Справа № 804/5676/15
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2015 р. Справа № 804/5676/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кучми К.С.
при секретарі - Летучій Г.І. за участю: представника позивача - Бойка Г.І. представника відповідача - Синявського І.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лев-Україна» до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання частково протиправним та часткове скасування податкового повідомлення-рішення, -
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та просив позов задовольнити з викладених у ньому підстав.
Представник відповідача в судовому засіданні пред'явлені позовні вимоги не визнав та зазначив, що за даними, викладеними в акті перевірки не встановлено фактичного придбання послуг оренди бігбордів у ТОВ «Радонс» на загальну суму 478 500 грн., в т.ч. ПДВ - 79 750 грн., що призвело до завищення ТОВ «Лев-Україна» податкового кредиту на суму ПДВ 79 750 грн. за листопад 2014 року. За даними, викладеними в акті перевірки не встановлено фактичного придбання товарів (піддони, тощо) у ТОВ «Агро Ніка» на загальну суму 669 000 грн., в т.ч. ПДВ - 116 500 грн., що призвело до завищення ТОВ «Лев-Україна» податкового кредиту на суму ПДВ 116 500 грн. за жовтень 2014 р. Станом на дату складання акта перевірки ТОВ «Лев-Україна» не надано будь-якого документу, який підтверджує якість та походження тари придбаної у контрагентів. За даними, викладеними в акті перевірки також не було встановлено фактичного придбання послуг у ТОВ «Анонсер Торг» на загальну суму 294 400 грн., в т.ч. ПДВ - 49 067 грн., що призвело до завищення ТОВ «Лев-Україна» податкового кредиту на суму ПДВ 49 067 грн. за грудень 2014 року. За таких обставин, представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити.
Заслухавши пояснення представників сторін, що приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Порушення встановлені під час перевірки знайшли своє відображення в акті від 07.04.2015 року № 478/22-02/38298622, а саме:
- п.п.14.1.191., п.п.14.1.231. п.14.1. ст.14, п.135.1. п.п.135.5.4., п.135.2. ст.135, пп.138.1.1. п.138.1., п.138.2., ст.138, п.п.139.1.9. п.139.1. ст.139, п.185.1. ст.185, п.153.1. ст.153 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами і доповненнями) в результаті чого занижено податок на прибуток всього на суму на суму 792 913 грн. в т.ч.: за 2013 рік у сумі 706 666 грн.; за 2014 рік у сумі 86 247 грн. (за період з 01.01.2014 р. по 31.03.2014 р.);
- п.п.14.1.36. п.14.1. ст.14, п.187.1. ст.188, п.198.3. ст.198, п.198.2., п.198.6. ст.198, п.201.1., п.201.2., п.201.4., п.201.10. ст.201 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями) в результаті чого занижено податок на додану вартість всього на суму 1 085 005 грн.;
- пп.168.1.1. п.168.1. ст.168, п.176.2. ст.176 з урахуванням пп.164.2.2. п.164.2. ст.164 ПК України, що призвело до несплати податку з доходів фізичних осіб у ІV кварталі 2013 року та у II кварталі 2014 року у сумі 2 018,85 грн.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Згідно із пп.14.1.181. п.14.1. ст.14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Пунктом 198.1. ст.198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких, є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
За змістом п.198.2. ст.198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
За приписами п.198.3. статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1. статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість, є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.
Пунктом 198.6. ст.198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11. статті 201 цього Кодексу. У разі, коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до п.44.1. ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Як встановлено абз.5 ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV), господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
В силу ч.2 ст.3 Закону № 996-ХІV, бухгалтерський облік, є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
За змістом ч.1 ст.9 вищезазначеного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Частиною 2 ст.9 Закону № 996-ХІV передбачені обов'язкові реквізити, які мають містити первинні та зведені облікові документи.
Відповідно до п.2.15 та 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 (далі - Положення), первинні документи підлягають обов'язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов'язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству, логічна ув'язка окремих показників. Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам. Такі документи повинні бути передані керівнику підприємства, установи для прийняття рішення.
Пунктом 2.4 Положення визначено, що первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Так в акті перевірки від 07.04.2015 року № 478/22-02/38298622 зазначено, що операції позивача з ТОВ «Радонс», ТОВ «Агро-Ніка» та ТОВ «Анонсер Торг» не мали реальності господарських операцій, оскільки у контрагентів позивача наявна незначна кількість трудових ресурсів, відсутнє виробниче обладнання та транспортні засоби, відсутні складські та офісні приміщення, а також основні фонди, відсутні умови для здійснення господарської діяльності в частині реалізації товарів, а отже у контрагентів не має можливості здійснювати господарську діяльність.
Розрахунки між підприємствами проведено частково у сумі 38 280 грн. шляхом перерахування на розрахунковий рахунок ТОВ «Радонс».
ТОВ «Лев-Україна» є кінцевим споживачем послуг придбаних у ТОВ «Радонс». Вартість придбаних послуг без ПДВ у розмірі 398 750 грн. ТОВ «Лев-Україна» не відносилась до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування.
До складу податкового кредиту ТОВ «Лев-Україна» віднесено суми ПДВ від вартості придбаних послуг у ТОВ «Радонс» у сумі 79 750 грн. у тому числі по періодах: за листопад 2014 року у сумі 79 750 грн.
В бухгалтерському обліку отримані послуги відображено записом у відповідних податкових періодах:
Дт рахунку (забалансовий) № 0.10 «Орендовані основні засоби» - 398 750 грн.,
Дт рахунку №644 «Податковий кредит» - 779 750 грн.
Кт рахунку № 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» - 478 500 грн.
Дт рахунку № 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» - 38 280 грн.
Кт рахунку № 311 «Поточні рахунки в національній валюті» - 38 280 грн.
Розрахунки між підприємствами ТОВ «Лев-Україна» та ТОВ «Агро Ніка» проведено частково у сумі 62 910 грн. шляхом перерахування на розрахунковий рахунок ТОВ «Агро Ніка».
ТОВ «Лев-Україна» є кінцевим споживачем товарів (піддони, тара) придбаних у ТОВ «Агро Ніка». Вартість придбаних товарів без ПДВ ТОВ «Лев-Україна» не відносилась до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, так як згідно наданих до перевірки первинних та бухгалтерських документів вказані товари (піддони, тара) оприбутковано на балансовий рахунок №204 «Тара» у сумі 582 500 грн. без ПДВ та у господарській діяльності за перевіряємий період підприємством ТОВ «Лев-Україна» не використовувались.
До складу податкового кредиту ТОВ «Лев-Україна» віднесено суми ПДВ від вартості придбаної тари у ТОВ «Агро Ніка» у сумі 116 500 грн. у тому числі по періодах: за жовтень 2014 року у сумі 116 500 грн.
В бухгалтерському обліку отримані товари відображено записом у відповідних податкових періодах:
Дт рахунку №204 «Тара» - 582 500 грн.,
Дт рахунку №644 «Податковий кредит» - 116 500 грн.
Кт рахунку № 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» - 699 000 грн.
Дт рахунку № 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» - 62 910 грн.
Кт рахунку № 311 «Поточні рахунки в національній валюті» - 62 910 грн.
В судовому засіданні представником відповідача були наданні платіжні доручення про оплати між вказаними підприємствами.
ТОВ «Лев-Україна» є кінцевим споживачем послуг придбаних у ТОВ «Анонсер Торг». Вартість придбаних послуг без ПДВ у розмірі 245 333,32 грн. ТОВ «Лев-Україна» не відносилась до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування.
До складу податкового кредиту ТОВ «Лев-Україна» віднесено суми ПДВ від вартості придбаних послуг у ТОВ «Анонсер Торг» у сумі 49 067 грн. у тому числі по періодах: за грудень 2014 року у сумі 49 067 грн.
В бухгалтерському обліку отримані послуги відображено записом у відповідних податкових періодах:
Дт рахунку № 93 «Витрати на збут» - 245 333,32 грн.,
Дт рахунку №644 «Податковий кредит» - 49 066,68 грн.
Кт рахунку № 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» - 294 400 грн.
Дт рахунку № 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» - 0 грн.
Суд критично відноситься до висновків співробітників податкового органу в акті, оскільки на підтвердження дійсності укладення та реального виконання угод між позивачем та вказаними контрагентами, ТОВ «Лев Україна» до перевірки було надано оригінали договорів, реєстри отриманих податкових накладних, податкові накладні, видаткові накладні, копії рахунків на оплату, копії актів надання послуг, реєстри платіжних доручень та інші первинні документи, які також містяться в матеріалах справи.
Під час дослідження зазначених документів податковим органом не встановлено жодних порушень, щодо їх оформлення, в акті перевірки про це не зазначено.
Так, на теперішній час жодних правочинів, укладених позивачем з вказаними контрагентами не визнано недійсними, відповідачем не надано даних про судові рішення, які б визнавали вказані правочини недійсними.
Під час розгляду справи було встановлено, що складені за результатами господарських операцій між позивачем та його контрагентами, документи (договори, податкові накладні, рахунки, акти виконаних робіт та інші первинні документи), які було надано перевіряючим, та копії яких наявні в матеріалах справи, відповідають всім вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»
Окрім цього, право на віднесення сум податку до податкового кредиту у відповідності до ст.198 ПК України виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг, датою виникнення такого права вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Наявність або відсутність окремих документів, або помилки у їх оформленні це можуть слугувати підставою для висновку про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.
Із матеріалів справи вбачається, що у позивача наявні всі необхідні первинні документи, на підставі яких, позивачем задекларовано грошові зобов'язання з податку на додану вартість. Складені контрагентом податкові накладні відповідають вимогам законодавства України стосовно форми і порядку їх оформлення, а придбані позивачем товари та послуги використані у власній господарській діяльності, що не заперечується матеріалами перевірки.
Таким чином, зобов'язання контрагентів позивача не спричиняють цивільно-правових чи податкових наслідків для позивача, так само позивач не може нести відповідальність за будь-які порушення законодавства вчинені його контрагентами. Тобто, доводи на які посилається податковий орган в акті перевірки та запереченнях на позов, не відповідають обставинам справи та спростовуються доказами наявними в справі та дослідженими у судовому засіданні.
В силу ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
У відповідності до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 69, 71, 94, 122, 158 - 163, 167 КАС України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Повний текст постанови складений 02 червня 2015 року.

Суддя Кучма К.С.