виконання умов даного договору позивач отримав Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) за отримані інформаційно-консультативні послуги.

В свою чергу, TOB «Трейд Тех Буд» на адресу позивача виписав податкові накладні, на підставі яких позивач здійснив формування показників податкової звітності.

Розрахунки по договору проводились у безготівковій формі.

Крім того, між позивачем та TOB «Еліт Консалтінг Груп» укладено договір № 24 від 25 липня 2014 року про надання послуг з навчання персоналу, відповідно до умов якого TOB «Еліт Консалтінг Груп» (виконавець) зобов'язувався за завданням ПП «Сік'юріті Лайф» (замовник) надати послуги з підвищення рівня кваліфікації, підготовки та навчання персоналу замовника, а саме охоронників: фізична підготовка, психологічна підготовка (тренінги, семінари, практичні заняття), навчання роботи з обладнанням, яке застосовується в охоронних системах (системи відеоспостереження, тощо).

На виконання умов даного договору позивач отримав Акти надання послуг за отримані послуги навчання персоналу.

В свою чергу, TOB «Еліт Консалтінг Груп» на адресу позивача виписав податкові накладні, на підставі яких позивач здійснив формування показників податкової звітності.

Розрахунки по договору проводились у безготівковій формі, дебіторська/кредиторська заборгованість по розрахункам відсутня.

Пунктом 44.1 ст. 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України - право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше;

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України - податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України - не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно ж до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» - підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Господарська операція згідно зі ст. 1 названого Закону - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Отже, з наведених законодавчих приписів вбачається, що наслідки в податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто ті, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника податків. При цьому господарські операції мають бути відображені в податковому обліку відповідно до їх реального змісту.

Зокрема, не може визнаватися право платника ПДВ на податковий кредит у тому разі, якщо відповідні товари ним реально не придбавалися, або якщо витрати на таке придбання реально не понесені тощо.

Отже, з наведених законодавчих приписів вбачається, що наслідки в податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто ті, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника податків. При цьому господарські операції мають бути відображені в податковому обліку відповідно до їх реального змісту та відповідати господарській меті підприємства.

Зокрема, не може визнаватися право платника ПДВ на податковий кредит у тому разі, якщо відповідні товари ним реально не придбавалися, або якщо витрати на таке придбання реально не понесені тощо.

Відповідно до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України № 742/11/13-11 від 02 червня 2011 року з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість належить з'ясовувати, зокрема, обставини щодо руху активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції, установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, згідно з Витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, основним видом економічної діяльності контрагента позивача TOB «Трейд Тех Буд» є неспеціалізована оптова торгівля.

Предмет договірних відносин позивача з TOB «Трейд Тех Буд» є інформаційно-консультативні послуги з просунення інформації про позивача на пошукових сайтах: Гугл, Яндекс, а також в соціальній мережі Фейс Бук; та надання консультації як за допомогою Інтернет простору збільшити кількість потенційних клієнтів, які потребують послуг охорони.

Отже, TOB «Трейд Тех Буд» не міг надавати інформаційно-консультативних послуг.

Згідно з Витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, основним видом економічної діяльності контрагента позивача TOB «Еліт Консалтінг Груп» є посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації.

Предмет договірних відносин позивача з TOB «Еліт Консалтінг Груп» є послуги з підвищення рівня кваліфікації, підготовки та навчання персоналу замовника, а саме охоронників: фізична підготовка, психологічна підготовка (тренінги, семінари, практичні заняття), навчання роботи з обладнанням, яке застосовується в охоронних системах (системи відеоспостереження, тощо), що потребує наявність у останнього дозволу на виконання вказаних послуг.

Разом з тим, з Витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців у видах діяльності TOB «Еліт Консалтінг Груп» не передбачено надання послуг з навчання.

Крім того, позивачем не надано суду доказів, що його контрагенти мали можливість та належну кваліфікацію на виконання робіт, які є предметом вказаних договорів, а також доказів щодо неможливості самостійно виконати відповідні роботи.

Також, з наданих позивачем Актах надання послуг та Актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) встановлено, що в зазначених документах в порушення ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не зазначені дати виконання послуг окрім місяця, в якому такі послуги надавалися, не вказані особи, які виконували послуги, внаслідок чого неможливо достовірно визначити дійсність надання таких послуг та розрахунок вартості за кожну одиниці окремо, з чого саме визначалася вартість тих чи інших робіт, зазначених в наданих позивачем документах.

Таким чином, неможливо зробити достовірний висновок щодо характеру, виду, обсягу наданих послуг, і, як результат, виявити зв'язок цих послуг з господарською діяльністю позивача.

У більшості зазначених документів періодичність надання послуг суттєво відрізняється, натомість зазначена їх вартість як виконані роботи. Види, наданих згідно з Актами надання послуг та Актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), носять загальний характер «послуги навчання персоналу», «послуги інформаційно-консультативні» та містять загальну вказівку про надання таких послуг, як і самі податкові накладні.

Тобто, надані позивачем Акти надання послуг та Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) не містять обов'язковий реквізит первинного документа: «зміст та обсяг господарської операції», а тому вони не можуть підтверджувати здійснення господарських операцій.

Крім того, позивачем не надано доказів подальшого використання

цих послуг в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності позивача.

А тому, зазначені обставини свідчать про відсутність реальності отриманих послуг, а свідчать лише про наміри отримати податкову вигоду.

Отже, враховуючи викладене, позивачем перераховувалися, а його контрагентами приймалися кошти без мети реального настання правових наслідків, а тому підстав для віднесення до податкового кредиту суми ПДВ у позивача не було.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання послуг або в разі, якщо придбані послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Виходячи із вимог ст. 71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Сік»юріті Лайф» - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

Повний текст ухвали виготовлений 11 червня 2015 року.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Хрімлі О.Г.

Коротких А. Ю.