Справа № К/9991/29203/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" червня 2015 р. м. Київ К/9991/29203/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Бутенка В.І.,
Олексієнка М.М., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, про визнання дій суб'єкта владних повноважень незаконними та стягнення заборгованості по виплаті пенсійного забезпечення, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 лютого 2010 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2011 року, -

встановив:

У грудні 2009 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом, у якому просив визнати незаконним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в проведенні йому перерахунку і виплати несплаченої за період з 11 лютого 2009 року по 8 вересня 2009 року частини пенсії за вислугу років у сумі 31554,52 гривень, стягнути з відповідача на його користь заборгованість по невиплаченій за період з 11 лютого 2009 року по 8 вересня 2009 року частині пенсії у сумі 31554,52 гривень.

Постановою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 лютого 2010 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2011 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 лютого 2010 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2011 року і прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 є військовим пенсіонером і перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, з 11 лютого 2009 року йому призначена пенсія за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року

№ 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що в період з 11 лютого 2009 року по 8 вересня 2009 року до спірних відносин підлягали застосуванню положення пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28 травня 2008 року № 530 (далі - постанова № 530). Право позивача на виплату пенсії без обмеження 12 мінімальними розмірами пенсії за віком відновилося з дня прийняття Конституційним Судом України Рішення від 8 вересня 2009 року № 19-рп/2009, яким визнано неконституційним пункт 10 постанови № 530.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не може погодитися із висновком судів, що на виплату пенсії без обмеження 12 мінімальними розмірами пенсії за віком ОСОБА_4 має право тільки з 8 вересня 2009 року - дня прийняття Конституційним Судом України Рішення № 19-рп/2009.

Так, відповідно до частини 3 статті 43 Закону № 2262-XII (у редакції, що діяла до 1 січня 2008 року) пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством.

Підпунктом 4 пункту 29 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року № 107-VI (далі - Закон № 107-VI) були внесені зміни до статті 43 Закону № 2262-XII, зокрема, в частині 3 слова «за останньою штатною посадою перед звільненням» виключено та доповнено її словами «та у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України»; доповнено зазначену статтю новою частиною 5 такого змісту: «Максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього Закону (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зміни, внесені підпунктом 4 пункту 29 розділу II Закону № 107-VI, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008.

Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Пунктом 10 постанови № 530 було установлено, що максимальний розмір пенсій (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, сум індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до Закону № 2262-XII, не може перевищувати 12 мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої згідно з абзацом першим частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно вимог частини 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провело розрахунок пенсії позивачеві з 11 лютого 2009 року, виходячи з положень підпункту 10 постанови № 530.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами при обчисленні з 11 лютого 2009 року ОСОБА_4 пенсії застосуванню підлягав Закон № 2262-XII (у редакції Закону України від 4 квітня 2006 року № 3591-IV), а не підзаконний нормативний акт - постанова № 530, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав, а тому суди попередніх інстанцій вирішуючи даний спір помилково виходили з того, що при обчисленні позивачеві пенсії з 11 лютого 2009 року по 8 вересня 2009 року (прийнято Конституційним Судом України Рішення № 19-рп/2009, яким визнано неконституційним пункт 10 постанови № 530) підлягали застосуванню положення постанови № 530, якими встановлено обмеження максимального розміру пенсії 12 мінімальними розмірами пенсії за віком.

Таким чином, висновок судів, про правомірність дій відповідача щодо застосування при розрахунку з 11 лютого 2009 року по 8 вересня 2009 року позивачеві пенсії пункту 10 постанови № 530, ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права.

За правилами статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Постанову Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 лютого 2010 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, про визнання дій суб'єкта владних повноважень незаконними та стягнення заборгованості по виплаті пенсійного забезпечення - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою позов ОСОБА_4 задовольнити частково. Визнати незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо недоплати пенсії ОСОБА_4 за період з 11 лютого 2009 року по 8 вересня 2009 року. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_4 за період з 11 лютого 2009 року по 8 вересня 2009 року пенсії у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» без обмеження її 12 мінімальними розмірами пенсії за віком. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Бутенко В.І.

Олексієнко М.М.